У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Кременчуцького
міського управління юстиції
Полтавської області про встановлення
факту проживання, визнання права
власності, перерозподіл спадкового
майна за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 16 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 25 лютого 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
встановити факт проживання з
спадкодавцем, визнати за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1 та
перерозподілити спадкове майно.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8,
після смерті якого відкрилась
спадщина, у тому числі на квартиру
АДРЕСА_1, яка належала йому за життя на
праві приватної власності. Вказував, що
він з 1993 року і по теперішній час
проживає у спірній квартирі. Тобто він
є таким, що прийняв спадщину, оскільки
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини ( ст. 1268 ЦК України),
заяву про відмову від спадщини,
відповідно до ст. 1270 ЦК країни, не
заявляв. Вказував, що він у лютому 2012
року звернувся до Першої Кременчуцької
державної нотаріальної контори для
оформлення спадщини, однак йому було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після ОСОБА_8,
оскільки ним пропущений строк
прийняття спадщини. Зазначав, що
пізніше йому стало відомо від його
брата - ОСОБА_7 про те, що квартиру
батька вже оформлено в спадщину, та
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 по 1/3 частки, а тому його права як
спадкоємця порушені.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 16 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 25 лютого 2014 року, у задоволені
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами, дійшли правильного висновку
про те, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки заявлені після
спливу строку позовної давності про
застосування якої заявлено стороною у
справі.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука від 16 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська