АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1803/2014
інстанції Зубов О.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року липня місяця 24 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Кутурланової
О.В.Суддів:Орловської Н.В. Майданіка
В.В.При секретарі:Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 24 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, управління комунальної
власності Херсонської міської ради,
ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
товарна біржа "Ізумруд" про визнання
свідоцтва про право власності на житло
та договору міни недійсними, про зміну
умов приватизації квартири, визнання
стороною договору міни житловими
приміщеннями,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, управління
комунальної власності Херсонської
міської ради, ОСОБА_7, третя особа, що не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, товарна біржа "Ізумруд" про
визнання свідоцтва про право власності
на житло та договору міни недійсними,
про зміну умов приватизації квартири,
визнання стороною договору міни
житловими приміщеннями, уточненим в
ході розгляду справи.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що 21.07.1995 року він
зареєстрував шлюб з відповідачкою
ОСОБА_5 і 15.03.1996 року відповідачка на
правах наймача та він, його з
відповідачкою син ОСОБА_8, 1995 року
народження, та син відповідачки ОСОБА_9,
1983 року народження, як члени сім'ї
наймача вселилися до АДРЕСА_4 в
м.Херсоні. Оскільки відповідачка була
одна зареєстрована у зазначеній
квартирі, то у подальшому
приватизувала її одноособово і 17.10.1996
року отримала свідоцтво про право
власності на житло.

29.11.1996 року відповідачка на підставі
договору міни, укладеного з ОСОБА_7 та
зареєстрованого на товарній біржі
«Ізумруд», обміняла спірну квартиру на
квартиру АДРЕСА_1, в яку він вселився з
дозволу відповідачки та проживає по
теперішній час.

Посилаючись на те, що він постійно
проживав у АДРЕСА_2 в м.Херсоні, а отже
мав право на набуття частки квартири у
власність в ході проведеної
приватизації і подальший обмін її
відповідно до договору міни від 29.11.1996
року, а також посилаючись на те, що
відповідачка не визнає його право
власності на квартиру АДРЕСА_1, позивач
просив суд визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_2 в м.Херсоні, видане на
ім'я ОСОБА_5, визнати недійсним
розпорядження про приватизацію
вказаної квартири, змінити умови
приватизації, включивши його в склад
осіб, які її приватизували, визнати
недійсним договір міни та визнати його
стороною договору міни житловими
приміщеннями.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 24 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, управління комунальної
власності Херсонської міської ради,
ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
товарна біржа "Ізумруд" про визнання
свідоцтва про право власності на житло
та договору міни недійсними
відмовлено.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, управління
комунальної власності Херсонської
міської ради, ОСОБА_7, третя особа, що не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, товарна біржа "Ізумруд" про
визнання стороною по договору міни
житловими приміщеннями задоволено,
визнано ОСОБА_6 стороною за договором
міни квартирами АДРЕСА_2 в м.Херсоні,
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та
зареєстрованого 09.11.1996 року на товарній
біржі «Ізумруд» за №597.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 доводи апеляційної
скарги не визнав, вважаючи їх
безпідставними, а ухвалене у справі
рішення законним та обґрунтованим, у
зв'язку із чим просив апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання стороною по договору міни
спірними житловими приміщеннями та
відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач вселився і
постійно проживав у квартирі АДРЕСА_2 в
м.Херсоні, а отже мав право на її
приватизацію, однак, оскільки метою
визнання розпорядження, на підставі
якого було видано свідоцтво про право
власності на житло та самого свідоцтва
про право власності на житло на ім»я
відповідачки ОСОБА_5 була вимога
позивача про зміну умов приватизації з
наступним визнанням за ним права на
укладення договору міни, як сторони
договору, то дійшов висновку про
можливість поновлення прав позивача
шляхом визнання стороною по договору
міни спірними житловими приміщеннями
без задоволення вимог про визнання
недійсними свідоцтва про право
власності на житло та договору міни,
про зміну умов приватизації квартири.

Однак колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не
ґрунтуються на досліджених судом
доказах та нормах матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п.4 ст.5 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженого наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 року № 56, право на приватизацію
квартир (будинків) державного
житлового фонду з використанням
житлових чеків одержують громадяни
України, які постійно проживають в цих
квартирах (будинках) або перебували на
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов до введення в дію цього
Закону.

Згідно ст.241 ЦК України в редакції 1963
року, норми якого були чинними на час
винекнення спірних правовідносин, за
договором міни між сторонами
проводиться обмін одного майна на інше,
при цьому кожен з учасників договору
міни є продавцем того майна, яке він
передає в обмін і покупцем того майна,
яке отримує.

З матеріалів справи вбачається та
вірно встановлено судом, що 21.07.1995 року
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було
зареєстровано шлюб (а.с.5), який
розірвано 14.05.2009 року (а.с.15).

Згідно довідки ЖЕД № 6 у квартирі
АДРЕСА_2 в м.Херсоні на момент її
приватизації проживали та були
зареєстровані відповідачка ОСОБА_5
(ОСОБА_5.) та її син ОСОБА_9 (а.с.46), який
участі у приватизації спірної квартири
не приймав, оскільки вже раніше
скористався своїм правом на
приватизацію житла (а.с.45).

На підставі розпорядження від 17.10.1996
року № 3701 відповідачці видано
свідоцтво про право власності на житло
від 17.10.1996 року № 3701 на квартиру АДРЕСА_2
в м.Херсоні у зв»язку із приватизацією
її згідно із ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» (а.с.9, 42).

На підставі договору міни № 597 від
29.11.1996 року, укладеного між ОСОБА_5
(ОСОБА_5), як власником квартири АДРЕСА_2
в м.Херсоні та ОСОБА_7, як власником
АДРЕСА_3 відповідачка у справі набула
право власності на АДРЕСА_1

Місце постійного проживання позивача з
13.07.1991 року було зареєстровано АДРЕСА_5
і у спірних житлових приміщеннях
позивач місця проживання ніколи не
реєстрував (а.с.16).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
пояснив, що при укладенні договору міни
був обізнаний щодо його укладення і
підписував заяву, що він як чоловік
ОСОБА_5 (ОСОБА_5.) не заперечує проти його
укладення.

Отже з огляду на зазначені обставини
справи та враховуючи, що позивач був
постійно зареєстрований за іншою
адресою і матеріали справи не містять
належних та беззаперечних доказів його
постійного проживання у кв.АДРЕСА_2 в
м.Херсоні на момент її приватизації, з
урахуванням того, що рішення суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
про визнання недійсними розпорядження
про приватизацію та свідоцтва про
право власності на зазначену квартиру
сторонами, у тому числі ОСОБА_6 не
оспорюється і згідно положень ст.303 ЦПК
України законність та обґрунтованість
рішення суду в цій частині апеляційним
судом не перевіряється, зважаючи на те,
що власником відповідно до свідоцтва
про право власності на житло від 17.10.1996
року № 3701 на квартиру АДРЕСА_2 в
м.Херсоні була лише відповідачка
ОСОБА_5 та з огляду на те, що не набувши
право власності у спірній квартирі
АДРЕСА_2 в м.Херсоні позивач не може
виступати стороною у договорі міни,
колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги щодо незаконності
ухваленого у справі рішення в
оскаржуваній частині обґрунтованими.

За наведених обставин, враховуючи
пропуск позивачем строку давності на
звернення до суду, оскільки про
укладення оскаржуваного договору міни
позивачу було відомо ще у 1996 році,
колегія суддів відповідно до ст.309 ЦПК
України приходить до висновку про
наявність підстав для скасування
рішення суду в частині задоволених
позовних вимог та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову про визнання стороною у
договорі міни.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 24 березня 2014 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_6 про визнання
стороною по договору міни житловими
приміщеннями та ухвалити у цій частині
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
управління комунальної власності
Херсонської міської ради, ОСОБА_7, третя
особа, що не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору, товарна біржа
"Ізумруд" про визнання стороною по
договору міни житловими приміщеннями
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено у касаційному порядку шляхом
подачі скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді