Справа №406/2793/14
Провадження №6/406/96/14
У Х В А Л А

15 квітня 2014 року Алчевський
міський суд Луганської області

у складі : головуючого - судді
Лук'янової О.В.

при секретарі
Бабаніній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Алчевську
подання ВДВС Алчевського МУЮ про
застосування до боржника ОСОБА_1
заходів обмеження у праві виїзду за
межі України,

В С Т А Н О В И В:

ВДВС Алчевського МУЮ звернувся до
суду з поданням, погодженим
начальником ВДВС Алчевського МУЮ
Лаптіновим В.В., про застосування до
боржника ОСОБА_1 заходів обмеження у
праві виїзду за межі України. В
обґрунтуванні свого подання
посилається на те, що на виконанні у
ВДВС Алчевського МУЮ знаходиться
виконавчий документ №2-1973 від 25.09.2007
року, виданий Шахтерським
міськрайонним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у
розмірі ? частини на утримання дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
дитиною повноліття.

На даний момент рішення суду боржником
добровільно не виконується.

Посилаючись на ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України", просив суд
обмежити у праві виїзду за межі України
боржника ОСОБА_1.

В судове засідання представник
ВДВС Алчевського МУЮ не з'явився,
причину неявки суду не повідомив.

З доданих до подання матеріалів
встановлено, що на примусовому
виконанні у ВДВС Алчевського МУЮ
знаходиться виконавчий лист №2-1973 від
25.09.2007 року Шахтерським міськрайонним
судом Донецької області про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у
розмірі ? частини на утримання дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення
дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст.3771 ЦПК України судами
розглядаються питання лише про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів /посадових
осіб/.

Відповідно до Протоколу №4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї:
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, в межах
цієї території має право на свободу
пересування і свободу вибору місця
проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну. На
здійснення цих прав не встановлюються
жодні обмеження, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної або
громадської безпеки, для забезпечення
громадського порядку, запобігання
злочинам, для охорони здоров'я або
моралі чи з метою захисту прав і свобод
інших осіб.

Відповідно до Міжнародного пакту
про громадянські і політичні права
/Міжнародний пакт ратифіковано Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР №2148-VIII (2148-08) від 19.10.73р./ кожна
людина має право покидати будь-яку
країну, включаючи свою власну. Згадані
вище права не можуть бути об'єктом
ніяких обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав та
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст.33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачає,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, якщо: 2) діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України; 5) він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, -до виконання
зобов'язань. Громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Паспорт
може бути тимчасово затримано чи
вилучено у випадках, передбачених
пунктами 1-9 частини першої цієї статті.
Тимчасове затримання або вилучення
паспорта у таких випадках здійснюється
судом, органами прокуратури,
внутрішніх справ, служби безпеки,
Державної прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.1995р. № 231 "Про затвердження
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення",
встановлено, що громадянинові України,
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта (проїзного документа),
або якщо громадянин вже має паспорт,
йому може бути тимчасово відмовлено у
виїзді за кордон у випадках
передбачених п.1-9 ч.1 ст.6 Закону, зокрема
у разі, коли боржник ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Відповідно до Роз'яснення Міністерства
юстиції та Адміністрації Державної
прикордонної служби України від 06.06.2008
року № 25-32/507 "Щодо виїзду за кордон
осіб, які мають невиконані
зобов'язання, в тому числі зі сплати
аліментів, покладені на них рішеннями
судів", одним із заходів забезпечення
виконання рішення суду може бути
тимчасове обмеження особам /боржникам/
у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого.

Судом встановлено, що хоча у
Роз'ясненні Міністерства юстиції та
Адміністрації Державної прикордонної
служби України від 06.06.2008 року № 25-32/507 і
передбачене тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, але
приймаючи до уваги закріплені в
Протоколі №4 до Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод,
який гарантує деякі права і свободи, що
не включені до Конвенції та першого
Протоколу до неї, Міжнародного пакту
про громадянські і політичні права та
Конституції України право кожного
громадянина на свободу пересування і
свободу вибору місця проживання,
відпочинок та право на охорону
здоров'я, беручи до уваги можливість
виникнення у боржника необхідності
саме тимчасового виїзду за кордон для
отримання лікування чи на відпочинок, а
також приймаючи до уваги, що з подання
не вбачається відсутність у боржника
доходів чи майна, на які можливо
звернути стягнення за виконавчими
документами, у зв'язку з чим суд вважає
подання -необґрунтованим і у
задоволенні якого слід відмовити.

Керуючись Протоколом №4 до Конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї,
Міжнародним пактом про громадянські і
політичні права, ратифікований Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР №2148-VIII (2148-08) від 19.10.73р., ст.33
Конституції України, Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р.
№ 231 "Про затвердження Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення",
ст.3771 ЦПК України, ст.6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання ВДВС Алчевського
МУЮ про застосування до боржника
ОСОБА_1 заходів обмеження у праві
виїзду за межі України, - відмовити.

На ухвалу суду може буди подана
апеляційна скарга Апеляційного суду
Луганської області через Алчевський
міський суд протягом п'яти днів з дня
її проголошення.

Суддя
О.В.Лук'янова