Справа № 203/3787/14-ц
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у
справі

12 червня 2014 року          Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська Маймур Ф.Ф.,
ознайомившись із матеріалами позовної
заяви ОСОБА_1 до Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська,
третя особа – ОСОБА_2, про спростування
недостовірної інформації, відкликання
рішення суду, –

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська на
підставі ухвали судді Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 02
червня 2014 року у відповідності до
положень ст.108 ЦПК України надійшла
вищезазначена позовна заява,
ознайомившись із матеріалами якої та
приймаючи до уваги норми чинного
законодавства, які регулюють підстави
та порядок захисту особою своїх прав та
інтересів, зокрема шляхом
пред’явлення до суду цивільного
позову, вважаю за необхідне відмовити у
відкритті провадження у справі на
підставі нижчевикладеного.

Так, я слідує зі змісту позовної заяви
ОСОБА_1, остання звернулась до суду із
позовною заявою для розгляду її в
порядку цивільного судочинства, а саме
в порядку позовного провадження. В
своєму позові ОСОБА_1 просить суд,
посилаючись на положення ст.277 ЦПК
України, спростувати недостовірну, на
її думку, інформацію, що безпосередньо
її стосується, і яка міститься в тексті
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 29 вересня
2006 року, ухваленому за наслідками
розгляду по суті цивільної справи
позовного провадження №2-0025/06. Крім
того, як наслідок визнання інформації
недостовірною позивач просить суд
зобов’язати Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська відкликати вказане
рішення суду. (а.с.3)

За змістом ст.55 Конституції України,
ст.7 Закону України «Про судоустрій»,
ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має
право на судовий захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на судовий захист свого
інтересу який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.15 ЦПК України суди
розглядають цивільні справи, віднесені
до їх компетенції, в порядку в порядку
цивільного, наказаного та окремого
проваджень.

За змістом ст.208, 209, 212-215 ЦПК України
розгляд цивільної справи позовного
провадження по суті закінчується
ухваленням рішення суду, яке має бути
законним та обґрунтованим, містити
викладення на підставі досліджених та
оцінених судом під час розгляду справи
доказів встановлені фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини, мотивування висновків
суду щодо результатів розгляду справи
тощо.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому саме ЦПК України,
звернутись до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваний
цивільних прав, свобод та інтересів. У
випадку, якщо таке порушення чи
невизнання прав, свобод та інтересів
мало місце, на думку суб’єкта вказаних
прав та інтересів, при ухваленні чи
внаслідок ухвалення судового рішення,
то такий суб’єкт права та інтересу,
навіть якщо він не є безпосереднім
учасником судового процесу (стороною,
третьою особою тощо), в якому було
ухвалене судове рішення, має право на
апеляційне та касаційне оскарження
цього судового рішення, а також на
перегляд справи Верховним Судом
України. Право та порядок на оскарження
судового рішення за таких обставин і
підстав передбачені ст.ст.26, 27, 30, 31,
Главами 1-3 Розділу V ЦПК України.

Крім того, Глава 4 Розділу V ЦПК України
передбачає можливість перегляду
певних категорій судових рішень за
нововиявленими обставинами, а Глава 8
Розділу ІІІ ЦПК України – порядок та
підстави перегляду заочного рішення
суду тим судом, який його ж і ухвалив.

Також відповідно до ст.55 Конституції
України кожен має право після
використання всіх національних
засобів правового захисту звертатися
за захистом своїх прав і свобод до
відповідних міжнародних судових
установ чи до відповідних органів
міжнародних організацій, членом або
учасником яких є Україна.

Відповідно до ст.122 ЦПК України судді
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому ЦПК України. Суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах в порядку цивільного
судочинства.

Як зазначалось вище, розгляд справ в
порядку цивільного судочинства у
відповідності до ст.ст.15, 118 ЦПК України
здійснюється і в порядку позовного
провадження. Позов пред’являється
шляхом подання позовної заяви до суду
першої інстанції.

Таким чином, аналізуючи обрані ОСОБА_1
форму та порядок судового захисту
порушених на її думку цивільних прав з
урахуванням викладених в її позові
предмету спору та правовідносин між
сторонами в контексті наведених вище
судом норм законодавства, яке регулює
право, порядок та підстави для
звернення до суду першої інстанції
задля захисту прав в порядку
цивільного позовного провадження,
приходжу до висновку про неможливість
відкриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 Правове обґрунтування
такого висновку засноване на тому, що,
як вже вказувалось вище, позивач
фактично в своєму позові оспорює
рішення іншого місцевого загального
суду (суду першої інстанції),
ухваленого за наслідками розгляду по
суті цивільної справи позовного
провадження, доводячи неправдивість та
недостовірність викладених в такому
рішенні суду фактичних обставин. Разом
з тим, чинне цивільне процесуальне
законодавство, яке регулює порядок та
форму реалізації суб’єктом права на
захист свого цивільного права в суді,
не передбачає обраних ОСОБА_1 форми та
порядку захисту цивільних прав саме з
урахуванням характеру спірних
правовідносин та предмета оскарження
– рішення суду. Натомість ЦПК України
містить широкі можливості щодо
оскарження судового рішення суду
першої інстанції до судів віщих
інстанцій, а також можливість
перегляду рішення суду за
нововиявленими обставинами, перегляду
заочного рішення, якщо оскаржуване
рішення було ухвалене в заочному
порядку. ОСОБА_1 має право скористатись
кожним із даних порядків
оскарження/перегляду рішення суду
задля захисту свого цивільного права
за умови дотримання нею вимог ЦПК
України при такому оскарженні. Таке
право ОСОБА_1 має навіть, якщо не була
учасником розгляду цивільної справи
№200025/06, за наслідками розгляду якої
Красногвардійським районним судом м.
Дніпропетровська 29 вересня 2006 року
ухвалено рішення, зміст якого в певній
частині ОСОБА_1 вважає недостовірним.
При цьому необхідність дотримання
ОСОБА_1 саме такого порядку оскарження
судового рішення, його змісту не є
порушенням права особи на судовий
захист, що декларується зокрема
Конституцією України.

Отже, на підставі викладеного доходжу
до висновку про необхідність відмови у
відкритті провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська, третя особа –
ОСОБА_2, про спростування недостовірної
інформації, відкликання рішення суду –
на підставі ст.122 ч.2 п.1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.55
Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК
України, ст.7, 14 Закону України «Про
судоустрій», ст.ст.3, 15, 26, 27, 30, 31, 118, 122,
208-210, 212-215 Главою 8 Розділу ІІІ, Розділом
V ЦПК України, –

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська, третя особа –
ОСОБА_2, про спростування недостовірної
інформації, відкликання рішення суду –
відмовити.

Роз’яснити позивачу, що відмова у
відкритті провадження у справі
перешкоджає повторному зверненню до
суду з таким самим позовом.

Ухвала суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня отримання
копії оскаржуваної ухвали.

Суддя

Ф.Ф. Маймур