Справа № 279/8924/13-ц
Провадження 2/279/374/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2014 р.
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської
області

в складі: судді Cнігір В.М.

при секретарі Хомутовській М.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Коростені
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Коростенського комунального
підприємства теплозабезпечення про
визнання неправомірними дії по
нарахуванню плати за теплопостачання
та припинення нарахування,

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Коростенського
комунального підприємства
теплозабезпечення про визнання
неправомірними дії по нарахуванню
плати за теплопостачання та припинення
нарахування. Позовні вимоги мотивує
тим, що вона та її малолітній син ОСОБА_2
є власниками квартири АДРЕСА_1, також
позивач, зазначає, що вона є власником
квартири АДРЕСА_2. В зв`язку з неякісним
наданням послуг по теплопостачанню
позивач 17 червня 2008 року в квартирі
АДРЕСА_1, та 07 жовтня 2009 року в квартирі
АДРЕСА_2 - відключилася від мережі
централізованого опалення та
влаштувала в квартирах автономне
опалення. Однак, відповідач продовжує
нараховувати їй кошти за послуги
теплопостачання, фактично не надаючи
їх. Тому, позивач просить визнати
нарахування відповідача по особовому
рахунку на ім»я ОСОБА_1 в квартирах, які
належать їй на праві власності -
неправомірними та зобов»язати
відповідача припинити нарахування за
теплопостачання по особовому рахунку
на ім»я ОСОБА_1 з моменту його
фактичного неотримання.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву, в
якій просила справу розглянути в її
відсутності, позовні вимоги підтримала
та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник
комунального підприємства
теплозабезпечення не з'явився,
письмово просив справу слухати у його
відсутності, позовні вимоги не визнав
та заперечив проти їх задоволення
судом, подавши при цьому письмове
заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
суд проводить розгляд справи без
фіксації технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали
справи у їх сукупності і давши їм
оцінку, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно
витягу про державну реєстрацію прав
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3;
також згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири
АДРЕСА_1. Зазначені квартири були
підключені до внутрішньо будинкової
мережі централізованого опалення і
послуги з теплопостачання надавалися
Комунальним підприємством
«Теплозабезпечення». Оскільки якість
наданих послуг з теплопостачання була
незадовільною, а звернення до
відповідних органів не надавали
належних результатів, то позивач
ОСОБА_1 від`єднадналася від мережі
центрального опалення та влаштувала в
квартирах: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6
індивідуальне (автономне) опалення, про
що були складені 17 червня 2008 року та 07
жовтня 2009 року відповідні акти (а.с.15,17).

Актами від 17.03.2008 року, від
20.11.2008 року, підтверджується факт
неналежного надання ОСОБА_1
відповідачем - Комунальним
підприємством теплозабезпечення
послуг з теплопостачання .

Комунальне підприємство
теплозабезпечення продовжує
нараховувати та виставляти позивачу
рахунки для оплати за послуги
теплопостачання, фактично не надаючи
їх.

Відповідно до вимог ст. 26 п.6
Закону України «Про житлово -
комунальні послуги у разі зникнення
потреби в отриманні послуги або
відмови споживача від користування
послугою виконавця (виробника)
споживач має право розірвати договір у
порядку встановленому законом.

Згідно з умовами договору ,
договір може бути розірваний
достроково у разі: зникнення потреби в
отриманні послуги або відмови
споживача від користування послугами
виконавця.

Пунктом 3 ст.21 Закону
України «Про захист прав споживачів»
права споживача вважаються порушеними,
якщо при наданні послуги , від якої
споживач не може відмовитись, а
виконавець нав'язує такі умови
одержання послуги , які не надають
споживачеві однакових гарантій
відшкодування шкоди, завданої
неналежним виконанням сторонами умов
договору.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що право споживача ОСОБА_1
порушено, неодноразово звертався до
комунального підприємства
теплозабезпечення та міськвиконкому
про надання послуг неналежної якості.

Згідно з п.26 постанови
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005
року №630 «Про затвердження Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення» відключення
споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
разі, коли технічна можливість такого
відключення передбачена затвердженою
органом місцевого самоврядування
схемою теплопостачання за умови
забезпечення безперебійної роботи
інженерного обладнання будинку та
вжиття заходів щодо дотримання в
суміжних приміщеннях вимог
будівельних норм і правил з питань
проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції …

Оскільки комунальним
підприємством теплозабезпечення не
надано суду доказів про те, що ОСОБА_1
порушила права будь-кого із інших
мешканців будинку, створила
будь-які незручності, то суд приходить
до висновку про правомірність її дій
щодо відключення квартир від
централізованої системи опалення.
Будинок, як і раніше отримує постачання
теплової енергії, скарг від мешканців
будинку не надходило.

У відповідності до вимог ст.
901 ЦК України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності ,
а замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу.

Право споживача на
звільнення від сплати за послуги у разі
їх ненадання передбачено пунктом 13
пункту 16 Типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води
і водовідведення .

Даним нормативним документом
передбачено , що підставами для
розірвання договору може бути
зникнення потреби в отриманні послуги,
або відмова споживача від користування
послугами.

Відтак, судом
встановлено, що фактично послуги з
теплопостачання комунальне
підприємство теплозабезпечення
позивачу не надає, проте безпідставно
проводить нарахування коштів за
послуги.

Законом України « Про
теплопостачання» ( ст.19 п.6) передбачено,
що споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Оскільки судом встановлено, що
ОСОБА_1 фактично не отримувала послуги
від комунального підприємства по
теплозабезпеченню, то суд вважає, що
комунальне підприємство
теплозабезпечення не має права
нараховувати їй плату за надання
послуг з теплопостачання.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України,
ст.901 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Коростенського
комунального підприємства
теплозабезпечення про визнання
неправомірними дії по нарахуванню
плати за теплопостачання та припинення
нарахування задовольнити.

Визнати нарахування комунальним
підприємством теплозабезпечення по
особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за
теплопостачання в квартирі АДРЕСА_4 в
сумі 14243 грн. 83 коп. - неправомірними.

Визнати нарахування комунальним
підприємством теплозабезпечення по
особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за
теплопостачання в квартирі АДРЕСА_5 в
сумі 10254 грн. 52 коп. - неправомірними.

Зобов`язати Комунальне
підприємство теплозабезпечення
припинити нарахування плати за надання
послуг з постачання теплової енергії
по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за
теплопостачання в квартирі АДРЕСА_6 з 17
червня 2008 року, тобто з моменту його
фактичного неотримання.

Зобов`язати Комунальне
підприємство теплозабезпечення
припинити нарахування плати за надання
послуг з постачання теплової енергії
по особовому рахунку на ім`я ОСОБА_1 за
теплопостачання в квартирі АДРЕСА_7 з 07
жовтня 2009 року, тобто з моменту його
фактичного неотримання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.М. Снігір