АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3683/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Дерев'янко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
Дерев'янка О.Г.,

суддів - Черненкової
Л.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Філіній Я.Г.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця»

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 20
лютого 2014 року по цивільній справі за
позовом Прокурора міста Марганець
заявленого в інтересах ОСОБА_2 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства
«СГ «ТАС» про стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року прокурор м. Марганець
звернувся до суду з вищевказаним
позовом в інтересах ОСОБА_2,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в
наслідок аварії, яка сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді
поблизу с.Максимівка
Дніпропетровської області загинула
мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4. Оскільки вказана
аварія сталася внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки,
власниками яких є відповідачі,
прокурор згідно уточнених вимог просив
суд стягнути солідарно з відповідачів
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 100 000 грн. Стягнути з ПАТ
«Страхова група «ТАС» на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду 2550 грн. (а.с.1-5, 97-99)

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто солідарно з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000
грн. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду 2 550 грн. Стягнуто
солідарно з відповідачів Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір 114,70 грн.. (а.с.
109-112).

В апеляційній скарзі Державне
підприємство «Придніпровська
залізниця» посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
матеріального права, просить рішення
суду скасувати в частині задоволених
позовних вимог до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позовних вимог до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» відмовити.
В іншій частині рішення залишити без
змін. (а.с.114-121)

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи, а саме акту
Урядової комісії розслідування причин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12.10.2010 року поблизу с.
Максимівка Дніпропетровської області,
надання допомоги постраждалим і членам
сімей загиблих, вбачається що 12.10.2010
року на залізничному переїзді 115 км + 566
м перегону Нікополь-Марганець
Придніпровської залізниці сталася
дорожньо-транспортна пригода, а саме
зіткнення електровоза ВЛ-8 № 1583 з
автобусом БАЗ-А079.04 «Еталон», держномер
НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_5,
внаслідок якої загинуло 45 осіб та 8 осіб
травмовано. (а.с.11-20)

Колегія суддів звертає увагу на те, що
відповідно до зазначеного акту в
результаті вказаного зіткнення
загинула мати позивачки, проте в акті
помилково у п. 19 зазначено її під
прізвищем ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1.

Судовій колегії надано позивачем
список для виплати матеріальної
допомоги сісьям загиблих внаслідок
ДТП, яке сталося 12.10.2010 року поблизу с.
Максимівка Дніпропетровської області
станом на 14.10.2010 року. Відповідно саме
до цього списку під номером 18 значиться
ОСОБА_4, цей акт підписано першим
заступником Міністра з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи - Болотських
М.В., заступником Міністра праці та
соціальної політики Ващенко К.О. та
затверджено Головою Урядової комісії з
розслідування причин ДТП - Першим Віце -
прем'єр-міністром України Клюєвим А.П.

Протоколом № 11 засідання комісії з
питань надання матеріальної допомоги
постраждалим у ДТП від 14.10.2010 року щодо
надання матеріальної допомоги на
поховання родичам загиблих п. 17 ОСОБА_10
- дочька ОСОБА_4.

Протоколом № 20 засідання комісії з
питань надання матеріальної допомоги
постраждалим у ДТП від 18.10.2010 року, за
яким вирішено відкрити рахунок та
перерахувати допомогу сім'ям загиблих
внаслідок ДТП, зокрема ОСОБА_11 (загибла
ОСОБА_4).

Представник відповідача
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» не
заперечував, що у зазначеному вище акті
допущена описка прізвища та імені
загиблої ОСОБА_4, тому враховуючи
вказані обставини, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до акту розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12.10.2010 року на залізничному
переїзді 115 км + 566 м перегону
Нікополь-Марганець Криворізьської
дирекції залізничних перевезень
Придніпровської залізниці від 12-13
жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», держаний номер НОМЕР_1,
належить ПП «ОСОБА_3», перевізник ПП
«Ремсервіс», ліцензія на перевезення
НОМЕР_2, дійсна до 29 листопада 2014 року,
видана на фізичну особу ОСОБА_3

Електровоз ВЛ-8 № 1583 приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці. (а.с.45-47)

Відповідно до частин 1 та 2 статті
1187 ЦК України джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною 2 статті і 188 ЦК
України якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190
ЦК України особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» судам роз'яснено, що особи,
які спільно завдали шкоди, тобто
завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода,
завдана одному з володільців із вини
іншого, відшкодовується винним; не
відшкодовується шкода, завдана
володільцю лише з його вини; за
наявності вини всіх володільців розмір
відшкодування визначається судом у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення
(тобто залежно від ступеня вини
кожного); у разі відсутності вини
володільців у взаємному завданні шкоди
жоден із них не має права на
відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки,
коли внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки шкоди
завдано самим володільцям цих джерел,
від випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
оскільки внаслідок зіткнення двох
транспортних засобів - джерел
підвищеної небезпеки (автобуса та
поїзда) загинула мати позивачки, яка
була пасажиром автобуса, то володільці
цих джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачкою.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, і
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
між діями водія автобусу БАЗ-А079 ОСОБА_5
(володільцем якого є ОСОБА_3) та
локомотивної бригади, яка керувала
електровозом ВЛ-8 № 1583 відсутні сукупні
дії у заподіянні шкоди, що виключає
солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки зводяться
тільки до особистого тлумачення
апелянтом норм права, без
обґрунтування незаконності рішення
суду щодо встановлених ним обставин у
справі.

Також, необґрунтованим є посилання в
апеляційній скарзі на відсутність
підстав для відшкодування позивачці
моральної шкоди, оскільки про
спричинення їй такої шкоди свідчить
сам факт смерті її матері в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, через
що вона зазнала душевних переживань.
Щодо розміру моральної шкоди, то вона
визначена судом з урахуванням вимог
розумності та справедливості.

Інші доводи скарги не є суттєвими і не
дають підстав для скасування чи зміни
рішення суду.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо
розподілу судових витрат, суд першої
інстанції не врахував, що нормами
діючого законодавства не передбачено
їх солідарне стягнення, тому рішення
суду в частині стягнення судових
витрат слід скасувати на підставі ст. 309
ЦПК України та ухвалити в цій частині
нове рішення про стягнення з
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» судового збору у
дохід держави в розмірі по 57,35 грн. з
кожного.

Керуючись ст.ст. 209, 218,303, 307, 309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 20 лютого
2014 року в частині стягнення судового
збору скасувати, ухвалити нове рішення
в цій частині.

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_3 та
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» на користь держави судовий
збір по 57 грн. 35 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: