У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
застави; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» про
визнання недійсним кредитного
договору, за касаційною скаргою,
поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5,
на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приват Банк» (далі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом, у якому просило в рахунок
погашення заборгованості в розмірі 67 369
грн 87 коп. (станом на 16 серпня 2011 року) за
кредитним договором від 24 червня
2005 року, звернути стягнення на предмет
застави - автомобіль DAEWOO, модель М1Т13110,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4
шляхом продажу вказаного
транспортного засобу ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, із зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням ПАТ КБ «
ПриватБанк» всіх необхідних
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до кредитного договору від
24 червня 2005 року відповідач ОСОБА_4
отримав кредит в розмірі 41 361 грн, зі
сплатою 13,56 % за користування кредитом з
кінцевим терміном повернення коштів 24
червня 2010 pоку, проте в порушення умов
договору свої зобов'язання належним
чином не виконував, що стало підставою
для звернення до суду.

Вимоги до відповідача ОСОБА_4, що
випливають з вказаного кредитного
договору, були забезпечені шляхом
укладання з відповідачем відповідного
договору застави рухомого майна від 24
червня 2005 року.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ КБ «Приват
Банк» про визнання недійсним
кредитного договору, з тих підстав, що
банк самовільно, без узгодження з
позичальником, збільшив процентну
ставку за користування кредитом.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 23
грудня 2013 року в задоволенні первісних
позовних вимог відмовлено, зустрічний
позов задоволено частково.

Визнано частково недійсним кредитний
договір від 24 червня 2005 року,
укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4, з 01 лютого 2009 року.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 травня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено у справі нове
рішення про задоволення первісного
позову і відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 24
червня 2005 року, яка складала станом на 16
серпня 2011 року 67 369 грн 87
коп., звернуто стягнення на предмет
застави - автомобіль DAEWOO, модель М1Т13110,
реєстраційний номер: НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх необхідних
повноважень, необхідних для здійснення
продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 1 130 грн 55 коп. понесених
судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване
рішення апеляційного суду і залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в задоволенні первісного
позову та часткове задоволення
зустрічних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з доведеності і
обґрунтованості задоволених судом
вимог і, навпаки, безпідставності вимог
позивачів що залишилися не задоволені
судом.

Ухвалюючи у справі нове рішення,
апеляційний суд встановив, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» в даному випадку змінив
процентну ставку за користування
кредитом у відповідності до вимог
чинного на той момент законодавства,
тому позовні вимоги банку суд визнав
обґрунтованими, а позовні вимоги
ОСОБА_4 такими, що не підлягають
задоволенню.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова