У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, публічного акціонерного
товариства «Укрсиббанк», третя особа -
публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», про визнання поруки
припиненою, за касаційними скаргами
публічного акціонерного товариства
«Укрсиббанк» та ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 16 травня 2014 року, а також касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на рішення
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 04 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 16 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним вище позовом, який
обґрунтував тим, що 18 червня 2007 року між
акціонерним інноваційним комерційним
банком «УкрСиббанк», правонаступником
якого є публічне акціонерне товариство
«Укрсиббанк», та ОСОБА_5 було укладено
договір про надання споживчого кредиту
та застави транспортного засобу, за
якими останній отримав кредит в
розмірі 26 577 Швейцарських франків під
8,99 % річних строком до 18 червня 2014 року
та зобов'язався повертати кредитні
кошти і сплачувати проценти за
користування ними відповідно до
графіка погашення кредиту.

Крім того, ОСОБА_5 передав у заставу
банку належний йому автомобіль марки
Renault модель Megan, державний номер НОМЕР_1.

В забезпечення виконання
позичальником прийнятих на себе
зобов'язань, 31 липня 2009 року було
укладено договір поруки, відповідно до
умов якого позивач поручився перед
банком нести відповідальність в
повному обсязі солідарно з боржником.
За умовами зазначеного договору поруки
йому в користування було передано
транспортний засіб, який є предметом
застави згідно укладеного між банком
та ОСОБА_5 договору, після чого позивач
самостійно здійснював погашення
кредиту з метою в подальшому набути
право власності на вказаний автомобіль
та продати його.

Посилаючись на те, що 10 жовтня 2010 року
ОСОБА_5 розірвав досягнуту між ними
домовленість про передачу в
користування транспортного засобу та з
цього ж часу перестав погашати кредит.
Банком не пред'являлося жодної вимоги
щодо сплати заборгованості, яка
утворилася і лише в січні 2013 року
позивачеві стало відомо про
пред'явлення позову публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
(набув права вимоги на підставі
укладеного з публічним акціонерним
товариством «Укрсиббанк» відповідного
договору купівлі-продажу прав вимоги)
до ОСОБА_5 та до ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості, останній, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд визнати припиненою поруку
за вказаним вище договором від 31 липня
2009 року.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за
договором поруки від 31 липня 2009
року на забезпечення зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором від 18
червня 2007 року.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 16 травня
2014 року рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від
04 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за
договором поруки, укладеним між ним та
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк» 31 липня 2009 року, в
частині зобов'язань поручителя ОСОБА_4
за кредитним договором, укладеним 18
червня 2007 року між ОСОБА_5 та
акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», що виникла станом
на 05 серпня 2012 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Укрсиббанк»
просить скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду в частині
задоволених позовних вимог та в
скасованій частині ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і ухвалити у справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вказані вище касаційні скарги
обґрунтовані порушенням судами першої,
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційних скарг правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуваний договір поруки
припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559
ЦК України у зв'язку зі спливом шести
місяців з моменту виникнення у
позичальника заборгованості перед
банком за кредитним договором, а саме з
25 жовтня 2010 року. Крім того, у договорі
поруки не встановлено визначеного
законодавством строку про припинення
виконання зобов'язань за договором
поруки у вигляді конкретної дати.

З такими висновками апеляційний суд не
погодився, оскільки при розгляді
справи судом першої інстанції не
враховано того, що за умовами
кредитного договору сторони
встановили строки виконання
зобов'язань з щомісячним погашенням
визначеної суми в строк до 18 червня 2014
року. Графік платежів, як складова
частина договору, свідчить про те, що
строки сплати чергових платежів та
погашення кредитної заборгованості
визначені місяцями.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Оскільки крім строку дії кредитного
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань у вигляді сплати
щомісячних платежів, а боржник не
виконує зобов'язань за кредитним
договором з 10 жовтня 2010 року, кредитор
мав право звернутися з вимогою до
поручителя протягом шести місяців,
починаючи з дня порушення
позичальником умов кредитного
договору. Сторонами не оспорюється та
обставина, що саме з 10 жовтня 2010 року
позичальником не виконуються
зобов'язання, а тому строк звернення з
вимогою до поручителя настав з 10
жовтня 2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що
публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулося до суду з
вимогою про солідарне стягнення
кредитної заборгованості з боржника і
поручителя 04 лютого 2013 року. Таким
чином, встановлений законом
шестимісячний строк для пред'явлення
вимог до поручителя не пропущено за
зобов'язаннями поручителя, що виникли
станом на 05 серпня 2012 року (за шість
місяців до звернення).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК
України, до 05 серпня 2012 року
порука ОСОБА_4 є припиненою за
простроченні до цієї дати місяці.
Оскільки строк дії кредитного договору
встановлено до 18 червня 2014 року, то
шість місяців для пред'явлення вимоги
до поручителя за ці щомісячні платежі
не наступили.

Матеріали справи та доводи касаційних
скарг не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства «Укрсиббанк»,
ОСОБА_4, публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 16 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова