УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
подану її представником за довіреністю
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Київської області від 06 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання недійсним
договору дарування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 10
лютого 2011 року між ОСОБА_2, від
імені якої діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_4,
зареєстрований у реєстрі за № 181
приватним нотаріусом Обухівського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 06 травня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задоволено частково,
рішення Обухівського районного суду
Київської області від 05 лютого 2014 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених вимог та
конкретних обставин справи на підставі
наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою її
представником за довіреністю ОСОБА_3,
на рішення апеляційного суду Київської
області від 06 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання недійсним договору дарування,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур