Справа № 1813/5795/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської
області в складі :

головуючого
Мовчан Н.В.,

за участі секретаря
Статівки О.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_4,

третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_3, третя
особа: Охтирський міський відділ
архітектури,про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Охтирської міської ради
Сумської області, Управління
Держземагентства в Охтирському районі
Сумської області третя особа: ОСОБА_5
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та об'єктами
нерухомості на території
будинковолодіння, визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, -

встановив:

04.12.2012р. ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просить
визнати туалет побудований ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1 самочинним
будівництвом, усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою,
шляхом знесення самочинно
побудованого туалету, зобов'язати
відповідача знести самочинно
побудований туалет, зобов'язати ОСОБА_3
вжити заходів по запобіганню попадання
атмосферних опадів з накриття для
автомобілів за адресою АДРЕСА_1 на
подвір я за адресою АДРЕСА_2

Свої вимоги мотивує тим, що на праві
приватної власності має будинок за
адресою АДРЕСА_2. Поряд з ним, за адресою
АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 В 2009р.
відповідач, порушуючи вимоги
нормативних актів з правил пожежної
безпеки та вимог архітектурних
інструкцій, не погодивши ні з ким,
побудувала навіс з тимчасових
конструкцій розміром 2,2м на 5,34м., та
розпочала заливку фундаменту навколо
існуючого господарського приміщення з
метою обкласти його цеглою та
побудувати туалет з капітальних
конструкцій розміром 1,5 на 1,4м. на межі
земельної ділянки по АДРЕСА_2, без
отримання дозволу у встановленому
законом порядку та з порушенням
будівельних норм та правил. ОСОБА_1
звернувся до інспекції ДАБК у Сумській
області по даному факту і отримав листа
від 15.12.2009р. № 7/18-3784, в якому крім
підтвердження факту побудови
конструкції, заливки фундаменту без
отримання дозволів, на ОСОБА_3 складено
протокол про притягнення її до
адміністративної відповідальності за
порушення законодавства в сфері
містобудування та вручено припис про
оформлення дозволу на виконання
будівельних робіт по будівництву
вбиральні, зміну архітектурного
вигляду існуючого господарського
приміщення та запропоновано вжити
заходів, які б перешкоджали стоку
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів на територію суміжної
ділянки. Відповідачка проігнорувала ці
вимоги. ОСОБА_1 повторно звернувся до
інспекції ДАБК у Сумській області і
отримав листа від 28.09.2012р. № 7/18-2719 в
якому вказано, що попередньою
перевіркою встановлено, що ОСОБА_3
здійснила будівництво вбиральні та
часткову заливки фундаменту навколо
господарського приміщення без дозволу
на виконання будівельних робіт. ОСОБА_3
вручено припис з вимогою здійснити
заходи по вводу в експлуатацію
самочинно побудованої вбиральні, або
знести цей об'єкт за власний рахунок.
Навіс та туалет побудовані з
порушенням правил добросусідства, що і
стало причиною звернення до суду.

06.02.2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому,
після збільшення позовних вимог,
просить усунути перешкоди у володінні
та користуванні об'єктами нерухомості
по АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_1
не перешкоджати та надати можливість
встановити тверду межу у вигляді
огорожі з шиферного паркану вздовж
межі на території подвір'я між
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 надати можливість влаштування
навісного водозливу атмосферних
опадів з даху навісу Г на території
подвір'я по АДРЕСА_1, вжити заходів по
запобіганню попадання рослинних речей
з дерев з боку домоволодіння ОСОБА_1 до
подвір'я ОСОБА_3, та ліквідувати гілки з
дерев з території ОСОБА_1 над
територією будинковолодіння АДРЕСА_1,
вздовж лінії межі між земельними
ділянками зазначених будинків, визнати
недійним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 386326, виготовлений Охтирським міським
управлінням земельних ресурсів та
виданий Охтирською міською радою
Сумської області 13.11.2007р. на ім'я ОСОБА_1
на земельну ділянку площею 0.0682 га по
АДРЕСА_2 у зв'язку з невідповідністю
вказаної в ньому схеми плану меж
земельної ділянки, конфігурації
земельної ділянки на місцевості,
промірів площ та меж земельної ділянки
фактичним розмірам та промірам
існуючої земельної ділянки на
місцевості за даною адресою, та
скасувати державну реєстрацію
вказаного державного акту на право
власності на земельну в наслідок
визнання його недійсним. Подала
клопотання про застосування до
позовних вимог ОСОБА_1 строків позовної
давності .

Свої вимоги мотивує тим, що за
договором купівлі-продажу вона є
власницею 31/100 частин будинковолодіння
та земельної ділянки площею 0,0190га. за
адресою АДРЕСА_1. По сусідству проживає
ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 Розташування
спірних об'єктів, які належать ОСОБА_3
на праві власності, не заважають
ОСОБА_1. Що стосується навісу, то ОСОБА_3
намагалася влаштувати водовідлив для
того, щоб спрямувати стік атмосферних
опадів, але з боку ОСОБА_1 створена
перешкода, а саме складена купа сміття,
тому спроби влаштувати водозлив
обернулися сваркою з ОСОБА_1 По межі між
землеволодіннями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не
існує чіткого паркану, при спробі
установити паркан виникають сварки і
конфлікти з ОСОБА_1 По всій межі між
земельними ділянками з боку території
земельної ділянки ОСОБА_1 розташовані
дерева, а власник не вживає ніяких
заходів по запобіганню попадання листя
з дерев на територію земельної ділянки
ОСОБА_3 Крім того, план меж земельної
ділянки, виготовлений у державному
акті на право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку серії ЯЕ № 386326 не
співпадає з фактичним розташуванням
земельної ділянки на місцевості, в
наслідок чого з'явилися перетинання
меж земельних ділянок, що і стало
підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Разом з цим просив суд
відмовити в задоволенні зустрічного
позову, посилався на наступне. Пояснив,
що будинок та земельну ділянку отримав
у 2003році в порядку спадкування, у
зв'язку з чим у 2007році виготовив
державний акт на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_2 на своє
ім'я. При виготовленні акту між
сусідами підписувався акт узгодження
меж земельних ділянок. Станом на 2003 рік
на межі земельних ділянок АДРЕСА_1,
стояв старий паркан. Пізніше, син
ОСОБА_3 та її чоловік знесли старий
паркан та почали будувати новий. При
будівництві нового паркану вони вийшли
за межі земельної ділянки, що призвело
до того, що ворота домогосподарства по
АДРЕСА_2 не відчинялись. На прохання
позивача відповідачка на власний
розсуд перенесла стовпчики паркану,
однак спеціалістів, які б відновили
межові знаки, не викликала. Навіс для
автомобіля побудовано таким чином, що
дах навісу опирається на огорожу між
земельними ділянками, та заходить на
10см. на територію двору АДРЕСА_2, тому
атмосферні опади стікають у двір
позивача. При будівництві навісу
водозлив не зроблено, і жодних звернень
щодо надання можливості на його
побудову з боку ОСОБА_3 не надходило.
Позивач підтвердив, що вздовж межі
спірних домоволодінь на території його
ділянки посаджені дерева, які з часом
розрослися і їх гілля нависає на
територію подвір'я ОСОБА_3, однак,
позивач двічі на рік здійснює
обрізання гілок цих дерев, крім того,
син відповідачки також обрізав гілки
дерев, на що має право. Тому про те, що
дерева заважають, відповідачка ніколи
претензій не виказувала. Вимоги
зустрічного позову щодо недійсності
акту про право власності на земельну
ділянку у зв'язку невідповідністю
вказаної в ньому плані-схемі
конфігурації земельної ділянки на
місцевості, вважає безпідставними та
необґрунтованими, оскільки межа
проходила по старому паркану, а новий
паркан, який побудований ОСОБА_3 не
співпадає з межею. Додав, що якби ОСОБА_3
при будівництві туалету та навісу для
автомобіля відступила на метр від межі
земельних ділянок, то проблеми б не
виникли.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні вимоги позову ОСОБА_1
підтримав, просив задовольнити, а в
задоволенні зустрічного позову просив
відмовити. Пояснив, що проведеними по
справі експертизами підтверджено, що
схеми земельних ділянок АДРЕСА_1, які
зазначені в актах про право власності
на землю, співпадають, а фактичне
користування не відповідає
правовстановлюючим документам, що і
призвело до того, що побудовані ОСОБА_3
спірні об'єкти: навіс та вбиральня -
розташовані на земельній ділянці
ОСОБА_1, що не відповідає вимогам ДБН.
Звернув увагу суду, що державний акт на
право власності на землю виготовлено
на підставі свідоцтва про право на
спадщину, тому повний пакет документів
для видачі державного акту не
вимагався.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 не визнав, зустрічний позов
підтримав у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Разом з цим, пояснив, що
вбиральня та навіс внесені до
технічного паспорту на
будинковолодіння, не визнані
самочинним, тому підстави для знесення
вбиральні відсутні, крім того,
позивачем не доведена шкода, завдана
йому внаслідок розташування вбиральні
та навісу. Водозлив буде зроблено, як
тільки позивач надасть можливість
встановити нижчий паркан. Висновки
експерта № 395 від 20.05.2013року визнають
частково, а саме в частині того, що
місце розташування убиральні та навісу
не відповідають вимогам п. 3.25 ДБН 360-92,
та повністю погоджуються з висновком
експерта № 2330 від 19.05.2014р., щодо
неповноти пакету документів на
земельну ділянку по АДРЕСА_2, та
наявності накладення земельних
ділянок, тому вважає що наявні підстави
для визнання акту про право власності
на землю, виданого на ім'я ОСОБА_1,
недійсним.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні погодилася з думкою свого
представника та доповнила, що
неодноразово викликала спеціалістів
для відновлення меж земельних ділянок,
однак докази, які б підтверджували
вчинення дій по відновленню межових
знаків, не збереглися.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні проти задоволення
зустрічного позову заперечувала,
пояснила, що вона є співвласницею
домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідачка
ОСОБА_3 все влаштовує у подвір'ї на
власний розсуд, без погодження з
сусідами, підтвердила, що спірна
вбиральня стоїть на межі ділянок
АДРЕСА_1, ніякого відступу від межі не
має. Неодноразово бачила, як ОСОБА_1
здійснював обрізку гілок дерев на
своєму подвір'ї.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, надавши оцінку
доказам по справі, дійшов висновку, що
позовна заява ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_3
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки АДРЕСА_2,
площею 0,0682 га. на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом
цільове призначення: для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
підтверджується копією державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 386326 від 13 листопада
2007 р.(т.1 а.с.14)

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
АДРЕСА_1 загальною площею 0,0190 га., на
підставі договору купівлі-продажу від
13 вересня 2008р. , посвідченого приватним
нотаріусом Охтирського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, за
реєстровим № 4112, цільове призначення:
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, що підтверджується копією
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 281205 від 28
березня 2006 р., виданого на ім'я
ОСОБА_11.(т.1 а.с.48)

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. При здійсненні своїх
прав та виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватись моральних
засад суспільства. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян.

Згідно п.е ч.1 ст. 91 ЗК України власники
земельних ділянок зобов'язані:
дотримуватися правил добросусідства
та обмежень, пов'язаних з встановленням
земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 103 вказаного
Кодексу встановлено, що власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо). Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

Статтею 105 ЗК України визначено
наслідки проникнення на земельну
ділянку гілок і коренів дерев, а саме: у
випадку проникнення коренів і гілок
дерев з однієї земельної ділянки на
іншу власники та землекористувачі
земельних ділянок мають право
відрізати корені дерев і кущів, які
проникають із сусідньої земельної
ділянки, якщо таке проникнення є
перепоною у використанні земельної
ділянки за цільовим призначенням.

Як повідомив в судовому засіданні
представник відповідачки, ОСОБА_3
побудувала на належній їй земельній
ділянці у 2007році навіс, а в 2008році -
вбиральню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
протягом 2009-2012років неодноразово
звертався до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області про прийняття заходів
до власників земельної ділянки по
АДРЕСА_1 щодо неправомірного
будівництва ними на межі ділянок
навісу та туалету. За результатами
перевірок встановлено, що ОСОБА_3
встановила навіс з тимчасових
конструкцій та побудувала туалет з
капітальних конструкцій на межі
земельної ділянки по АДРЕСА_2.
Відповідно до п. 3.25 ДБН
«Містобудування. Планування та
забудова міських та сільських
поселень» мінімальна відстань від
будівель та споруд до межі земельної
ділянки повинна складати не менше
1,0метра. При цьому повинно бути
забезпечено влаштування
інженерно-технічних заходів, які б
перешкоджали стоку атмосферних опадів
з покрівель та карнизів на територію
суміжної ділянки. У зв'язку з
порушенням вказаних норм ОСОБА_3
притягнута до адміністративної
відповідальності. Інспекцією винесено
припис №524 від 26.09.2012року про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язано
здійснити заходи по вводу в
експлуатацію самочинно побудованого
туалету по АДРЕСА_1 або знести цей
об'єкт за власний рахунок. Вказані
обставини підтверджуються матеріалами
справи. (т.1 а.с. 160-172)

Відповідно до п. 3.2. Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна , затвердженої наказом Держбуду
України № 127 від 24.05.2001року , в редакції,
яка діє з 08 жовтня 2012року, не належать
до самочинного будівництва, зокрема,
зведення на земельній ділянці
тимчасових господарських будівель та
споруд, навісів, альтанок, тамбурів,
терас, веранд, наметів, накриття,
сходів, естакад, літніх душових,
теплиць, свердловин, криниць,
люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних
ям, замощень, парканів, воріт, хвірток,
відкритих басейнів та із накриттям
полегшеної конструкції, погребів,
ганків тощо.

В технічному паспорті від 29.01.2013р. на
житловий будинок по АДРЕСА_1,
виготовленого на ім'я ОСОБА_3, на
генеральному плані зазначені навіс -
літера «Г», та вбиральня - літера «Ж»,
без вказівки, що вони є самочинними, що
підтверджується матеріалами справи.
(т.1 а.с. 86-90)

Однак, відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №544/545
від 20.05.2013р., встановлено наступне:

1. Фактичне розташування меж на
місцевості не відповідає межам,
вказаним в державних актах земельних
ділянок, що розташовані за адресами:
АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 а саме, виявлена
невідповідність фактичного
розташування межі на місцевості межам,
вказаним в державних актах на земельні
ділянки, а також невідповідність
фактичних площ та лінійних промірів
земельних ділянок площам та лінійним
промірам зазначених у державних актах.

2. Фактично нерухоме майно (навіс «Г» та
убиральня «Ж»), яке належить ОСОБА_3,
частково знаходиться на земельній
ділянці АДРЕСА_2 Сумської області;

3. Місцерозташування убиральні «Ж» та
навісу «Г» не відповідає вимогам п. 3.25
ДБН 360-92. , оскільки вказані об'єкти
перетинають межу земельної ділянки по
АДРЕСА_2 Сумської області (т.1 а.с.179-189).

Висновок експертного дослідження №
544/545 від 20.05.2013 р. суд вважає
обґрунтованим, дослідження проведено
повно і об'єктивно на підставі чинних
на момент проведення експертизи
нормативних актів. Крім того, з доданих
до матеріалів справи документів
вбачається, що зазначений висновок
виконано експертом Таранець Т.А., який
має кваліфікацію судового експерта 5-го
класу, вищу інженерно-технічну освіту,
освітньо-кваліфікаційний рівень -
спеціаліст, експертні спеціальності,
10.6 "Дослідження об'єктів нерухомості,
будівельних матеріалів, конструкцій і
відповідних документів"; 10.7 розподіл
земель та визначення порядку
користування земельними ділянками.

З огляду на викладене, враховуючи, що на
даний час вбиральня не може бути
визнана самочинним будівництвом, однак
суд вважає встановленим факт порушення
відповідачкою при її будівництві
вимог п. 3.25 ДБН та розташування
спірного об'єкту на території суміжної
земельної ділянки, тому приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання ОСОБА_3
провести демонтаж вбиральні.

Свідок ОСОБА_9, який є сином
відповідачки та постійно проживає у
будинку АДРЕСА_1 в судовому засіданні
пояснив, що його мати ОСОБА_3 в 2004 році
купила частину будинку та земельну
ділянку по АДРЕСА_1 На той час по межі
земельних ділянок АДРЕСА_1 стояв старий
паркан. Коли паркан зруйнувався, він з
батьком поставили новий паркан: з боку
городу - сітку-рабицю, а від воріт
вздовж двору - шифер, стовпчики
встановлювали з відступом на територію
подвір'я ОСОБА_3. Однак, сусід ОСОБА_1
перешкоджав встановленню паркану, а
саме виривав стовпчики, у зв'язку з чим
на даний час встановлено лише два листа
шиферу. Його мати ОСОБА_3 неодноразово
викликала спеціалістів для
відновлення меж земельних ділянок, які
встановили, що огорожа будується на
території земельної ділянки ОСОБА_3.
Свідок підтвердив, що він перебудував
навіс для автомобіля у 2008 році. Не
заперечував, що дах навісу спирається
на паркан межі домоволодінь АДРЕСА_1, та
виходить на територію подвір'я ОСОБА_1,
куди стікають атмосферні опади.
Зазначив, що він збирався зробити
водозлив на навіс, для цього йому не
потрібен доступ та територію подвір'я
ОСОБА_1, а потрібно продовжити
встановлювати паркан, який буде нижчим
від теперішнього, і надасть можливість
підвісити конструкцію. Однак ОСОБА_1 та
його дружина не надають можливості це
зробити, вони кидали в нього каміння та
били палкою. Також пояснив, що дійсно
гілки дерев, які ростуть на території
ОСОБА_1 нависають на територію подвір'я
ОСОБА_3, і він спилював гілки, при цьому
претензій від сусідів ОСОБА_1 не було.

Покази свідка ОСОБА_9 суд оцінює
критично, оскільки вони є
суперечливими, не підтверджуються
матеріалами справи, зокрема, в частині
перешкод з боку ОСОБА_1 по встановленню
водозливу, так ОСОБА_3 в зустрічному
позові зазначила, що купа сміття під
огорожею не дає можливості влаштувати
водозлив, а свідок стверджує, що доступ
на подвір'я сусіда не потрібен; крім
того доказів, які б підтверджували
виклик спеціалістів для відновлення
меж земельних ділянок, виклик
працівників міліції при неправомірній
поведінці сусідів ОСОБА_1 відносно
свідка до суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов'язання відповідачки вжити
заходів по запобіганню попадання
атмосферних опадів з накриття для
автомобілів за адресою АДРЕСА_1 на
подвір я за адресою АДРЕСА_2 є
обґрунтованими, тому підлягають
задоволенню, а вимоги зустрічного
позову в частині надання можливості
влаштувати водозлив на навісі та
вжиття заходів по запобіганню
попадання рослинних речей з дерев з
боку домоволодіння ОСОБА_1 до подвір'я
ОСОБА_3 суд вважає недоведеними, тому
відмовляє в їх задоволенні.

Вимоги зустрічного позову в частині
зобов'язання ОСОБА_1 надати можливість
встановити тверду межу у вигляді
огорожі з шиферного паркану, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 386326, виготовленого на ім'я ОСОБА_1 та
скасування його державної реєстрації
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до висновку експерта № 2330
від 19.05.2014року встановлено:

1.Надана на дослідження копія
розробленої технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку ОСОБА_1 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд на території АДРЕСА_2, не
відповідає вимогам законодавства,
чинного на період з 19.06.2006року по
22.08.2007року.

2. Фактичний порядок володіння та
користування земельними ділянками по
АДРЕСА_1, та по АДРЕСА_2, по межі її
розташування не відповідає
правовстановлюючим документам на дані
земельні ділянки.

3. Має місце порушення
землекористування, зокрема, порушення
меж перетинання або накладення
земельних ділянок відповідно до
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки та вимог
нормативно-правових актів з боку
території по АДРЕСА_2 відносно
території по АДРЕСА_1, відповідно до
плану меж земельної ділянки у
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 386326 від
13.11.2007року на ім'я ОСОБА_1,кадастровий
номер :15:002:0002 по АДРЕСА_2 В
дослідницькій частині висновку (т.2 а.с.
88 на звороті) зазначено, що фактична
спільна межа між земельними ділянками
АДРЕСА_1 не відповідає межі, наведеній у
державних актах на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Відповідно до плану меж земельної
ділянки у державному акті ОСОБА_1 має
місце порушення меж з боку території по
АДРЕСА_2 відносно території АДРЕСА_1
Таке порушення полягає у
невідповідності фактичного
місцеположення межі, межі зазначеній в
державному акті, а саме: накладання
земельної ділянки.

Накладення земельних ділянок та
конфігурацію накладень наведено в
додатках №1 та №2 до висновку,
відповідно до яких межі земельних
ділянок НОМЕР_3 згідно Державних актів
співпадають; а межі фактичного
користування, які визначалися за
результатами кадастрової зйомки,
виконаної МКП «Геосервіс» у травні
2013року, та матеріалами по складанню
плану фактичного використання
земельних ділянок, виконаних
Охтирським міськрайонний виробничим
відділом Сумської РФЦ ДЗК у лютому
2014року, (т.2 а.с. 88) не відповідають
межам, визначених в державних актах, в
тому числі на ділянці межі від вул.
Грабовського до вбиральні (точки 1-6 в
додатку №2 до висновку № 2330 від
19.05.2014року т.2 а.с. 91)

Таким чином, судом встановлена
невідповідність фактичної межі між
земельними ділянками межі, вказаної в
державних актах про право власності на
земельні ділянки, яка може бути усунена
шляхом відновлення межових знаків,
тому підстави для визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку - відсутні. До
відновлення межових знаків не
підлягає задоволенню вимога про
зобов'язання ОСОБА_1 надати можливість
встановити тверду межу у вигляді
огорожі.

Клопотання представника відповідача
про застосування строків позовної
давності не підлягає задоволенню,
оскільки встановлено, що спірні об'єкти
нерухомості побудовані ОСОБА_3 у 2007-2008
роках, позивач у 2009-2012роках звертався
до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Сумській області про прийняття заходів
до власників земельної ділянки по
АДРЕСА_1 щодо неправомірного
будівництва ними на межі ділянок
навісу та туалету, остання відповідь
від 28.09.2012року (т.1 а.с. 172), тобто вчиняв
дії по вирішенню спірних питань в
позасудовому порядку, а 04.12.2012року він
звернувся з позовом до суду, тому суд
вважає, що позов подано в межах строків,
визначених ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Згідно ч.1 ст. 79 ЦПК України - судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать, зокрема, витрати,
пов'язані із залученням спеціалістів
та проведенням судових експертиз.

Позивачем ОСОБА_1 для проведення
судової експертизи сплачено 2952,00грн.,
що підтверджується матеріалами
справи.(т.1 а.с. 206, 207)

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені повністю, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача відшкодування
судових витрат у повному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
319 ЦК України, ст.ст. 91, 103, 105, 106
Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 60,
88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 провести демонтаж
вбиральні літера "Ж" за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 вжити заходів по
запобіганню попадання атмосферних
опадів з накриття для автомобілів -
навіс літера "Г" за адресою АДРЕСА_1 на
подвір'я за адресою АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судовий
збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять)
гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові
витрати на проведення судової
експертизи у розмірі 2 952 (дві тисячі
дев'ятсот п'ятдесят дві) гривні 00
копійок.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Сумської області через
Охтирський міськрайонний суд Сумської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 22 липня
2014 року.

Суддя

Охтирського міськрайонного суду

Сумської області
Мовчан
Н.В.