УХВАЛА

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Дем'яносова М.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення грошової
компенсації за відчужене спадкове
майно,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення грошової компенсації за
відчужене спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що вони разом із
відповідачем є спадкоємцями майна, яке
залишилось після смерті у липні 2004 року
ОСОБА_7, а саме: грошового вкладу в
акціонерному комерційному банку
«Інтерконтинентбанк» та квартири
АДРЕСА_1. У січні та червні 2005 року
відповідач отримала свідоцтва про
право на спадщину, а в серпні 2006 року
продала спірну квартиру третій особі.
Із урахуванням того, що рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 30 вересня 2008 року їм було визначено
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини, відповідач має
відшкодувати на користь кожного з них
грошову компенсацію вартості 1/3
частини квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 13 лютого 2013 року
провадження у справі у частині
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь кожного з
позивачів 1/3 частини вкладу в
акціонерному комерційному банку
«Інтерконтинентбанк» закрито на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 по 10 000 грн грошової компенсації
вартості 2/3 частин квартири АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 квітня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по

141 034,70 грн грошової компенсації
вартості 2/3 частин квартири АДРЕСА_1.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року
ухвалені в справі судові рішення
скасовані, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
статей 1218, 1267 ЦК України, яка містить
клопотання про поновлення
процесуального строку.

Клопотання про поновлення строку на
звернення із заявою про перегляд
рішення Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 жовтня 2013
року підлягає задоволенню, оскільки
причини пропуску строку, на які
посилається заявник, є поважними.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
статей 1218, 1267 ЦК України заявник
посилається на ухвалу Верховного Суду
України від 7 травня

2008 року у справі про визнання права на
спадкове майно і стягнення грошової
компенсації за частку майна; за
зустрічним позовом про усунення від
права на спадкування та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ:

від 13 березня 2013 року у справі про
припинення та визнання права власності
на частину будинку з
побутово-господарськими будівлями та
стягнення грошової компенсації; за
зустрічним позовом про стягнення
грошової компенсації за належну частку
у праві спільної власності та
припинення права власності на частину
житлового будинку з
побутово-господарськими будівлями;

від 30 жовтня 2013 року у справі про поділ
спадкового майна та стягнення
компенсації; за зустрічним позовом про
встановлення факту, визнання майна
таким, що не є спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на спадкове майно, поділ
спадкового майна; за зустрічним
позовом про визнання права власності
на спадкове майно та поділ спадкового
майна, припинення права власності,
стягне стягнення компенсації;

від 19 березня 2014 року у справі про
стягнення грошової компенсації за 3/8
частини житлового будинку із спільної
часткової власності;

від 23 квітня 2014 року у справі про виділ
частки будинку в натурі і встановлення
порядку користування земельною
ділянкою; за зустрічним позовом про
припинення права власності на частку у
спільному майні.

Скасовуючи ухвалені судові рішення та
направляючи справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, суд касаційної
інстанції виходив із того, що при
вирішенні спору судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
що унеможливило встановлення
фактичних обставин справи, які мають
значення для правильного її вирішення,
тобто даний спір не вирішено.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 7 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України», з подальшими змінами та
доповненнями, постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК.

Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України згідно з п. 1 ч. 5 ст. 355 ЦПК.

Оскільки скасування судових рішень та
направлення справи на новий розгляд
віднесені до процесуальних підстав,
тому наведені заявником доводи не
містять ознак, які відповідно до вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судових рішень, то у допуску
справи до провадження слід відмовити.

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення із
заявою про перегляд рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня

2013 року у справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення
грошової компенсації за відчужене
спадкове майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

М.В. Дем'яносов

І.М. Фаловська