Справа № 355/783/14-ц
Провадження № 2/355/323/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області у
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Баришівка Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Селищанської
сільської ради Баришівського району
Київської області, треті особи:
Управління Держземагентства у
Баришівському районі Київської
області, ОСОБА_3 про визнання недійсним
державного акту серія IV-KВ №068148 від
25.08.1998 року на право приватної
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
до суду з позовною заявою до
Селищанської сільської ради
Баришівського району Київської
області, треті особи: Управління
Держземагентства у Баришівському
районі Київської області, ОСОБА_3 про
визнання недійсним Державного акту
серія IV-KВ №068148 від 25.08.1998 року на право
приватної власності на землю, та
визнання права власності на земельну
ділянку. Свою заяву обґрунтовують тим,
що 25.08.1998 року на підставі рішення
виконкому Селищанської сільської ради
Баришівського району Київської
області №25 від 5 червня 1997 року, їх бабі
ОСОБА_4 було передано у приватну
власність земельні ділянки. В якості
правовстановлюючого документу ОСОБА_4
отримала Державний акт серія IV-KВ №068148
від 25.08.1998 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №50
Селищанської сільської ради. В
державному акті було зазначено, що
земельна ділянка площею 0,23 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель і споруд, та земельна ділянка
площею 0,09 га для ведення особистого
селянського господарства, розташовані
за адресою: АДРЕСА_4. В державному акті
розташування земельних ділянок із №45
було виправлено на №47 з додатковим
записом та печаткою сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла баба
позивачів - ОСОБА_4 При житті вона
склала заповіт, що зареєстрований за
№12 від 27.02.1998 року у Селищанській
сільській раді, згідно якого житловий
будинок і взагалі все те, що належатиме
їй на день смерті і на що матиме право
за законом, заповіла своїм дітям: сину -
ОСОБА_5, та дочці - ОСОБА_3. 28.09.2013 року
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявами
про прийняття спадщини після смерті
баби до Баришівської районної
державної нотаріальної контори, де
зареєстровано спадкову справу за
№55079270.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько
позивачів ОСОБА_5. Після його смерті
вони прийняли спадщину.

ОСОБА_3 відмовилася від прийняття
спадщини після смерті своєї матері на
користь позивачів і вони є єдиними
спадкоємцями за правом представлення.

У складі спадкового майна ОСОБА_4
залишився житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_3,
успадкування якого вони проводять
також в судовому порядку, та
приватизована земельна ділянка, на
якій знаходиться вищезазначений
житловий будинок. Однак при вивченні
документів, нотаріусом їм було
роз'яснено, що у зв'язку з тим, що у
державному акті виправлена адреса за
якою знаходяться земельні ділянки, та
на земельну ділянку площею 0,09 га для
ведення особистого селянського
господарства при житті власником було
оформлено відмову і вона вилучена, тому
позивачам було рекомендовано в
судовому порядку визнати недійсним
державний акт на землю та одночасно
визнати право власності за
спадкоємцями на земельну ділянку
площею 0,230 га.

При проведенні
топографічно-геодезичних робіт площа
даної земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, була уточнена і
становить 0,2299 га, також визначений її
кадастровий номер :23:006:0044.

Просять суд визнати недійсним
Державний акт серія ІV-КВ №068148 від
25.08.1998 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №50,
Селищанської сільської ради,
Баришівського району, Київської
області, виданий на ім'я ОСОБА_4 на
земельні ділянки площею 0,23 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та площею 0,09 га для
ведення особистого селянського
господарства, розташованих за адресою:
АДРЕСА_4.

Просять суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
право власності кожного по 1/2 частині
земельної ділянки площею 0,2299 га
(кадастровий номер :23:006:0044) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3,
що належала ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_6 позовну заяву ОСОБА_1
та ОСОБА_2 підтримав, просив суд позов
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Селищанської
сільської ради Баришівського району
Київської області у судове засідання
на розгляд справи не з'явився, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлені своєчасно та належним
чином. До суду від сільського голови
надійшов лист про визнання позовних
вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та про розгляд
справи у відсутність їх представника.

Представник третьої особи - Управління
Держземагентства у Баришівському
районі Київської області у судове
засідання на розгляд справи не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені своєчасно
та належним чином. До суду від
начальника управління надійшло
пояснення, про те, що позов ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підтримують, та просять
розглядати справу у відсутність їх
представника.

Третя особа ОСОБА_3 на розгляд справи не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена своєчасно
та належним чином. До суду від ОСОБА_3
надійшла заява в якій зазначено, що
позов підтримує. Просить суд
розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивачів ОСОБА_6, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд вважає,
що заявлений позов є обґрунтованим та
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконкому Селищанської
сільської ради №25 від 5 червня 1997 року
ОСОБА_4 було передано у приватну
власність земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку господарських
будівель та споруд площею 0,23 га, та
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,09 га.

На підставі вказаного рішення було
виготовлено та отримано ОСОБА_4
Державний акт на право приватної
власності на землю серія IV-KВ №068148 від
25.08.1998 року, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №50.

В державному акті вищезазначені
земельні ділянки розташовані за
адресою: АДРЕСА_4, після чого було
проведено виправлення на АДРЕСА_3 з
додатковим записом та печаткою
сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 61 рік помер
ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_4, видане 05
березня 2013 року.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Після смерті батька, ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
відповідно до ст.ст. 1261, 1268 ЦК України
прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 82 роки померла
ОСОБА_4 При житті ОСОБА_4 склала заповіт,
згідно якого все своє майно, заповіла
своїм дітям: сину - ОСОБА_5 та дочці -
ОСОБА_3 Спадкове майно складається з
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, що
розташований по АДРЕСА_3, та земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, на
якій знаходиться житловий будинок.
ОСОБА_4 добровільно відмовилась від
права власності на земельну ділянку
№НОМЕР_5 площею 0,09 га для ведення
особистого селянського господарства,
розташована по АДРЕСА_5, що
підтверджується рішенням №69.08.06
Селищанської сільської ради від 12
вересня 2011 року та довідкою №59, виданою
виконкомом Селищанської сільської
ради від 12.03.2014 року.

28.09.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
із заявами про прийняття спадщини
після смерті баби до Баришівської
районної державної нотаріальної
контори, де зареєстровано спадкову
справу за №55079270.

Третя особа по справі ОСОБА_3
відмовилася від свого права на спадок
після смерті своєї матері ОСОБА_4 на
користь позивачів, тому вони єдині
спадкоємці за правом представлення,
згідно ст. 1266 ЦК України.

Нотаріусом, позивачам було
запропоновано звернутися до суду з
позовом про визнання недійсним
Державного акту серія IV-KВ №068148 від
25.08.1998 року на право приватної
власності на землю та визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,230 га.

При проведенні
топографічно-геодезичних робіт площа
даної земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, була уточнена і
становить 0,2299 га, також визначений її
кадастровий номер :23:006:0044.

Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України,
істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватись і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник або
землекористувач земельної ділянки
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Частиною 2 ст. 158 ЗК України встановлено,
що виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб.

Суд, оцінюючи докази в їх сукупності,
дійшов висновку про обґрунтованість та
доведеність вимог позивачів, в силу
того, що вони відповідають вимогам
ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Встановлені судом обставини
підтверджуються:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, серії
НОМЕР_1, виданого 23 грудня 1997 року;

- ксерокопією паспорта ОСОБА_2, серії
НОМЕР_2, виданого 28 березня 2000 року;

- ксерокопією свідоцтва про смерть
ОСОБА_4, серії НОМЕР_3, виданого 25 липня
2013 року;

- ксерокопією Державного акту на право
приватної власності на землю, серії
ІV-КВ №068148, виданого 25 серпня 1998 року;

- витягом з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована АДРЕСА_3;

- витягом з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку;

- іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-59, 60, 88, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, ст.ст. 120, 131, 152, 158
ЗК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223,
1258, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1274, 1297 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити
повністю.

Визнати недійсним Державний акт серія
ІV-КВ №068148 від 25.08.1998 року,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №50, Селищанської
сільської ради, Баришівського району,
Київської області, виданий на ім'я
ОСОБА_4 на земельні ділянки площею 0,23 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, та площею 0,09 га для
ведення особистого селянського
господарства, розташованих за адресою:
АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованим та проживаючим в
АДРЕСА_2, та за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованим та проживаючим в
АДРЕСА_1, право власності кожного по 1/2
частині земельної ділянки площею 0,2299
га (кадастровий номер :23:006:0044) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка), розташована за адресою:
АДРЕСА_3, що належала ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
до апеляційного суду Київської області
через Баришівський районний суд
Київської області.

Суддя Баришівського районного суду
В. М. Єременко