Справа № 456/1698/14-ц
Провадження № 2/456/1153/2014
РІШЕННЯ

іменем України

02 червня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді
Пака В.М.

при секретарі
Вігак А.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, суд

Встановив:

24.04.2014 р. в суд надійшла позовна
заява ОСОБА_1, яка просить стягувати
аліменти з відповідача ОСОБА_2 на
утримання двох дочок ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/2 частини зі всіх видів
доходів щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення дітьми
повноліття.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на викладені в заяві
обставини, що 31 жовтня 2008 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем по
справі. Від спільного проживання в них
народилося двоє дітей дочки ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
Дочка ОСОБА_3 народилася із вродженою
патологіє гідроцефалія головного
мозку. За час перебування в шлюбі
відповідач не бажав працювати та
утримувати сім'ю, вживав наркотики,
програвав всі гроші в ігрових
автоматах, неодноразово бив її. Після
народження першої дочки вона змушена
була проживати у своєї мами в м. Стрию.
Вона надіялася на те, що поведінка
відповідача зміниться продовжувала
підтримувати з ним стосунки. У 2010 р.
його було засуджено до 4 років
позбавлення волі за ст. 185 ч.3 КК України,
а тому відвідувала його у тюрмі та
знову завагітніла у 2011 р. народилася
друга дитина. За час перебування у
тюрмі поведінка відповідача не
змінилася. Друзі та батьки його
постійно матеріально підтримували
відповідача, а на її прохання про
допомогу ніхто не реагував. Внаслідок
такого ставлення вона припинила
стосунки із своїм чоловіком та 28 лютого
2013 р. шлюб між ними було розірвано.
Пенсію по інвалідності не отримує, бо
така хвороба доньки не відноситься до
групи інвалідності. Постійне лікування
поставило її у скрутне матеріальне
становище. У березня 2014 р. закінчилася
декретна відпустка вона не має змоги
віддати дітей у садок, бо ніде не
працює. Угоди про добровільну сплату
аліментів між ними також не було
досягнуто, оскільки відповідач
відмовляється їх сплатити. Інших дітей
у нього не має, стягнення за
виконавчими документами не
проводились. Вона зверталася в суд про
стягнення аліментів, але спір не було
вирішено, а тому повторно звертається
до суду з аналогічними вимогами.

В суді позивачка ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала та пояснила, що 31
жовтня 2008 році вона одружилася із
відповідачем по справі. Через півтора
року чоловіка засудили та він відбував
покарання, старшій дитині було 9
місяців. За три місяці з часу
звільнення дав 200 грн. аліментів,
просить стягувати аліменти з
відповідача на утримання двох дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судові
засідання не з'явився, подав суду дві
письмові заяви, одна з яких іменується
позовною заявою, з яких вбачається, що
він визнає себе батьком двох дітей, від
утримання яких ніколи не відмовлявся, а
також того, що він добровільно з часу
народження скільки міг та надавав
утримання на своїх дітей. Він не
відмовлявся від дітей та їхнього
утримання. У виправній колонії він не
працював з 12.10.2010 по 12.02.2014 р. відбував
покарання та не працював, його батьки
надавали утримання на дітей. Він
отримував допомогу 500 грн. та передавав
дружині на утримання дітей по 300 грн.
Просить визнати позовні вимоги
недійсними, а вимоги позивачки є
неправдивими та є наклепом на нього.
Просить закрити провадження по справі.

Дослідженими доказами доведено,
що позовні вимоги підставні,
підлягають до задоволення частково.

Сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2008
року, від спільного проживання мають
двоє дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження. батьком яких являється
відповідач по справі ОСОБА_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження дітей а. с. 10-11.

З долученої до справи копії рішення
суду від 28 лютого 2013 року вбачається, що
шлюб між сторонами розірвано. А. с. 4.
При частковому задоволенні позовних
вимог суд враховує те, що відповідачка
сама вказала в позовній заяві, що в
попередній справі спір закрито, жодних
доказів не представила, що такий спір
розглядався в суді. Просить стягнути за
минулий час не мотивує з яких причин за
три роки, а тому слід стягувати
аліменти в розмірі 1/3 частину з усіх
видів доходів відповідача, який
офіційно не працює.

Покликання ОСОБА_2 на те, що він надавав
утримання дітям добровільно судом
прийнято до уваги, однак позивачка
ствердила суду, що з- січня 2014 року
отримала тільки 300 грн. на двох дітей,
звернулася до суду вдруге 24.04.2014 року , а
тому і з вказаного часу суд прийме
рішення про стягнення аліментів з
моменту звернення до суду за даним
позовом. Інших доказів по справі не
долучено, які б суд міг дати оцінку в
користь позивачки про стягнення
аліментів з листопада 2013 року, а також
відсутні підтвердження про те, що
відповідач після 24 квітня 2014 року
надавав утримання позивачці.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 226 ЦПК
України і на підставі ст. 180-184 СК
України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та
зареєстрованого в АДРЕСА_1 в розмірі 1/3
(одної третьої) частини з усіх видів
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму доходів громадян для дитини
відповідного віку, щомісячно на
утримання дочок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь матері
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, починаючи з 24
квітня 2014 року і продовжувати до
повноліття дітей та в доход держави 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору і виконувати негайно в межах
стягнення за місяць.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів шляхом подачі апеляції,
а відсутньому відповідачу в той же
строк з часу отримання копії рішення
шляхом подачі заяви, передбаченого ст..
226 ЦПК України.

Головуючий-суддя В. М. Пак