АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/5815/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Парфьонов Д.О. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року м.
Дніпропетровськ колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровськоі
області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на заочне рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 12 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
затримкою видачі трудової
книжки(а.с.1-3).

Позивачка зазначала, що рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2013 року в
задоволенні позовних вимог до
Голубівської сільської ради про
поновлення на роботі їй відмовлено у
зв'язку із закінченням строку
трудового контракту, рішення
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 5-4/УІ від 16
березня 2011 року «Про дострокове
розірвання контракту з керівником КП
«Надія» та звільнення із роботи на
підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України»
визнано незаконним, стягнуто з
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу в розмірі 69611,92 грн.
та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.

25 липня 2013 року звернулася до
Голубівської сільської ради
Новомосковського району з письмовою
заявою, до якої долучила трудову
книжку, в якій просила скасувати в
трудовій книжці запис № 26 про
звільнення у зв'язку з одноразовим
грубим порушенням трудових обов'язків
і виконати інший запис щодо звільнення
у зв'язку з закінченням строку дії
контракту для можливості
працевлаштування на іншій роботі.

20 листопада 2013 року рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2013 року було
виконано, в трудову книжку внесено
запис за № 27 про те, що «Запис № 26
недійсний» та запис № 28 «Звільнена 11
жовтня 2012 року за ч.2 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку з закінченням строку трудового
контракту».

Трудову книжку відповідач повернув 26
листопада 2013 року.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що відповідач
незаконно утримував трудову книжку
протягом семи місяців, у зв'язку з чим
вона була позбавлена реальної
можливості працевлаштуватися в іншому
місці, ОСОБА_2 просила стягнути з
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
зв'язку з затримкою видачі трудової
книжки з вини відповідача в розмірі 18
657,60 грн. та 10 000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Заочним рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено(а.с.31-35).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального
права(а.с.37-39).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст.16 ЦК України,
відповідно до якої особа, право якої
порушено, може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

По справі встановлено, що рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2013 року скасовано
рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 листопада 2011 року, ОСОБА_2
в задоволенні позовних вимог до
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
скасування рішення ради та поновлення
на роботі відмовлено у зв'язку із
закінченням строку трудового
контракту. Визнано незаконним рішення
Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 5-4/УІ від 16
березня 2011 року «Про дострокове
розірвання контракту з керівником КП
«Надія» та звільнення із роботи на
підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України».
Стягнуто з Голубівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу, розмір якого
визначено у сумі 69611,92 грн. ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2013 року про описку
у судовому рішенні, та моральну шкоду в
розмірі 500,00 гривень(а.с.7-10).

21 травня 2013 року видано виконавчі
листи про стягнення з Голубівської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області на
користь ОСОБА_2 середннього заробітку
за час вимушеного прогулу в розмірі
69611,92 грн. та моральної шкоди в розмірі
500,00 грн.(а.с.18-19).

25 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Голубівської сільської ради
Новомосковського району із заявою про
внесення змін до трудової книжки та про
сплату заборгованості та скасування у
трудовій книжці запису № 26, вчинити
інший запис, а саме: «Звільнена у
зв'язку з закінченням строку дії
контракту». До заяви додана трудова
книжка(а.с.11).

Листом від 23 серпня 2013 року за № 02-21/352
Голубівська сільська рада повідомила
ОСОБА_2 про звернення ради до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та що при отриманні відповіді
будуть прийняті відповідні дії(а.с.12).

17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Голубівської сільської ради
Новомосковського району із заявою про
скасування запису № 26 у трудовій
книжці та виконати інший запис, а саме:
«Звільнена у зв'язку з закінченням
строку дії контракту», та повернути
трудову книжку з новим записом(а.с.14).

Листом від 14 листопада 2013 року за №
02-21/509 Голубівська сільська рада
повідомила ОСОБА_2, що в рішенні
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 10 квітня 2013 року по справі
№ 2-2837/11 не зазначено про скасування
запису № 26, та рекомендовано останній
звернутися до суду за роз'ясненнями для
проведення даного запису(а.с.15).

Із листа Новомосковської
міжрайонної прокуратури
Дніпропетровської області від 02 жовтня
2013 року за № 75р-1267с-вих/13 вбачається, що
ОСОБА_2 повідомлено про внесення
питання про зміну дати та підстав її
звільнення, як керівника КП «Надія», на
розгляд сесії Голубівської сільської
ради 20 листопада 2013 року(а.с.17).

20 листопада 2013 року Голубівською
сільською радою Новомосковського
району до трудової книжки ОСОБА_2
внесено запис за № 27 про визнання
недійсним запису № 26, згідно якого її
звільнено у зв'язку з одноразовим
грубим порушенням трудових обов'язків,
внесено запис № 28, згідно якого ОСОБА_2
звільнено 11 жовтня 2012 року за ч.2 ст.36
КЗпП України в зв'язку з закінченням
строку трудового контракту(а.с.6).

Судом встановлено, що 26 листопада 2013
року секретарем Голубівської
сільської ради повернуто ОСОБА_2
трудову книжку, яку вона отримала
особисто, про що вчинила власний запис
про отримання трудової книжки в
журналі обліку вихідної документації
та поставила свій підпис. Даний факт
сторонами не заперечується.

Отже, наведені обставини свідчать, що
між сторонами склались правовідносини,
пов'язні із затримкою виконання
судового рішення, у тому числі щодо
внесення відповідних записів у трудову
книжку на підставі судового рішення.

Зазначені правовідносини
регулюються ст.236 КЗпП України, яка
передбачє оплату вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника,
згідно якої у разі затримки власником
або уповноваженим ним органом
виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Суд же при ухваленні рішення про
відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу у зв'язку із
затримкою видачі трудової книжки та
відшкодуванні моральної шкоди, не взяв
до уваги зазначені обставини та
відмовляючи в задоволенні позову
виходив із положень ст.ст.47, 116, ч.3,4 ст.235
КЗпП України, на які посилалась ОСОБА_2
в обгрунтування заявлених вимог, які
регулюють правовідносини, що пов'язані
із звільненням та поновленням
працівника на роботі.

Оскільки ОСОБА_2 не заявляла вимоги з
посиланням на ст.236 КЗпП України, а
норми закону, якими вона
обгрунтовувала позовні вимоги та які
суд поклав в основу рішення, не
регулюють встановлені правовідносини,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 обрала
не той порядок як спосіб захисту
порушеного права, у зв'язку з чим
вважає необхідним на підставі п.4 ст.309
ЦПК України змінити обгрунтування
відмови в задоволенні позову, а саме з
підстав неправильно обраного способу
захисту порушеного права, що не
позбавляє останню після усунення
зазначених недоліків звернутися до
суду за захистом порушеного права у
встановленому законом порядку.

З наведених мотивів колегя суддів не
вбачає підстав для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Заочне рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 травня 2014 року в частині
обгрунтування відмови в задоволенні
позову змінити, в іншій частині рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-