АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Бреславського О.Г., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, інтереси якого за
довіреністю представляє ОСОБА_1, на
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 17 травня 2001 року,

встановила:

В квітні 2001 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з вказаним позовом.

Просив стягнути з відповідача на його
користь борг за договором позики у
сумі 4921 доларів США та 3 процентів
річних від простроченої суми в розмірі
319,87 доларів США, а всього 5240,87 доларів
США.

Посилався на те, що протягом 1997 та 1998
років в декілька прийомів надав
відповідачу позику в розмірі 4921
доларів США.

05 листопада 1998 року між сторонами
досягнуто угоди, за якою визначено
строк повернення позики - до 1 січня 1999
року. Відповідач ОСОБА_3 по закінченні
строку зобов'язання за договором
позики не виконав.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 17 травня
2001 року позов ОСОБА_2 до відповідача
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
26623 грн. збитків та 1863 грн. 61 коп.
процентів. Вирішено питання щодо
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
інтереси якого за довіреністю
представляє ОСОБА_1, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні позову.

____________________________________________________________________

22ц-1054/2014 р.
Головуючий у 1нстанції Половінкіна
Н.Ю.

Категорія 19/27
доповідач Савчук М.В.

Посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, порушення судом норм
матеріального права та процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд вийшов за межі позовних
вимог, оскільки всупереч вимогам
позивача ухвалено стягнути з
відповідача не борг за договором
позики, а збитки в сумі 26623 грн.
Відповідно до ст. 203 ЦК України, судом не
досліджувалися докази щодо заподіяних
збитків у вигляді неодержаних доходів.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду слід змінити, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ч.1 ЦПК
України, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої
інстанції, на підставі розписки
ОСОБА_3 від 05 листопада 1998 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено письмово
договір позики, за яким ОСОБА_2 передав
ОСОБА_3 4921 дол. США, які останній
зобов'язався повернути до 1 січня 1999
року.

Установлено, що боржник зобов'язання за
договором позики в строк, передбачений
договором, належним чином не виконав.

Відповідно до ст. 374 Цивільного
Кодексу України (в редакції чинній на
момент виникнення правовідносин 1963
року) за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає другій
стороні (позичальникові) у власність
(в оперативне управління) гроші або
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошей або
рівну кількість речей того ж роду і
якості.

Стаття 375 ЦК України (редакція 1963 року)
передбачала, що договір позики на суму
понад п'ятдесят карбованців повинен
бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст. 161 цього Кодексу
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог,
що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 214 ЦК України (в редакції
1963 року) боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
повинен оплатити за час прострочення
три проценти річних з простроченої
суми, якщо законом або договором не
встановлений інший розмір процентів.

Правильно встановивши обставини
справи та суму боргу за договором
позики у розмірі 26623 грн. відповідно до
офіційного курсу Національного банку
України 100 доларів США до 541 грн., суд
першої інстанції помилково витлумачив
як збитки з посиланням на ст. 203 ЦК
України ( в редакції 1963 року ), а не як
суму боргу за договором позики, з
огляду на те, що позивач просив
стягнути борг за договором позики, а не
збитки у розумінні ст. 203 ЦК України (
редакція 1963 року ).

Колегія суддів вважає, що,
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції ухвалив по суті
правильне та законне рішення, а
викладені в ньому висновки суду щодо
задоволення позову ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення
суду першої інстанції слід змінити,
виключивши з мотивувальної та
резолютивної частини рішення
формулювання про завдання збитків
позивачу, в решті рішення необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, інтереси
якого за довіреністю представляє
ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 17 травня 2001 року
змінити.

З мотивувальної та резолютивної
частини рішення виключити
формулювання про завдання збитків
позивачу ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді :