Справа №592/62/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О.І.Номер
провадження 22-ц/788/1234/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 53
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану
через представника ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 02 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення авансу,

в с т а н о в и л
а :

Рішенням суду від 02 червня 2014 року
позовна заява ОСОБА_5 задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
суму авансу у розмірі 7600 грн. та судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог з
тих підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

28 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 був укладений договір №281/1 про
намір укласти договір купівлі-продажу
нерухомості. За умовами даного
договору сторони брали на себе
зобов'язання в майбутньому укласти і
належним чином оформити договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Пунктом 5.1. вищезазначеного договору
передбачено, що до підписання цього
договору, в рахунок належних за
основним договором платежів, на
підтвердження зобов'язання на
забезпечення його виконання, з метою
забезпечення реалізації своїх намірів
щодо купівлі-продажу квартири та своєї
платіжної спроможності, покупець
передав, а продавець отримав суму
завдатку у розмірі 7600 грн. При
здійсненні розрахунків за основним
договором зазначена сума буде
зарахована у належний з покупця платіж
за основним договором (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення з відповідача 7600 грн.,
позивач посилався на те, що договір
купівлі-продажу сторонами не був
укладений, проте відповідач
відмовляється повернути йому
вищеназвану суму авансу.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що сторони домовились укласти
договір купівлі-продажу нерухомості,
але в подальшому він укладений не був,
тому сплачена в рахунок виконання
договору грошова сума у розмірі 7600 грн.
є авансовою і підлягає поверненню
позивачу у такому ж розмірі.

Колегія суддів вважає, що у суду першої
інстанції були підстави для
задоволення позову, а доводи
апеляційної скарги про протилежне не
можна визнати обґрунтованими. При
цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 570 ЦК України 1.
Завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. 2. Якщо не буде встановлено,
що сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Вбачається, що правила ст. 570 ЦК України
про завдаток поширюються на випадки,
коли договір було укладено, але одна зі
сторін ухиляється від його виконання.
Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу, і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу
квартири, який би за своєю формою та
змістом відповідав вимогам закону, між
сторонами у справі укладено не було, а
вони лише домовилися укласти такий
договір у майбутньому, то передана
однією зі сторін грошова сума є
авансом, який підлягає поверненню в
тому розмірі, в якому він передавався
(постанова судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 13 лютого 2013 р. у справі N
6-176цс12, від 25 вересня 2013 р. у справі N
6-82цс13).

Відповідно до ч.1 ст. 571 ЦК України якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові
завдаток та додатково сплатити суму у
розмірі завдатку або його вартості.

Вбачається, що правила ст. 571 ЦК України
про залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї подвійної
суми завдатку застосовується в таких
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь із сторін.

За наведених мотивів доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що
спірна сума є завдатком і не підлягає
поверненню, - не ґрунтуються на вимогах
закону. При цьому слід зазначити, що
при вирішенні питання про те, чи є
спірна сума авансом чи завдатком, не
має вирішального значення той факт, як
цю суму називали самі стороні у своїх
домовленостях. При вирішенні названого
питання суд першої інстанції дав вірну
правову оцінку спірній сумі керуючись
положеннями ст. 570 ЦК України, а не тим,
як при тих чи інших обставинах називали
спірну суму самі сторони.

Отже, висновки суду першої інстанції
про те, що на користь позивача
підлягають стягненню з відповідача 7600
грн. сплаченого ним авансу, - є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через
представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 02 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -