Справа № 591/2652/14-ц
Провадження № 2/591/1271/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Зарічний районний
суд м. Суми в складі:

головуючого
- судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про визнання
недійсним договору, відшкодування
збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

17 квітня 2014 року позивачка звернулася
до Зарічного районного суду м. Суми із
зазначеним позовом до ПП
«Грандфінресурс» та в обґрунтування
своїх позовних вимог посилалася на те,
що в середині вересня 2012 року вона
прочитала об'яву в газеті «Ваш шанс», в
якій зазначалося: «Альянс-Україна.
Надаємо позики під 3% -12% річних». Також
була вказана адреса знаходження цієї
установи: м. Суми вул. Петропавлівська,
60 та номери мобільних телефонів.
Оскільки на той час їй вкрай необхідні
були кошти на придбання житла, то
вирішила отримати позику в розмірі 50 000
грн. у вищезазначеній в рекламі
установі. 24 вересня 2012 року вона
прийшла до офісу відповідача, та цього
ж дня сплатила перший внесок 3500 грн. та
підписала договір № 213125 з метою
одержання суми коштів у розмірі 50 000
грн. Після цього її запевнили, що
протягом трьох-п'яти днів вона отримає
на наданий ним рахунок кошти у розмірі
50000 грн. Однак до вказаної дати вона
кошти не отримала, а їй в телефонному
режимі запропонували сплатити
черговий місячний платіж, як це
передбачено договором, про що її було
проінформовано та надано квитанцію до
сплати. Такі нагадування проводилися
постійно.

Після того, як відповідач не надав їй
позики до обіцяного періоду вона
стала знепокоюватись та звернулась за
допомогою до фахівців права, які
пояснили їй, що вона стала учасником
програми діяльності «Альянс- Україна»
і може отримати згідно договору не
гроші в сумі 50 000 грн. в якості позики, а
лише має право брати участь у розподілі
якогось грошового фонду, за умови якщо
буде сплачувати щомісячно зазначену їй
суму. Після того, як позивачка
перестала сплачувати кошти, вона
надіслала листа до адміністрації ПП
«Гранфінресурс» про розірвання дії
договору через неотримання коштів. Але
відповіді від відповідача так і не
отримала.

Зазначає, що з її боку була присутня
помилка щодо природи правочину при
укладенні оспорюваного договору. Крім
того, не маючи ліцензії на право
здійснення діяльності в сфері надання
фінансових послуг, відповідач взагалі
не мав права укладати з позивачем
договорів, за якими він може залучати
його кошти.

Також вказала, що положення
оспорюваного договору містить ознаки
нечесної підприємницької практики,
діяльність ПП «Грандфінресурс»
фактично є діяльністю з надання
фінансових послуг, оскільки має
характерні для таких послуг ознаки, але
здійснюється відповідачем без
відповідної ліцензії, з боку
відповідача має місце нечесна
підприємницька практика. Вважає, що
вона вчинила правочин під впливом
обману з боку відповідача, який
замовчував існування обставин, які
могли перешкодити укладенню договору,
а саме відсутність у відповідача права
(ліцензії) на укладення подібних
договорів, навмисно повідомив
позивачу, що він укладає саме договір
позики, знаючи про те, що він укладає
зовсім інший за своєю юридичною
природою договір - договір про надання
послуг. Позивачка зазначила, що їй
нанесені прямі матеріальні збитки в
сумі 3500 грн.00 коп. у вигляді сплати
одноразового комісійного платежу, та з
урахуванням того, що відповідач
застосував обман (в порядку ст. 230 ЦК
України) вважає, що має право на
відшкодування збитків у подвійному
розмірі, тобто в сумі 7 000 грн.00 коп. Крім
того, внаслідок неправомірних дій
відповідача вона втратила віру в
людяність та порядність, вимушена була
хвилюватись внаслідок того, що віддала
останні кошти отримання позики та була
обманута, що в свою чергу привело до
довгої депресії та пригніченого стану,
чим йому завдано моральну шкоду.
Посилаючись на зазначені обставини,
позивачка просила визнати недійсним
укладений з відповідачем договір разом
з додатками до нього та стягнути з
відповідача ПП «Грандфінресурс» на
свою користь кошти в сумі 7000 грн.00 коп.
та моральну шкоду в сумі 700 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

В письмових запереченнях представник
відповідача просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивачу,
посилаючись на те, що позивачем не
надано жодного доказу на підтвердження
того, що оспорюваний правочин
укладений з використанням омани.
Позивач консультувався щодо умов
договору у представників відповідача,
йому було досконало надано роз'яснення
щодо всіх умов договору, з якими він
погодився. Відповідно до умов договору
він активується на четвертий день з
моменту підписання, а тому позивачу
надавався час для вивчення та
ретельного аналізу умов договору
самостійно або за допомогою інших осіб,
в тому числі і юристів. Згідно договору
на протязі трьох діб після підписання
договору позивач мав можливість
розірвати договір в односторонньому
порядку з відшкодуванням сплачених ним
попередньо грошових коштів. Схему
роботи ПП «Грандфінресурс» не можна
порівняти з пірамідальною схемою,
оскільки така являє собою потік грошей
від одноразових продажів місць в черзі
новим учасникам біля підніжжя
піраміди, у вигляді компенсації, яка
йде до тих небагатьох, хто заздалегідь
розташувався на її верхівці. Програма
отримання грошових коштів «Альянс
Україна» є накопичуваною системою, яка
більше асоціюється не з пірамідою, а з
кругообігом. Вважає, що укладена між
сторонами угода є видом цивільного
договору; сторони врегулювали свої
відносини на свій розсуд; змістом
договору є, власне ті умови, на яких
сторони погоджуються виконувати взяті
на себе зобов'язання, що має наслідком
виконання зобов'язань для кола осіб, що
його підписали. Позивачем не доведено
факту моральних переживань, ї
тривалість, ступінь тяжкості моральних
страждань, які він зазначав у зв'язку з
неотриманням дозволу на отримання
товару, а також не доведено
причинно-наслідковий зв'язок з його
стражданнями та неотримання
зазначеного дозволу, тому позовні
вимоги в частині відшкодування
моральної шкоди є необґрунтованими.

Вислухавши думку позивачки, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 24
вересня 2012 року між позивачем та ПП
«Грандфінресурс» було укладено
договір № 213125 з додатками №1 та №2 до
нього (а.с. 7-9), за умовами якого
відповідач за згодою позивача
зобов'язується вчинити від його імені
та за його рахунок певні юридичні дії,
спрямовані на придбання ним 50000 грн. на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна», в тому числі сформувати
реєстр учасників, забезпечити його
адміністрування, організовувати та
проводити заходи по розподілу
грошового фонду та надати йому
відповідну заявлену для придбання
суму. Для цього позивач доручив
відповідачеві використовувати суми
чистих внесків для формування фонду
реєстру та його розподілу.

За ст. 2 цього Договору учасник, поряд із
іншим, зобов'язується сплатити
одноразовий комісійний внесок у день
підписання сторонами даного договору
та адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу, а
також своєчасно не пізніше 15 числа
кожного місяця сплачувати загальний
платіж, який включає чистий внесок, за
рахунок якого адміністратор здійснює
оплату вартості товару чи надає
відповідні суми у позику, та
адміністративні витрати , що є платою
за послуги адміністратора з
організації діяльності програми.

Відповідно до ст. 4 Договору його
укладено у двох однакових примірниках,
по одному для кожної із сторін, що
мають однакову юридичну силу, набуває
чинності з дати його укладання та діє
до остаточного виконання сторонами
прийнятих зобов'язань, передбачених
Договором та додатками до нього. Цей
договір не є поворотною фінансовою
допомогою. Всі додатки, зміни та
доповнення до нього вважаються його
невід'ємною частиною. Підписання
Договору та Додатків до нього є
свідченням того, що сторони дійшли
повного порозуміння і визначили, що
договірні умови є обов'язковими для
виконання сторонами.

Згідно з п.1.3 ст.1 додатку №2 до Договору
його предметом є послуги з формування
реєстру учасників програми, метою яких
є придбання товару або відповідної
суми у позику.

Після вчасної сплати чергового
загального платежу учасник програми
набуває право брати участь у
найближчому заході, коли фонд реєстру є
достатнім ( п.4.1 ст.4 додатку № 2).

Конкретні умови отримання учасником
заявленої суми визначені у ст.5 цього
додатку.

На виконання умов даного договору
позивач 24 вересня 2012 року сплатив 3500
грн. комісійного внеску (а.с. 10).

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом. У разі визнання правочину
недійсним особа, яка помилилася в
результаті її власного недбальства,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні завдані їй збитки.

Як вбачається із ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину. Сторона, яка
своєю необережною поведінкою сприяла
помилці, зобов'язана відшкодувати
другій стороні завдані їй збитки.

Статтею 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» заборонена
нечесна підприємницька практика. До
такої практики віднесена будь-яка
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману - п. 2 абзацу
другого ч. 1 ст. 19. Забороняються як такі,
що вводять в оману утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції - п. 7 ч. 3 ст. 19.
Перелік форм підприємницької
діяльності, що вводить в оману, не є
вичерпним - ч. 2 ст. 19. право чини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» нечесна підприємницька
практика забороняється. Нечесна
підприємницька практика включає в себе
будь-яку діяльність (дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною.

Забороняються як такі, що вводять
в оману, утворення, експлуатація або
сприяння розвитку пірамідальних схем,
коли споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, указаний Закон
установив недійсність правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів із метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Оскільки позивач сплачував кошти
не за товар, а за можливість отримання
позики, приватне підприємство без
залучення власних коштів формувало
групи клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалася виплата позик окремим
клієнтам, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи, суд
знаходить, що є підстави для визнання
вказаного договору нікчемним, а
оскільки ця обставина оспорюється
відповідачем, то і для визнання
договору недійсним.

Така правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 27 березня 2013 року у справі № 6-22цс13
та постанові від 23 травня 2012 року у
справі № 6-35цс12, які відповідно до вимог
ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими
для всіх судів України.

Задовольняючи позов про визнання
угоди недійсною та про повернення
позивачу сплачених ним коштів в
одинарному розмірі на підставі ч. 1 ст.
216 ЦК України, суд також приймає до
уваги те, що укладений сторонами
договір не містить строків та (або)
термінів отримання учасником
товару/позики, не передбачає будь-якої
відповідальності ПП «Грандфінресурс»
за невиконання умов договору та
будь-яких гарантій отримання учасником
товару/позики. Натомість договором
передбачено, що у випадку неналежного
виконання умов договору або не сплати
запропонованих адміністратором
платежів, учасник позбавляється права
на придбання товару/позики, втрачає
сплачений адміністративний платіж і
позбавляється права на участь у
наступному найближчому заході. У разі
виявлення учасником бажання розірвати
договір протягом 3 календарних днів з
моменту його підписання та виконання
ним умов ст.8 Договору, відповідач
повертає учаснику 70% внесеного ним
вступного платежу, в інших випадках
розірвання договору - вступний платіж
та адміністративні витрати учаснику не
повертаються, повернення коштів
відбувається після закриття реєстру.

Таким чином, умови оспорюваного
договору є несправедливими та
непрозорими, унаслідок чого
утворюється істотний дисбаланс
договірних прав і обов'язків на шкоду
споживачеві і на користь відповідача, і
що ПП «Грандфінресурс» здійснює
нечесну підприємницьку практику,
оскільки фонди групи з придбання
товару/позики формуються виключно за
рахунок внесків інших клієнтів
системи, без залучення коштів
товариства, а розподіл коштів фонду
групи між клієнтами являє собою
реалізацію діяльності пірамідальної
схеми. Є підстави вважати, що
діяльність відповідача ввела
споживача в оману, оскільки програма
«Альянс Україна» формується виключно
на кошти учасників програми без
залучення коштів ПП «Грандфінресурс».
Оплата товару здійснюється за кошти,
внесені учасниками програми і в
подальшому учасник, який отримав товар,
сплачує внески, які фактично
компенсують кошти іншим учасникам
програми, тобто один учасник програми
за свої власні кошти, без інвестування
коштів відповідача оплачує товар
іншому учаснику програми.

Згідно п.4.1 Умов Програми «Альянс
Україна», коли реєстр є достатнім,
Адміністратор організує комітет по
розподілу грошового фонду. Після
вчасної сплати чергового загального
платежу учасник Програми набуває право
брати участь у найближчому заході .

Захід по розподілу грошового
фонду проводиться комітетом по
розподілу грошового фонду, який
утворюється наказом Адміністратора.

З наведеного випливає, що рішення
про передачу товару або позики
залежить лише від волі відповідача,
який на власний розсуд приймає таке
рішення і позивач позбавлений
можливості вплинути на це рішення,
оскільки немає можливості отримати
інформацію про фінансовий стан інших
учасників групи.

Умовами оспорюваного договору на
позивача покладено обов'язок суворо
дотримуватися умов договору, в той час
як у договорі відсутні умови, які б
передбачали настання негативних
наслідків для відповідача за
невиконання умов Договору, що свідчить
про істотний дисбаланс договірних прав
та обов'язків і є порушенням прав
позивача.

У спірному договорі умова про
надання грошей у позику залежить від
певних обставин, які можуть взагалі не
настати, а тому така умова є
несправедливою відносно позивача та
вказує, що правочин не направлений на
реальне настання правових наслідків.

Крім того, оспорюваний Договір та
Додатки до нього укладені в рамках
створеної відповідачем системи, яка
полягає у створенні груп учасників, які
бажають придбати товар з розстроченням
платежу на досить тривалий час в
порядку та на умовах, передбачених
Договором та Додатками до нього. Така
система вводить в оману споживачів
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, що в свою чергу здійснюється за
кошти, внесені учасниками програми і
відповідач без інвестування коштів
оплачує товар іншому Учаснику
Програми; також є несправедливою умова
про надання грошей у позику за умови
сплати позивачем найбільшої суми, що
значно перевищує суми інших учасників,
проте позивач не володіє інформацією
щодо необхідності сплати конкретної
суми, яка повинна перевищувати суму
інших учасників для отримання бажаної
позики.

Вбачається, що за умовами
договору позивач мав сплачувати кошти
не за сам товар (позику), а за можливість
одержання права на купівлю товару
(отримання позики). ПП «Грандфінресурс»
без залучення власних коштів формувало
групи клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
купівлю товару (отримання позики)
одному з учасників групи, що є
компенсацією за рахунок коштів інших
учасників групи, залучених до умов
діяльності програми «Альянс Україна».

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що досягнута між
сторонами угода порушує права
позивача, а діяльність відповідача з
реалізації послуг з адміністрування
системи є такою, що вводить споживача в
оману. Виглядають переконливими доводи
позивача про те, що оспорюваний договір
він уклав під впливом недобросовісних
дій відповідача, які полягали у
навмисному створенні у нього
помилкового уявлення про обставини,
які мають істотне значення: природи
правочину, умов, за яких він міг
отримати позику, інших прав та
обов'язків сторін у правочині та ін.

Оспорюваний правочин позивач
уклав внаслідок помилки, причиною якої,
зокрема, стали відсутність у нього
юридичної освіти та наявність певних
складнощів у вивченні ним змісту
договору, який виготовлений дуже
дрібним шрифтом, а також помилкове
сприйняття ним змісту і умов договору.
Він неправильно сприйняв фактичні
обставини правочину, що вплинуло на
його волевиявлення. Заслуговують на
увагу доводи позивача про те, що у
випадку вірного розуміння ним усіх
умов договору він ніколи б його не
уклав.

З урахуванням викладеного, позов в
частині визнання угоди недісною і
поверненню позивачу сплаченої суми є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі ч. 1 ст. 216 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 3500 грн.

В іншій частині позову слід відмовити
за необґрунтованістю. Так, стягнення
сплаченої позивачем суми у подвійному
розмірі не ґрунтується на ч. 2 ст. 230 ЦК
України, оскільки сплачені нею суми не
є збитками, і ці кошти підлягають
поверненню позивачу в одинарному
розмірі в порядку реституції за
наслідками недійсної угоди.

Статтею 23 ЦК України передбачається, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Однак, на підтвердження вимог
позивач не надав жодних доказів,
медичних документів, показів свідків,
тому не має змоги встановити глибину
страждань позивача.

За таких обставин, в задоволенні
вимог про відшкодування моральної
шкоди слід відмовити, оскільки позивач
не надав суду переконливих доказів на
підтвердження їх заподіяння.

Заперечення відповідача проти
позову щодо законності вказаного
договору, про згоду позивача на його
укладення, про відсутність нечесної
підприємницької діяльності і
пірамідальної схеми по відношенню до
позивача, суд знаходить недоведеними,
такими, що суперечать викладеним вище
обставинам і доказам.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача
необхідно стягнути на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-233
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати недійсним договір від 24
вересня 2012 року № 213125, укладений між
Приватним підприємством
«Грандфінресурс» та ОСОБА_1.

Стягнути з Приватного підприємства
«Грандфінресурс» на користь ОСОБА_1
сплачені за довгором від 24 вересня 2012
року 3500 грн.

Стягнути з приватного підприємства
«Грандфінресурс» на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко