У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.

Суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні майном, виділ у натурі
частки нерухомого майна, відшкодування
моральної шкоди, за зустрічним позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
про стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда
від 25 червня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської
області від 29 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом, вимоги якого уточнила в
ході розгляду справи та просила
вселити її в житловий будинок АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди
у здійсненні нею права користування Ѕ
частиною житлової площі будинку разом
з надвірними будівлями та Ѕ частиною
земельної ділянки, вручити їй ключі від
вхідних дверей житлового будинку як
співвласнику; розділити житловий
будинок з надвірними будівлями в
натурі між співвласниками, як
запропоновано у висновку
Кіровоградського відділення Одеського
науково - дослідного інституту судової
будівельно-технічної експертизи від 1
лютого 2013 року синім кольором;
визначити за нею окремий вхід на
земельну ділянку для квартири АДРЕСА_3,
земельну ділянку площею 473,4 кв.м
залишити у загальному користуванні
співвласників; стягнути з відповідача
на її користь моральну шкоду у розмірі
12 000 грн., судовий збір та витрати,
пов'язані з проведенням експертизи у
розмірі 1060 грн.

Позов мотивовано тим, що 23 жовтня 1993
року позивач зареєструвала шлюб з
відповідачем. 3 серпня 2004 року сторони
придбали житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 454,90 кв.м. Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 14
січня 2008 року шлюб між ними розірвано,
визнано за позивачем право власності
на Ѕ частину вказаного житлового
будинку з надвірними будівлями та Ѕ
частину земельної ділянки. Позивач
вимушена наймати за плату у сторонньої
особи квартиру та оплачувати за
проживання близько 1 000 грн. щомісяця.
Такі витрати ставлять її у скрутне
матеріальне становище, своїми
неправомірними діями відповідач
порушує її право на житло та
перешкоджає користуватись і
розпоряджатися належним їй майном.
Вказаними діями відповідач завдає
позивачу моральних страждань, розмір
моральної шкоди остання визначила у
розмірі 12 000 грн.

У квітні 2012 року ОСОБА_6 подав
зустрічний позов, в якому просив
стягнути з ОСОБА_5 на його користь
грошові кошти в сумі 12 219 грн.

Зустрічний позов мотивовано тим, що у
2004 році ОСОБА_6 з ОСОБА_5
придбали спірний жилий будинок з
надвірними будівлями та земельну
ділянку. Після розірвання шлюбу у 2008
році ОСОБА_5 виїхала з будинку і
скориставшись тим, що ОСОБА_6
знаходився у відрядженні, вивезла з
будинку все нажите ними майно: м'які
меблі, меблеву стінку, кухонні меблі,
домашній кінотеатр, холодильник,
пральну машину, мікрохвильову піч та
інше. Для придбання будинку
ОСОБА_6 було взято кредит, і відповідно
до кредитного договору від 3 серпня 2004
року кредит був виданий в іноземній
валюті в сумі 4605 доларів США на
термін з 3 серпня 2004 року по 2 серпня 2014
року. ОСОБА_5 до погашення
заборгованості по кредиту відношення
не мала, коштів на його погашення не
надавала, і кредит виплачувався ним
особисто. З 1 лютого 2008 року ОСОБА_6
сплачено за кредит 3059,49 доларів США і
залишок основного боргу складає 1141,47
доларів США. За таких обставин позивач
за зустрічним позовом вважає, що ОСОБА_5
повинна сплатити йому половину коштів,
які він витратив на погашення боргу по
кредиту, тобто 1529,74 доларів США, що в
перерахунку відповідно до курсу НБУ
становить 12 219 грн.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 25 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 29 січня 2014 року, позов
ОСОБА_5 задоволено частково, зустрічний
позов ОСОБА_6 задоволено. Розділено
будинок АДРЕСА_1 в натурі між
співвласниками ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Виділено на праві власності
ОСОБА_5 на Ѕ частину
вказаного будинку (умовно квартиру
АДРЕСА_3): в будинку літ «А» кімната
«1-4» площею 15,70 кв.м, в літ «а, а1» кухня
«1-1» (частка), санвузол «1-5» площею 9,40
кв.м, в літ «а-3» - ванна «1-6» площею
4,60 кв.м, а всього загальною площею 29,70
кв.м, надвірні споруди: гараж літ «Г», Ѕ
частини огорожі літ. «N», Ѕ частини
замощення літ «1», убиральню літ «к», Ѕ
частину колонки питної, як показано в
графічному додатку до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№2610-2611/23 від 1 лютого 2013 року
Кіровоградського відділення Одеського
Науково-дослідного інституту судових
експертиз синім кольором; виділено на
праві власності ОСОБА_6 на Ѕ частини
вказаного будинку (умовно квартира
АДРЕСА_4): в будинку літ «А» кімнату «1-3»
площею 9,0 кв.м, кімнату «1-2» площею 9,60
кв.м, в літ «а, а1» кухня «1-1» (частка)
площею 7,00 кв.м, в літ «а-3» коридор «I»
площею 4,30 кв.м, а всього загальною
площею 29,90 кв.м, надвірні споруди: літню
кухню літ. «Б», погріб літ. «Б1», Ѕ
частини огорожі літ. «N», ворота, Ѕ
частини замощення літ «1», Ѕ частини
колонки питної, як показано в
графічному додатку до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
№2610-2611/23 від 1 лютого 2013 року
Кіровоградського відділення Одеського
Науково-дослідного інституту судових
експертиз зеленим кольором.
Переобладнання будинку літ. А,
прибудови літ «а, а1, а3» ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 зобов'язано здійснити за
власний рахунок: ОСОБА_5: - демонтувати
дверний блок та розібрати перетинок
між приміщеннями «1-5» та «1-1» в літ
«а,а-1»; виконати дверні прорізи між
приміщеннями: «1-1» та «1-4», «1-6» та з
двору; виконати віконний проріз із
приміщення «1-5». ОСОБА_6: закласти
дверний проріз між приміщеннями (1-2 і
1-4); виконати перетинок поділ
приміщення «1-1» для улаштування кухні
площею 7,0 кв. м (згідно ДБН); для
улаштування житлової кімнати площею 15
кв.м (згідно ДБН) розібрати перетинок
між приміщеннями «1-2» та «1-3». Земельну
ділянку площею 473,40 кв.м, яка є власністю
кожного із співвласників по 1/2 частини,
залишено в загальному користуванні
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 зобов'язано
улаштувати вхід до виділеної частки
домоволодіння з боку АДРЕСА_2.
Заїзд/виїзд з боку АДРЕСА_1 залишити в
загальному користуванні. Усунуто
перешкоди ОСОБА_5 в користуванні
Ѕ частиною житлового будинку,
надвірних будівель та земельною
ділянкою за адресою АДРЕСА_1: вселено
ОСОБА_5 у вказаний житловий будинок;
зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкоди
у здійсненні ОСОБА_5 права власності на
Ѕ частини будинку і земельної
ділянки та вручити їй ключі від
вхідних дверей як співвласнику.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 грошові кошти за сплату
заборгованості по кредитному договору
від 3 серпня 2004 року у розмірі 12 219 грн.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат. В задоволенні іншої
частини позовних вимог ОСОБА_5
відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій в частині задоволення позову
ОСОБА_5 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати в оскаржуваній частині з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позов ОСОБА_5 виходив з
того, що сторони є співвласниками
будинку та надвірних споруд,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, і
кожному із них належить по Ѕ частині
спірного майна. Оскільки сторони не
дійшли згоди щодо розподілу
домоволодіння та земельної ділянки суд
дійшов висновку про можливість
проведення його розподілу і
встановлення порядку користування
земельною ділянкою відповідно до
запропонованого експертом варіанту, не
стягуючи при цьому з ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_5 грошову компенсацію у
розмірі 2130 грн.

Крім того, суд дійшов висновку щодо
наявності перешкод, які чиняться
відповідачем у здійсненні позивачем
свого права на користування належним
їй на праві спів власності будинком та
господарськими будівлями і на підставі
положень ст. 391 ЦК України визнали
необхідним усунути ОСОБА_5 перешкоди у
користуванні майном, шляхом її
вселення у будинок та зобов'язання
відповідача вручити їй ключі від
вхідних дверей.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість
висновків суду першої інстанції та
залишив ухвалене ним рішення без змін.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції повністю погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно частини третьої статті 358 ЦК
України кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Статтею 364 ЦК України передбачене
право співвласника на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

За змістом ст. 364 ЦК України позов про
виділ частки у праві спільної
часткової власності на жилий будинок у
натурі може бути задоволено, якщо можна
виділити відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру частки
співвласника у праві спільної
власності.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої ради відповідно
до вимог ст. 152 ЖК України.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
від 1 лютого 2013 року розподіл
домоволодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, в натурі відповідно
до ідеальних часток співвласників, по Ѕ
з незначним відхиленням, технічно
можливий, без виконання робіт по
реконструкції будинку та при
мінімальній вартості робіт по
переплануванню. Для здійснення
запропонованого варіанту розподілу
житлового будинку необхідно провести
відповідні роботи по переплануванню.

ОСОБА_5 отримано дозвіл Управління
містобудування та архітектури
Кіровоградської міської ради, яким їй
надано дозвіл на переобладнання і
перепланування житлового будинку в
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1.

Наявні в матеріалах справи докази,
яким суди попередніх інстанцій дали
належну оцінку, підтверджують
можливість поділу будинку з подальшим
переплануванням його на дві окремі
квартири відповідно до
запропонованого експертом варіантом.

Разом з тим, залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції, яким
вирішено питання про поділ спірного
домоволодіння шляхом переобладнання
та перепланування будинку за рахунок
його співвласників суд апеляційної
інстанції не перевірив дотримання у
цьому випадку вимог ст. 152 ЖК України,
зокрема щодо наявності дозволу
виконавчого комітету місцевої ради на
проведення таких робіт. Не перевірено
наявність відповідних дозволів від
компетентних органів, не перевірено
допустимість пов'язаних із виділенням
частки домоволодіння в натурі
переобладнань і перепланувань, даних
про характер робіт і їх вартість, які
необхідно здійснити для відокремлення
виділеної частки будинку.

Суд апеляційної інстанції належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги ОСОБА_6 щодо не дотримання вимог
ст. 152 ЖК України.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхневого вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 січня
2014 року скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. судді Кафідова
О.В. Колодійчук В.М. Умнова О.В.
Фаловська І.М.