Ухвала

іменем україни

4 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Ужгородської міської ради
Закарпатської області, виконавчого
комітету Ужгородської міської ради
Закарпатської області, комунального
підприємства «Житловий
ремонтно-експлуатаційний район № 1»,
третя особа - ОСОБА_5, про захист
житлових прав, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 6 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
обмінного ордеру № 234 від 31 березня 1995
року його мати ОСОБА_6 набула у
встановленому законом порядку право
користування квартирою АДРЕСА_1, в якій
вони і проживали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6
померла. На підставі рішення виконкому
Ужгородської міської ради
Закарпатської області від 5 жовтня 2011
року № 373 спірну квартиру за рахунок
звільненого житлового фонду
закріплено за Ужгородським міським
управлінням УМВС України в
Закарпатській області як гуртожиток та
поселено в неї сім'ю ОСОБА_5 ОСОБА_4
зазначає, що його речі та речі його
матері, які знаходились у квартирі, без
попередження, без надання згоди були
перевезені на склад КП «ЖРЕР № 1». На
думку ОСОБА_4, відповідачі неправомірно
та безпідставно визнали квартиру
АДРЕСА_1 такою, в якій ніхто не проживає
та вільною, оскільки після смерті його
матері він фактично проживав у
квартирі, хоча і не був в ній
зареєстрований. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4 просив задовольнити його
позовні вимоги і з урахуванням
уточнених позовних вимог визнати
незаконним і скасувати пункти 1.9, 1.10
рішення виконкому Ужгородської
міської ради від 5 жовтня 2011 року № 373
«Про укладення договорів найму»,
визнати його наймачем за раніше
укладеним договором найму квартири
АДРЕСА_1 замість померлого наймача
ОСОБА_6, зобов'язати Ужгородську міську
раду та її виконавчий комітет прийняти
рішення про укладення договору найму
на спірну квартиру з ОСОБА_4 як з сином
померлого наймача ОСОБА_6, визнати
недійсним ордер, виданий на вказану
квартиру на ім'я ОСОБА_5, і виселити
останнього з квартири, вселити ОСОБА_4 у
спірну квартиру, зобов'язати
відповідачів відновити попередній
стан спірної квартири та перевезти зі
складу КП «ЖРЕР № 1» меблі і особисті
речі позивача; визнати незаконним
виселення позивача з квартири, яке
здійснене 7 жовтня 2011 року, та вивезення
його майна і майна його матері з
квартири; зобов'язати Ужгородське МВ
УМВС України в Закарпатській області й
ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні
ним права користування та
розпорядження майном, а саме спірною
квартирою та майном , що в ній
знаходилось, відкрити вхідні двері у
квартиру, провести за власні кошти
повну чистку, дезінфекцію майна і
квартири, а також ліквідувати всі їх
пошкодження.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 6
вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 25 грудня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права, і ухвалити
нове рішення про задоволення його
позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що на підставі рішення
Ужгородського міського суду
Закарпатської області від 10 січня 1995
року ОСОБА_6 переселено в квартиру
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 переселено у квартиру
АДРЕСА_3, а осіб, які проживали у
зазначених квартирах переселено у
квартиру АДРЕСА_4.

31 березня 1995 року на ім'я ОСОБА_6 видано
ордер № 234 на зайняття квартири
АДРЕСА_1, однак зазначений ордер ОСОБА_6
не отримано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

Пунктами 1.9, 1.10 рішення виконкому
Ужгородської міської ради від 5 жовтня
2011 року № 373 «Про укладення договорів
найму» передбачено, що двокімнатна
квартира АДРЕСА_1 закріплена за
Ужгородським МУ УМВС України в
Закарпатській області як гуртожиток і
поселено у ній сім'ю ОСОБА_5

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано виходив з того, що
позивачем не доведено обставини, на які
він посилався як на підставу своїх
вимог, зокрема, що за життя його мати
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, набула
права користування квартирою АДРЕСА_1 у
встановленому законом порядку, а також,
що рішення виконкому Ужгородської
міської ради від 5 жовтня 2011 року № 373
«Про укладення договорів найму»
прийнято у порушення норм
законодавства.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 6
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від
25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Кафідова О.В., Колодійчук В.М.,
Фаловська І.М.