Справа № 154/392/14-ц Провадження №
22-ц/773/626/14 Головуючий у 1 інстанції:
Пікула Н.В. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк
С.Ю.,

при секретарі - Мельничук Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

за апеляційною скаргою позивача
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 03
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 03
березня 2014 року в задоволенні позову
ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду
першої інстанції, позивач ПАТ КБ
«Приватбанк» подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення скасувати,
ухвалити нове про задоволення позову.
Покликається на те, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права. Зазначає, що не було взято до
уваги визначений умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
п'ятирічний строк позовної давності.
Вказує, що підписавши кредитний
договір, відповідач у заяві
позичальника особистим підписом
засвідчив, що він ознайомлений і згоден
з умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, а тому судом першої
інстанції помилково застосовано
загальну позовну давність.

В судове засідання сторони не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Позивач причин неявки в суд не
повідомив, а відповідач просила суд
розляд справи проводити у її
відсутність.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити, а
рішення суду скасувати з ухваленням
нового рішення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.03.2007 року
відповідач уклав з позивачем договір
споживчого кредиту № VOXRRC06310017,
відповідно до умов якого позивач надав
відповідачу кредит у розмірі 1347,50
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Згідно даного договору, строковий
кредит було надано на строк 24 місяці - з
31.03.2007 року по 31.03.2009 року включно, з
погашенням заборгованості щомісячними
платежами.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, відповідачем порушено
умови кредитного договору щодо
своєчасного повернення кредиту та
сплати процентів за використання
кредитних коштів і станом на 22.01.2014
року, заборгованість становить 24092,46
грн., що складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 1103,70 грн.,
заборгованість по відсоткам за
користування кредитом - 7682,54 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 3608,29 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 13074,48 грн.,
штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.,
штраф (процентна складова) - 1123,45 грн.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Отже, судом встановлено, що відповідач
не виконувала належним чином взятих на
себе зобов'язань, що призвело до
заборгованості та вжиття штрафних
санкцій, які встановлені умовами
споживчого кредиту.

Із заяви позичальника (а.с. 19 зворот)
вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з
умовами надання споживчого кредиту і
поставила свій підпис.

Згідно п.5.5 Умов надання споживчого
кредиту, терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюються
сторонами тривалістю у 5 років (а.с. 17).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Статтею 259 ЦК України встановлено, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
сплив строку позовної давності,
оскільки в заяві на отримання кредиту
вказано, що боржник ознайомився та
згідний з умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»),
(«Стандарт»), які надані відповідачу у
письмовій формі. Отже, відповідач
усвідомлював і погодився з умовами
кредитування, так як підписав та
поставив дату укладення письмового
договору.

Отже, колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, прийшла до висновку, що
із-за порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права рішення суду слід скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Згідно наданого банком розрахунку
(а.с.5-6), станом на 22 січня 2014 року
заборгованість відповідача перед
банком становить 24092,46 грн. з яких 1103,70
грн. - заборгованість за кредитом, 7682,54
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 608,29 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 13074,48 - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором та 500 грн. штраф (фіксована
частина) і 1123.45 грн. штраф ( процентна
ставка).

Даний розрахунок є детальним, чітким,
повністю ґрунтується на умовах
кредитного договору, не оспорювався
відповідачем у справі, а тому
приймається судом до уваги.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК
Українни з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір
понесений позивачем в сумі 364 грн. 40 коп.
(Судовий збір за подання позовної заяви
та апеляційної скарги).

Доводи відповідача, що позивачем
пропущено строк позовної давності
спростовуються встановленими
обставинами справи та наданими
позивачем доказами.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Однак, відповідач не надала доказів в
підтвердження своїх доводів та
заперечень. Також не вказала причин
неналежного виконання взятих на себе
зобов'язань.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що із-за вищевказаних порушень норм
матеріального та процесуального права,
суд першої інстанції дійшов до
неправильних висновків, що є підставою
відповідно до ст. 309 ЦПК України для
скасування постановленого ним
судового рішення з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 218,
219, 10, 60, 88 ЦПК України, на підставі ст.ст.
526, 530, 1050, 625, 1054, 259, 261 ЦК України, колегія
суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 03
березня 2014 року в даній справі
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість в сумі 24092 (двадцять
чотири тисячі дев'яносто дві) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судовий
збір в розмірі 364 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: