Справа № 465/1788/11
Головуючий у 1 інстанції: Дячишин В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/4721/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

позивача ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
ОСОБА_6 на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення
коштів, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2011 року позивач
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
про стягнення коштів, в розмірі 400000
гривень. На обґрунтування позовних
вимог позивається на те, що в 2003 році
відчужив відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1 за договором
купівлі-продажу, який в подальшому було
оспорено його дружиною ОСОБА_8.

Під загрозою визнання за рішенням
суду цього договору купівлі-продажу
недійсним та скасування реєстрації
права власності ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на спірне житло, в процесі
судових розглядів справи в 2008 році
передав ОСОБА_4 18000 доларів США, як
гарантію та поруку відшкодування
вартості спірної квартири у випадку її
повернення за рішенням суду попереднім
власникам.

Однак, оскільки за рішенням
Франківського районного суду м.Львова
від 04 липня 2008 року в задоволенні
позову ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу квартири та скасування
реєстрації права власності ОСОБА_4,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було відмовлено і це
рішення після перегляду в
апеляційному порядку 3 листопада 2008
року набрало законної сили, позивач
ОСОБА_2 вважає, що відповідачі
повинні повернути йому вказані кошти,
однак відмовляються це зробити.

Оскаржуваним рішенням
Франківського районного суду м. Львова
від 27 листопада 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 127000 грн.
Вирішено питання судових витрат.

Вказане рішення суду оскаржили
відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_6, які в
апеляційній скарзі посилаються на
незаконність, необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
норм процесуального права при
ухваленні цього рішення та на
неправильне застосування норм
матеріального права, постановлення
такого без повного і всебічного
з'ясування обставин справи, без
належної оцінки всіх доказів.
Зазначають, що не доведеним є факт
передачі відповідачам будь-яких коштів
позивачем, мотиви судового рішення
суперечать обставинам справи. Крім
того, стверджує, що суд в порушення
вимог ст. 37 ЦПК України, не залучив
правонаступника після смерті ОСОБА_7,
та безпідставно стягнув кошти з
померлої особи. Просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити (а.с. 129-133).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення адвоката ОСОБА_5 на
обґрунтування апеляційної скарги,
позивача ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_3 в
заперечення доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК
України, під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються; чи є
інші фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону
дане рішення в повній мірі не
відповідає.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виник спір.

Відповідно з ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з
відповідачів 127000 грн., суд першої
інстанції, взявши на віру твердження
позивача щодо передачі відповідачам
18000 доларів США, як гарантію і поруку
відшкодування збитків при ухваленні
судами рішень про реституцію і
скасування права власності
відповідачів на цю квартиру, крім того
поклав в основу свого рішення
пояснення свідка ОСОБА_10 про те, що
ОСОБА_4 підтвердила в судовому
засіданні у справі №2-1738/08 факт
отримання від ОСОБА_2 коштів в сумі 18000
доларів США, а також про те, що йому
відомо про часткове повернення
відповідачами частини коштів в розмірі
3000 доларів США.

Крім того, суд послався у рішенні
на експертний висновок №1444 експертизи
відео-звукозапису складеним
Львівським НДІ судових експертиз
18.06.2008 року на підтвердження того, що в
судовому засіданні Франківського
районного суду м.Льова від 04.07.2008 року
при розгляді цивільної справи №2-1738/08,
ОСОБА_4 визнала отримання коштів від
ОСОБА_2.

Однак колегія судів вважає, що суд
безпідставно взяв за основу при
вирішенні позову вказані докази і
прийшов до хибного висновку про
доведеність факту отримання
відповідачами спірних коштів від
позивача.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що свідок ОСОБА_10 не є
безпосереднім свідком обставин
передачі коштів, а його показання
опосередковані від пояснень самого
ОСОБА_2 та інших осіб, які були дані в
ході судового засідання у справі
№2-1738/08.

В супереч висновкам суду,
розшифровка звукозапису судового
засідання Франківського районного
суду м.Льова від 04.07.2008 року у справі
№2-1738/08 з викладенням семантичного
змісту пояснень учасників процесу не
містить безспірної інформації про те,
що ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 18000
доларів США та щодо мети отримання
таких коштів (а.с.104-105).

До того ж, з вказаних пояснень
невизначених осіб вбачається, що 18000
були покладені на рахунок на депозитну
скриньку. Однак зміст цієї розмови не
містить жодної інформації щодо
грошової одиниці, банку, часу, мети та
осіб, на депозитну скриньку яких були
вкладені кошти.

В ході апеляційного розгляду у
даній справі позивач ОСОБА_2 пояснив, що
фактично вказані кошти на скриньку не
клались а були безпосередньо передані
на довірі ОСОБА_4.

Таким чином, вказаний сематичний
зміст в експертному висновку, на який
посилається позивач і суд, не містить
жодної об'єктивної і достовірної
інформації щодо обставин отримання
відповідачами коштів від ОСОБА_2

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази, і на такі не
посилається і позивач, щодо
причетності відповідачів ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 до отримання коштів від ОСОБА_2.

При прийнятті рішення судом чітко не
встановлено і характеру спірних
правовідносин.

Зокрема суд, при вирішенні спору
виходив як з положень ст.ст.559,568,569 ЦК
України, які регулюють зобов'язальні
правовідносини за договором поруки та
зобов'язання гаранта перед кредитором.

Однак обставини спору, на які
позивається ОСОБА_2, не свідчить про те,
що між сторонами виникли такі
правовідносини.

До того ж, відповідно до ст.547 ЦК
України правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі, недодержання якої
свідчить про його нікчемність, що має
місце і даному випадку.

Безпідставним є і посилання суду
на положення ст.1159 ЦК України, оскільки
ні зі змісту позовних вимог ні з
встановлених обставин справи не
вбачається вчинення позивачем будь
яких дій в майнових інтересах
відповідачів, регулювання яких
підпадало б під норми Глави 79 ЦК
України.

Що стосується застосування судом
ст.1212 ЦК України, яка регулює
зобов'язальні правовідносини у зв'язку
з набуттям, збереженням особою майна
без достатньої правової підстави, то
матеріалами справи фактично не
доведено факту набуття чи збереження
відповідачами спірних коштів.

Безпідставно суд вирішив спір і
щодо померлого 06.02.2013 року відповідача
ОСОБА_7 замість залучення до участі у
справі його правонаступників.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції було постановлено з
порушенням та неправильним
застосування норм матеріального і
процесуального права, без повного
з'ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, без
доведення обставин, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими; висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Встановлені судовою колегією
фактичні обставини справи та наявні в
матеріалах справи докази свідчать про
те, що у суду не було ні фактичних ні
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Беручи до уваги викладене,
колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що
оскаржуване рішення слід скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_11
відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307,
п.п. 1-4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Франківського
районного суду м.Львова від 27 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення
коштів відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскарженим
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання цим
рішенням законної сили.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Бойко С.М.

Береза В.І.