У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 17 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дружини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду із
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначала, що
дитина, яка народилась від шлюбу з
відповідачем, проживає з нею та
перебуває на її утриманні. Подружні
відносини між сторонами фактично
припинені. Посилаючись на те, що вона
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до трьох років та не має
можливості працювати та утримувати
себе та дитину, позивач просила
стягнути з відповідача аліменти на її
утримання в розмірі 500 грн. щомісячно.

Рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 17
березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання дружини у
розмірі 310 грн щомісячно, починаючи з 05
листопада 2013 року і до досягнення
дитиною трирічного віку. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від
26 червня 2014 року рішення суду першої
інстанції змінено в частині розміру
аліментів, що підлягають стягненню.
Зменшено розмір аліментів до 250 грн. В
іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення, правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував до цих
правовідносин норми матеріального
права, які їх регулюють, і вирішив
справу з дотриманням норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що відповідач зобов'язаний та
може сплачувати кошти на утримання
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку, проте, враховуючи, що
він сплачує аліменти на дитину, має
тяжке захворювання та потребує
тривалого лікування, а також обмежений
щодо працевлаштування, суд вірно
визначив розмір аліментів, що
підлягають сплаті, на рівні 250 грн.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 17 березня 2014 року та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дружини відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова