Єдиний унікальний № 371/378/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року м.
Миронівка № 371/ 378 / 14-ц

Миронівський районний суд Київської
області в складі:

головуючого судді
Капшук Л.О.

при секретарі
Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів,

У С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з даним
позовом, посилаючись на ті обставини,
що 09 серпня 2013 року придбала у
відповідача корову за кошти в сумі 7500
грн. При купівлі корови з відповідачем
була домовленість про те, що у випадку
неналежної якості корови, зокрема якщо
вона виявиться непродуктивною
(нетільною) та якщо даватиме неналежну
кількість молока (не менше 16 літрів в
добу), вона поверне корову та отримає
сплачені за неї кошти. Відповідач
запевнила її, корова є здоровою,
продуктивною і дає належну кількість
якісного молока.

Придбана корова не давала надою молока
тієї кількості, яку обумовила
відповідач, була присутня гіркота у
молоці та молокопродуктах.

02 вересня 2013 року вона привела корову
до відповідача і заявила про свою
відмову від договору у зв'язку із
вказаними істотними недоліками корови.
В підсумку розмови вони домовились про
те, що в зв'язку з вказаним недоліками
корову вона повертає, а сплачені кошти
відповідач зобов'язується повернути до
20.09.2013.

У встановлений строк кошти відповідач
не повернула, корову здала в забійний
цех.

Цінним листом на адресу відповідача
нею було надіслано письмову вимогу про
повернення коштів, яку було вручено
18.02.2014. На вимогу повернути кошти
відповідач не відреагувала, а тому
сплачені за корову кошти в сумі 7500 грн.
просила стягнути з відповідача в
примусовому порядку.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги, в
поясненнях послалась на обставини,
викладені в поданій до суду заяві.
Додатково пояснила, що придбавала
корову з метою продажу молока. З перших
днів корова давала менше молока, ніж
вона розраховувала та запевняла
відповідач. Особи, які придбавали у неї
молоко, почали скаржитися на його
якість, стверджуючи, що воно гірчить.
Про вказані обставини вона повідомила
відповідача.

Представник позивача також підтримав
заявлені позивачем вимоги, пояснив, що
вони ґрунтуються на законі.

Відповідач в поданих до суду
запереченнях проти позову підтвердила
факт укладання договору
купівлі-продажу корови з позивачем за
кошти в сумі 7500 грн. Зазначила, що при
укладенні договору позивач оглянула
корову. Вона повідомила, що корова дає
якісне молоко. На питання щодо об'єму
молока, повідомила, що, як правило, він є
не меншим 18 літрів на добу. Гарантій
щодо якості корови, зокрема її
продуктивності, вона позивачу не
давала. Домовленостей про повернення
корови в разі, якщо вона буде давати
мало молока, не було. Посилання
позивача на п. 1 ч. 2. ст. 678 та ст. 680
Цивільного кодексу України як на
правову підставу повернення
відповідачем сплаченої за товар
(корову) грошової суми вважає
необґрунтованим. Враховуючи положення
ч. 1 ст. 679 ЦК України, позивач повинна
надати докази того, що ті недоліки у
корови, які вона вважає мають місце,
виникли до передання їй корови. Позивач
не має права на повернення грошових
коштів, оскільки нею не наведено
доказів ні наявності недоліків у
корови, ні факту їх виникнення до
передання їй корови.

Заперечення містять посилання на ті
обставини, що 02 вересня 2013 року позивач
привела корову до її будинку і
повідомила, що оскільки корова дає мало
молока, вона розриває укладений
договір, повертає корову та вимагає
повернення коштів. Вона повідомила, що
такі дії є безпідставними і вона не має
права на одностороннє розірвання
договору. Після цього позивач залишила
корову на дорозі біля її будинку.
Протягом трьох днів корову ніхто не
годував, вона стояла без догляду
господаря. Сільському голові позивач
повідомила, що корова їй не потрібна.
Враховуючи дії та заяви позивача, що
свідчили про її відмову від права
власності на корову, а також ті
обставини, що корова три дні майже
нічого не їла і могла померти, вона,
керуючись ст. 336 ЦК України,
прийняла рішення прийняти корову у
володіння та здати її на забій.

Зважаючи на ті обставини, що будучи
належним чином повідомленою про
розгляд справи, відповідач вдруге не
з'явилася до суду, доказів поважності
причини неявки в судове засідання не
надала, враховуючи правила ст.ст. 157, 169
ЦПК України, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для відкладення
розгляду справи та можливість
вирішення справи у відсутності
відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши надані
ним документи і матеріали, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи, прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

За положеннями ст. 639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

ЦК не встановлено загальних вимог щодо
форми договору купівлі-продажу. У
зв'язку з цим на нього поширюються
загальні вимоги, встановлені щодо
форми правочину (ст.ст. 205- 209 ЦК).

За ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть
вчинятися правочини, які повністю
виконуються сторонами у момент їх
вчинення, за винятком правочинів, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та (або) державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Встановлено, що сторонами 09 серпня 2013
року укладено договір купівлі-продажу,
за яким позивач придбала у відповідача
корову за кошти в сумі 7500 грн. Договір
укладено в усній формі і був виконаний
у момент його вчинення. Вказані
обставини не заперечуються
відповідачем.

Щодо гарантій на проданий товар та
домовленостей, які мали місце при
укладанні договору купівлі-продажу,
сторони зазначили протилежні
обставини: позивач вказала, що
відповідачем надані гарантії якості
корови та була домовленість про її
повернення в разі непродуктивності
корови та неналежної кількості і
якості молока; відповідач такі
обставини повністю заперечила,
вказавши, що гарантій якості проданого
товару не надавала, будь-яких
домовленостей про розірвання договору
з позивачем не мала.

За положеннями ч. 1 ст. 673 ЦК України
продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу.

Стаття 675 ЦК України регулює питання
гарантії якості товару.

За положеннями вказаної статті товар,
який продавець передає або
зобов'язаний передати покупцеві, має
відповідати вимогам щодо його якості в
момент його передання покупцеві, якщо
інший момент визначення відповідності
товару цим вимогам не встановлено
договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід
розуміти ручання продавця про
відсутність у товарі в момент його
передачі або в інший момент
встановлений у договорі, недоліків по
якості товару, що знижують його
вартість, або не дозволяють
використовувати відповідно мети,
передбаченої договором.

Позивач не надала суду доказів, які
підтверджують ті обставини, що при
укладанні договору купівлі-продажу
корови мали місце умови щодо кількості
молока та тільності корови.

Незважаючи на вказане, положеннями
частин 2 та 3 ст. 673 ЦК України
передбачено, що у разі відсутності в
договорі купівлі-продажу умов щодо
якості товару продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, придатний
для мети, з якою товар такого роду
звичайно використовується. Якщо
продавець при укладенні договору
купівлі-продажу був повідомлений
покупцем про конкретну мету придбання
товару, продавець повинен передати
покупцеві товар, придатний для
використання відповідно до цієї мети.

Встановлено, що позивач придбавала
корову для використання в господарстві
з метою надоїв якісного молока, в тому
числі, для його продажу. Недолік по
якості молока, який був виявлений після
придбання корови, не дозволив
використовувати її відповідно мети,
передбаченої договором.

Позивач вказала, що повідомила
відповідача про конкретну мету
придбання корови. Заперечуючи проти
позову, відповідач підтвердила ту
обставину, що повідомила позивача про
те, що корова дає якісне молоко.

Враховуючи вказані обставини,
відповідач як продавець повинна була
передати покупцеві товар, придатний
для використання відповідно до цієї
мети.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України у
разі істотного порушення вимог щодо
якості товару (виявлення недоліків, які
не можна усунути, недоліків, усунення
яких пов'язане з непропорційними
витратами або затратами часу,
недоліків, які виявилися неодноразово
чи з'явилися знову після їх усунення)
покупець має право за своїм вибором:
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми; вимагати заміни товару.

За ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається.

Встановлено, що у молоці та
молокопродуктах придбаної позивачем
корови була присутня гіркота, 02 вересня
2013 року позивач привела корову до
відповідача і заявила про свою відмову
від договору у зв'язку із вказаними
істотними недоліками корови.

Факти наявності гіркоти у молоці та
молокопродуктах підтверджені
показаннями допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 Свідки підтвердили, що після
придбання молока у позивача виявили в
ньому та молокопродуктах гіркота, про
що заявили позивачу, свідки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 показали, що припинили брати
молоко у позивача.

Факт повернення корови відповідачу
підтверджений показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вказані свідки показали, що під час
повернення корови між сторонами
виникла суперечка, позивач категорично
наполягала на поверненні корови,
відповідач доводила, що вона їй не
потрібна, вивела корову на вигін, та
згодом завела до сараю. В підсумку
суперечки сторони дійшли згоди про те,
що корову позивач повертає, а сплачені
кошти відповідач зобов'язується
повернути до 20 вересня 2013 року.

Показання вказаних свідків
спростовують посилання відповідача на
ті факти, що позивач при поверненні
корови 02 вересня 2013 року залишила її на
дорозі біля будинку відповідача,
укладений договір розірвала в
односторонньому порядку.

Встановлено, що договір купівлі -
продажу сторонами фактично було
розірвано в усній формі, тобто в такій
формі, в якій і був укладений.

Ті факти, що кошти відповідач позивачу
не повернула, корову здала в забійний
цех, є встановленими, оскільки
підтверджені відповідачем.

Корову позивач не могла
використовувати відповідно мети, з
якою її придбавала, а тому відповідно
до правил ст. 678 ЦК України відмовилась
від договору і набула права вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми. Вимоги позивача ґрунтуються на
законі.

На письмову вимогу про повернення
коштів, яку було вручено відповідачу
18.02.2014, остання не відреагувала, а тому
отримані за договором кошти підлягають
стягненню з неї в примусовому порядку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать, в
тому числі, витрати на правову
допомогу.

При подачі позову позивач сплатила 243
гривні 60 копійок судового збору, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи квитанцією № 9 від 12 березня 2014
року.

Вказані витрати підлягають стягненню з
відповідача на її користь.

При подачі до суду заяви позивачем
понесені витрати за надання правової
допомоги в розмірі 1500 гривень, що
підтверджується договором про надання
правової допомоги № 23 від 05 березня
2014 року та квитанцією про її оплату від
05 березня 2014 року.

Згідно розрахунку витрат на правову
допомогу на консультування позивача та
вироблення правової позиції по справі
він витратив 2 години, на підготовку
позовної заяви та матеріалів - 3
години.

Розмір витрат на правову допомогу,
заявлений позивачем, не перевищує
граничного розміру компенсації витрат
на правову допомогу, встановленого
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-VI.

Поряд з цим, суд вважає, що вказані
витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
частково.

Гонорар, отримуваний адвокатом чи
фахівцем у галузі права за надання
правової допомоги, повинен бути
законним за формою і порядком внесення
та розумно обґрунтованим за розміром.

Враховуючи фактори, що повинні братися
до уваги при визначенні обґрунтованого
розміру гонорару, зокрема обсяг роботи,
що вимагався для належного виконання
доручення, ступінь складності та
новизни правових питань, що
стосувалися доручення, професійний
досвід та здібності фахівця у галузі
права ОСОБА_9, суд вважає, що зазначений
у розрахунку витрат на правову
допомогу час, а відповідно і оплата за
правову допомогу, є завищеними.

Виходячи з розумно обґрунтованого
розміру, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню витрати
на правову допомогу в сумі 1000 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 206, 638,
639, 651, 654, 655, 673, 675, 678 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212
- 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачені за договором купівлі-продажу
грошові кошти в розмірі 7500 гривень,
понесені судові витрати на сплату
судового збору в розмірі 243 гривні 60
копійок та понесені витрати на правову
допомогу фахівця у галузі права в
розмірі 1000 гривень, всього стягнути 8743
гривні 60 копійок (вісім тисяч сімсот
сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Миронівський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя підпис
Л.О. Капшук

згідно з оригіналом

Суддя
Л.О. Капшук