АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9618/2014
Головуючий у І інстанції - Вернидубов
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5,
про повернення безпідставно набутого
майна,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
вказаним позовом до ОСОБА_6 (ОСОБА_2 -
правонаступник), мотивуючи свої вимоги
тим, що 19.01.2011 року між ним та ОСОБА_6
було укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. На виконання цього
договору він передав відповідачу
грошові кошти в національній валюті в
еквіваленті 50 тис. доларів США. Так як
договір не було посвідчено нотаріально
в установленому законом порядку,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17.01.2012 року позивачу було
відмовлено у задоволенні його позовної
заяви про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, тому позивач
просить стягнути з відповідача 400 000
грн. як безпідставно набуті.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 червня 2014 року в
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник відповідача просить
змінити рішення суду та виключити із
мотивувальної частини рішення
висновок про необхідність повернення
виконаного за недійсним правочином, в
решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримала та
просила її задовольнити із підстав, що
викладені в ній.

ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 19.01.2011 року
власноручно написав та підписав
договір, в якому зазначено, що він
отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в
національній валюті в еквіваленті 50
тис. доларів США за квартиру АДРЕСА_1
(а.с. 128).

Крім того, факт передачі грошових
коштів підтверджено підписом в
договорі третьої особи ОСОБА_5

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17.01.2012 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним було відмовлено (а.с. 4-8).

Відповідач ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
(а.с. 18).

Дніпровським районним судом м. Києва
12.03.2013 року залучено ОСОБА_2 як
правонаступника відповідача (а.с. 42),
яка звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак,
свідоцтво про право власності на
спадщину не отримала. (а.с. 35, 37).

Відповідно до ст.. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що ОСОБА_6 отримав
кошти від ОСОБА_4 в розмірі 50 000 доларів
США, що підтверджується власноручною
розпискою ОСОБА_6 і тому зазначені
кошти підлягають поверненню як
безпідставно набуті, оскільки договір,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є
нікчемним, однак, відмовив в
задоволенні позову, так як спадкоємець
ОСОБА_6 фактично спадщину ще не
отримала.

Апелянт просить виключити висновок про
необхідність повернення безпідставно
набутих коштів, оскільки доказів того,
що кошти передавалися, суду не надано.

Колегія суддів не погоджується із
доводами апеляційної скарги, оскільки
доказом отримання коштів ОСОБА_6 від
ОСОБА_4 є письмовий договір , укладений
між сторонами ( а.с.3), де зазначено, що
кошти ОСОБА_6 отримав, про що свідчить
його власноручний підпис.

Зазначену обставину підтвердив ОСОБА_5
своїм підписом у договорі.

Посилання апелянта на те, що під час
постановлення рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 17 січня 2012
року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пояснювали, що
кошти ОСОБА_4 не передавалися, не можє
бути прийнято до уваги, оскільки суд
першої інстанції правомірно прийшов до
висновку що ОСОБА_5 перебуває із ОСОБА_4
у складних стосунках, що
підтверджується значною кількістю
судових спорів між ними, а ОСОБА_6 в
своїх поясненнях намагався уникнути
цивільно-правової відповідальності,
однак, ніяким чином не спростовував
свою розписку про отримання коштів від
ОСОБА_4, не звертався за таким
спростуванням ні до суду ні до інших
правоохоронних органів.

На спростування своїх доводів
апелянтом не надано належних та
допустимих доказів.

За таких обставин колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку і прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасовано чи змінено з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 5 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: