Справа № 127/1385/14-ц
Провадження № 2/127/1677/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

09.04.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про нарахування та
виплату відсотків по депозитному
вкладу та стягнення моральної шкоди,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про нарахування та
виплату відсотків по депозитному
вкладу та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено 14.04.2014
року.

Справа № 127/1385/14-ц

Провадження № 2/127/1677/14

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про нарахування та
виплату відсотків по депозитному
вкладу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" про нарахування та виплату
відсотків по депозитному вкладу та
стягнення моральної шкоди, мотивуючи
позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла дружина позивача ОСОБА_1 та
мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, на ім'я
якої у Вінницькій філії Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" був відкритий
депозитний вклад "Стандартний" від
26.02.2008 року №SAMDN2704. Заповіту на
вклад складено не було. З 26.02.2009 року
ставка по депозиту була збільшена до 20%
річних. За умовами п. 2 договору по
вкладу відсотки нараховуються та
сплачуються за кожний календарний
день, виходячи з фактичної кількості
днів у році, з наступного дня від
надходження коштів в банк. Згідно п. 6
договору вклад пролонгується за згодою
сторін, або автоматично у разі
незвернення особи перед закінченням
строку розірвання договору. Станом на
26.02.2010 року на зазначеному рахунку
містилась сума 11 999 грн. 99 коп., з яких 1 999
грн. 99 коп. - нараховані відсотки за 1
рік. Ними були отримані Свідоцтва про
право власності та Свідоцтва про право
на спадщину за законом на даний вклад з
нарахованими відсотками та 11.03.2011 року
написано заяви в банк щодо повернення
вкладу з нарахованими відсотками.
Однак у відділенні банку їм було
повернуто тільки масу вкладу.
Виконуючи волю ОСОБА_4, отримані кошти 10
000 грн. в цей же день були покладені на
рахунок, відкритий з метою накопичення
коштів для онуки покійної, ОСОБА_5
(вклад "Копилка детям"). На день
отримання коштів вперше на рахунку
залишилось згідно з їх розрахунками 4
676 грн. 16 коп. Не отримавши зрозумілих
пояснень щодо неповернення
нарахованих відсотків по вкладу, 29.04.2011
р. ними було написано заяву до
керівництва ПАТ КБ "Приватбанк" щодо
надання роз'яснень. Отримана відповідь
від 12.05.2011 року №30.1.0.0/2-110504/2122 з
центрального офісу "Приватбанку" з
власним тлумаченням законодавства їх
не влаштувала. Після звернення до
Національного банку України із заявою
від 19.09.2013 р. ними 02.10.2013 р. отримана
відповідь за № 47-606/15827 щодо
неправомірності дій і хибної позиції
ПАТ КБ "Приватбанк" з посиланням на
відповідну Постанову Верховного Суду
України від 04.09.2013 року. Вони повторно
звернулися до банку з проханням
нарахувати та видати проценти по
зазначеному вкладу та додали копії
рішень Верховного Суду України та
відповіді Національного банку України.
Однак, отримали відповідь, яка
практично повторює раніше надану.
Вважають, що зобов'язання банку не
припиняється внаслідок смерті
вкладника, входить до складу спадшини
та триває до фактичного повернення
коштів спадкоємцям. Крім того, банк
нараховує відсотки на вклад лише на
тіло вкладу, тобто на 10 000 грн. та не
збільшує суму вкладу на не
витребуванні по закінченні строку
вкладу відсотки, шо суперечить ч. 6 ст.
1061 ЦК України. Нарахування відсотків,
наведених у їх розрахунку, можна
вважати упущеною вигодою, або збитками,
тобто доходами, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене. Протиправні дії відповідача
призвели до того, що вони зазнають
душевних страждань, так як не можуть в
повному обсязі виконати останню волю
померлої ОСОБА_4, тобто всі кошти з її
рахунку перекласти на рахунок її онуки,
щоб в подальшому використати їх на
навчання. Вважають, що діями
відповідача їм завдана моральна шкода,
яка полягає в тому, що в них виникли
систематичні головні та серцеві болі,
порушення сну, розвинулася гіпертонія.
Вони змушені вчиняти дії для
відновлення своїх порушених прав.
Вважають,що відповідач повинен
відшкодувати нанесену їм моральну
шкоду в розмірі 6 000 грн. Просять
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити їм не виплачену суму та
нараховані відсотки по депозитному
вкладу від 26.02.2008 №SAMDN2704 за весь
період користування відповідачем
коштами в сумі 5 090 грн. 57 коп. згідно
розрахунку, що ними додається та
виплатити їм за нанесену моральну
шкоду кошти в сумі 6 000 грн. Зобов'язати
відповідача здійснити виплату всієї
суми одноразово шляхом перерахування
її на вклад «Копилка детям»
№SAMDN0340 у цьому ж банку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав з наведених у
позові підстав та суду пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його дружина
ОСОБА_4, на її ім'я у Вінницькій філії
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" був
відкритий депозитний вклад
"Стандартний" від 26.02.2008 року
№SAMDN2704. Заповіту дружина на вклад
зробила. Станом на 26.02.2010 року на
рахунку містилась сума 11 999 грн. 99 коп., з
яких 1 999 грн. 99 коп. - нараховані
відсотки за 1 рік. Ним та дочкою були
отримані Свідоцтва про право власності
та Свідоцтва про право на спадщину за
законом на даний вклад з нарахованими
відсотками. 11.03.2011 року вони з дочкою
написали заяви в банк щодо повернення
вкладу з нарахованими відсотками.
Однак у відділенні банку їм було
повернуто тільки масу вкладу 10 000 грн.
Виконуючи волю дружини, отримані кошти
в цей же день були покладені на рахунок,
відкритий з метою накопичення коштів
для онуки покійної (вклад "Копилка
детям"). Вважає, що на день отримання
коштів на рахунку залишилось 4 676 грн. 16
коп. 29.04.2011 р. вони написали заяву до ПАТ
КБ "Приватбанк" про надання роз'яснень
щодо невиплати відсотків. Однак,
отримана відповідь від 12.05.2011 року
№30.1.0.0/2-110504/2122 їх не влаштувала,
оскільки банк невірно тлумачив
законодавство. Після чого вони
звернулися до Національного банку
України із заявою від 19.09.2013 р., однак їм
знову відмовили у видачі відсотків.
Після чого вони знову звернулися до
банку з проханням нарахувати та видати
проценти по зазначеному вкладу, їм
знову відмовили. Зазначає, що з 26.02.2009
року ставка по депозиту була збільшена
до 20% річних, про це його повідомили
працівники банку. За умовами договору
відсотки нараховуються та сплачуються
за кожний календарний день, виходячи з
фактичної кількості днів у році, з
наступного дня від надходження коштів
в банк, вклад пролонгується за згодою
сторін, або автоматично у разі
незвернення особи перед закінченням
строку розірвання договору.
Зобов'язання банку не припиняється
внаслідок смерті вкладника, вклад
входить до складу спадшини та триває до
фактичного повернення коштів
спадкоємцям. Зазначив, що банк
нараховує відсотки на вклад лише на
тіло вкладу, тобто на 10 000 грн. та не
збільшує суму вкладу на не
витребуванні по закінченні строку
вкладу відсотки, вважає, що це
суперечить ч. 6 ст. 1061 ЦК України.
Пояснив, що ним зроблено відповідний
розрахунок суми коштів, які має
сплатити банк. Нарахування відсотків,
наведених у їх розрахунку, можна
вважати упущеною вигодою, які вони
могли одержати. Зазначив, що він є
пенсіонером, утримує дочку та внучку.
Протиправні дії відповідача призвели
до того, що вони з дочкою зазнають
душевних страждань, так як не можуть в
повному обсязі виконати останню волю
померлої ОСОБА_4, тобто всі кошти з її
рахунку перекласти на рахунок її онуки,
щоб в подальшому використати їх на
навчання. Вважає, що діями відповідача
їм завдана моральна шкода, яка полягає
в тому, що в них виникли систематичні
головні та серцеві болі, порушення сну,
розвинулася гіпертонія, вони змушені
вчиняти дії для відновлення своїх
порушених прав. Вважає,що відповідач
повинен відшкодувати нанесену їм
моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.
Просить зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити їм не
виплачену суму та нараховані відсотки
по депозитному вкладу від 26.02.2008
№SAMDN2704 за весь період
користування відповідачем коштами в
сумі 5 090 грн. 57 коп. згідно розрахунку,
що додається, зобов'язати відповідача
здійснити виплату всієї суми
одноразово шляхом перерахування її на
вклад «Копилка детям» №SAMDN0340 у
цьому ж банку.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
09.04.2014 року не з'явилася, надавши до суду
заяву про розгляд справи у її
відсутності, однак в попередніх
судових засіданнях позовні вимоги
підтримала з наведених у позові
підстав та просила позов задовольнити.

Представник відповідача Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" - Ліфанова Л.М. в
судовому засіданні позов не визнала та
суду пояснила, що 26.02.2008 року між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_4
було укладено договір №SAMDN2704
відповідно до якого ОСОБА_4 передала
банку вклад в сумі 10 000 грн. строком на 12
місяців зі сплатою 14 відсотків річних.
Позивачам в 11.03.2011 року на підставі
свідоцтв про право на спадщину за
законом було видано тіло вкладу в
розмірі 10 000 грн. На рахунку залишалися
нараховані відсотки, які позивачам
видані не були, оскільки на той час
існувала саме така судова практика.
Вважає, що позивачем жодних доказів на
підтвердження своїх позовних вимог до
суду не надано, розрахунок на суму 5 090
грн. 57 коп., зроблений позивачами, нічим
не підтверджується. Позивачі хочуть
щоб вклад капіталізувався, а відсотки
було нараховано на відсотки, однак це
не передбачено ні діючим
законодавством ні умовами договору.
Щодо позовної вимоги про відшкодування
моральної шкоди зазначила, що жодних
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог в цій частині
позивачами не надано. Зазначила, що на
даний час позивачі продовжують
користуватися послугами банку. Просить
в позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, прийшов до
висновку, що позов є необґрунтованим та
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Між сторонами виникли правовідносини в
сфері договірних зобов'язань, що
регулюються відповідними нормами
Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 26.02.2008 року між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_4
було укладено договір №SAMDN2704
(Вклад «Стандарт»). Відповідно до якого
ОСОБА_4 передала відповідачу вклад в
сумі 10 000 грн. строком на 12 місяців зі
сплатою 14 відсотків річних.

Відповідно до п.п. 2, 6 договору,
нарахування відсотків по вкладу
проводиться банком з першого робочого
дня банку по закінченню строку вкладу,
вказаного в п. 1 договору. У випадку,
якщо клієнт не заявив про відмову від
продовження строку вкладу, вклад
автоматично вважається продовженим ще
на один строк, указаний у п. 1 договору.
Строк вкладу продовжується
неодноразово.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Вінниці.

Як вбачається із свідоцтва про право
власності від 03.03.2011 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої
вінницької державної нотаріальної
контори ОСОБА_7 зареєстрованого в
реєстрі за №3-762, ОСОБА_1 пережившому
чоловікові ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належить 1/2 частка у
праві спільної сумісної власності на
майно набуте подружжям за час шлюбу.
Спільне сумісне майно подружжя, право
власності на яке в указаній частині
посвідчується цим свідоцтвом
складається з: грошових вкладів з
нарахованими відсотками та
компенсацією, що зберігається у
відділені "Пироговське" Вінницької
філії ПАТ КБ "Приватбанк" від 26.02.2008 року
згідно договору №SAMDN2704 на
депозитному рахунку № НОМЕР_2, у
Вінницькій філії ПАТ КБ "Приватбанк"
від 11.06.2009 року на пенсійному
картковому рахунку №166078,
належних на підставі повідомлення
вищезазначеного банку від 06.09.2010 року
за №30.1.0.0/2-2100825/1758 на ім'я ОСОБА_4.

Як вбачається із свідоцтв про право на
спадщину за законом від 03.03.2011р.та від
07.03.2011 року, посвідчених державним
нотаріусом Першої вінницької
державної нотаріальної контори
спадкоємцями майна ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме відповідних
часток грошових вкладів з нарахованими
відсотками та компенсацією, що
зберігаються у відділені "Пироговське"
Вінницької філії ПАТ КБ "Приватбанк"
від 26.02.2008 року згідно договору
№SAMDN2704 на депозитному рахунку №
НОМЕР_2, є чоловік ОСОБА_1, дочка ОСОБА_2
та батько ОСОБА_5

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 11.03.2011
року адресованої керівнику відділення
"Пироговське" ПАТ КБ "Приватбанк", вона
просить закрити та видати кошти на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом серії ВРД №113440,
рахунок № НОМЕР_2.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 11.03.2011
року адресованої керівнику відділення
"Пироговське" ПАТ КБ "Приватбанк", він
просить закрити та видати кошти на
підставі свідоцтва про право власності
серії ВРД №113438 та свідоцтва про право
на спадщину за законом серії ВРД №113439.

Із заяви ОСОБА_1 від 29.04.2011 року
адресованої керівнику ВФ ПАТ КБ
"Приватбанк" вбачається, що він
звернувся з проханням нарахувати та
сплатити проценти по користуванню
банком коштами по вкладу, згідно з
договором, за весь період "від дня,
наступного за днем надходження вкладу
у банк, до дня, який передує його
поверненню" йому та його дочці, як
спадкоємцям, у розмірах, що зазначені у
виданих нотаріусом свідоцтвах. А у разі
відмови у задоволенні його вимог
надати обґрунтовану відповідь для
звернення до Ліцензіата (Національного
банку України).

Із листа ПАТ КБ "Приватбанк"
адресованого ОСОБА_1 від 12.05.2011 року №
30.1.0.0/2-110504/2122 вбачається, що відповідно
до ст. 607 ЦК України, зобов'язання
припиняється неможливістю його
виконання у зв'язку з обставиною, за
яку жодна із сторін не відповідає.
Тобто зобов'язання банку по
нарахуванню відсотків припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку
з обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає: настання смерті вкладника.
Згідно діючого законодавства у випадку
смерті клієнта банку фізичної особи,
при наявності у нього діючих депозитів,
банк припиняє нарахування відсотків на
вклад померлого клієнта з дати його
смерті. З дати смерті клієнта до
моменту видачі коштів спадкоємцям
нарахування відсотків на вклад не
здійснюється.

Із листа ОСОБА_1 від 19.09.2013 року
адресованого Національному банку
України вбачається, що він звернувся з
проханням розглянути його заяву щодо
виплати спадкоємцям відсотків по
вкладу за договором №SAMDN2704
укладеного з ПАТ КБ "Приватбанк" на імя
його померлої дружини ОСОБА_4 за весь
період користування банком коштами (до
моменту закриття рахунку), надавши
відповідну вказівку керівництву ПАТ
КБ "Приватбанк".

Відповідно до листа Національно банку
України від 12.10.2013 року №47-606/15827
адресованого ОСОБА_1, Національний банк
України зазначив, що відповідно до
постанови Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від.
04.09.2013 року, якою, зокрема зазначається,
що "зобов'язання банку на оплату
процентів за договором банківського
вкладу у зв'язку із смертю вкладника не
припиняються».

04.04.2011 року між Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено
договір № №SAMDN0340. Відповідно до
якого ОСОБА_2 передала відповідачу
вклад в сумі 10 000 грн. на строк 12 місяців
зі сплатою 13,75 відсотків річних.

Відповідно до довідки Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" від 20.01.2014 року №1155208,
ОСОБА_2А станом на 20.01.2014 року має в
Публічному акціонерному товаристві
комерційний банк "Приватбанк"
депозитний рахунок, сума залишку
становить 16 493 грн. 89 коп.

Відповідно до листа Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" від 14.01.2014 року
№20.1.0.0.0/7-20140109/1078 адресованого ОСОБА_1,
банк повідомив , що згідно діючого
законодавства у випадку смерті клієнта
банку фізичної особи, при наявності у
нього діючих депозитів, банк припиняє
нарахування відсотків на вклад
померлого клієнта з дати його смерті. З
дати смерті клієнта до моменту видачі
коштів спадкоємцям нарахування
відсотків на вклад не здійснюється.

Відповідності з ч.1 ст.1058 ЦК України за
договором (банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах повернення
вкладу зі спливом встановленого
договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника.

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 1061 ЦК
України банк виплачує вкладникові
проценти на суму вкладу в розмірі,
встановленому договором банківського
вкладу. Встановлений договором розмір
процентів на строковий вклад, не може
бути односторонньо зменшений банком,
якщо інше не встановлено законом. У
разі звернення вкладу виплачуються усі
нараховані до цього моменту проценти.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 1228 ЦК України,
вкладник має право розпорядитися
правом на вклад у банку (фінансовій
установі) на випадок своєї смерті,
склавши заповіт або зробивши
відповідне розпорядження банку
(фінансовій установі). Право на вклад
входить до складу спадщини незалежно
від способу розпорядження ним.

Отже, з урахуванням зазначених
положень законодавства банк повинен
виплатити вкладнику, а після його
смерті, спадкоємцям, до яких перейшли
права по вкладах, грошову суму з
нарахованими відсотками відповідно до
умов договору, по закінченню терміну
його дії або за першою вимогою.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтв про право на спадщину за
законом від 03.03.2011 р. та від 07.03.2011 р.,
посвідчених державним нотаріусом
Першої вінницької державної
нотаріальної контори спадкоємцями
майна ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року, а саме відповідних часток
грошових вкладів з нарахованими
відсотками та компенсацією, що
зберігаються у відділені "Пироговське"
Вінницької філії ПАТ КБ "Приватбанк"
від 26.02.2008 року згідно договору
№SAMDN2704 на депозитному рахунку №
НОМЕР_2, є чоловік ОСОБА_1, дочка ОСОБА_2
та батько ОСОБА_5 11.03.2011 p. позивачі, як
спадкоємці за законом, отримали суму
вкладу в розмірі 10 000 грн.

З матеріалів справи убачається, що
позивачі неодноразово зверталися до
відповідача із заявами про отримання
відсотків по успадкованому вкладу.
Однак, відповідач листами повідомив,
що у випадку смерті клієнта
банку-фізичної особи банк припиняє
нарахування відсотків на депозитний
вклад померлого з дати його смерті до
моменту видачі грошових коштів
спадкоємцям.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися досуду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди; 9)
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; 10) визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно позовної заяви, позивачі
просять зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити їм
невиплачену суму та нараховані
відсотки по депозитному вкладу від
26.02.2008 р. №SAMDN2704 за весь період
користування відповідачем коштами в
сумі 5 090 грн. 57 коп. згідно розрахунку,
що ними додається та виплатити їм за
нанесену моральну шкоду кошти в сумі 6
000 грн. Зобов'язати відповідача
здійснити виплату всієї суми
одноразово шляхом перерахування її на
вклад «Копилка детям» №SAMDN0340 у
цьому ж банку.

Виходячи із обраного позивачами
способу захисту цивільних прав та
інтересів, позивачам слід довести ті
обставини з якими вони пов'язують своє
порушене право, а також довести розмір
позовних вимог. Однак, позивачами дані
обставини не доведено. На підставі
викладеного, суд приходить до висновку,
що допустимих та належних доказів на
підтвердження свого розрахунку
позивачами до суду не надано, тому
підстав для стягнення з відповідача
коштів в розмірі 5 090 грн. 57 коп. немає.

Що стосується позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача здійснити
виплату всієї суми одноразово шляхом
перерахування її на вклад «Копилка
детям» №SAMDN0340 у цьому ж банку, суд
вважає, що дана позовна вимога
задоволенню не підлягає, оскільки не
відповідає способам захисту цивільних
прав та інтересів, встановлених ст. 16 ЦК
України.

Що стосується позовних вимог про
стягнення моральної шкоди з
відповідача на користь позивачів 6 000
грн. за завдану моральну шкоду суд
зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту або
виправних робіт; 3) в інших випадках,
встановлених законом.

Так, п.п. 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4
"Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивачами під час судового розгляду
справи не обґрунтовано, у чому полягає
завдана відповідачем моральна шкода, в
матеріалах справи не міститься жодних
відомостей, які б свідчили про ступінь
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнали
позивачі, або характер їх майнових
втрат під час неправомірних дій
відповідача, у справі відсутні докази
(довідки про стан здоров'я, пояснення
свідків і т.п.), які б свідчили про
погіршення стану здоров'я позивачів,
тяжкість вимушених змін у життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану тощо, позивачами
також не доведено розмір шкоди та
причинний зв'язок цієї шкоди з
неправомірними діями відповідача.
Позивачами до суду не надано
достовірних відомостей, що саме в
результаті дій відповідача погіршився
стан їх здоров'я або сталися негативні
зміни у життєвих і виробничих
стосунках, тобто ними не надано жодних
доказів, які б слугували підставою для
відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позивачами не доведено
передбачених ст.ст. 23, 1167 Цивільного
кодексу України обставин і підстав, які
зумовлюють наявність моральної шкоди,
зокрема матеріали справи не містять
жодних свідчень та відповідних доказів
про ступінь їх моральних чи фізичних
страждань або шкоди завданої здоров'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачами суду не доведено обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав для задоволення позову.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд враховує, що позивачі звільнені від
сплати судового збору при зверненні до
суду відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір", в задоволені
позову відмовлено, тому суд приходить
до висновку, що судові витрати слід
віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про нарахування та
виплату відсотків по депозитному
вкладу та стягнення моральної шкоди -
відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ