Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №281/1053/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.,

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» в особі
Лугинського РЕМ до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію

за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» в особі
Лугинського РЕМ на рішення Лугинського
районного суду Житомирської області
від 13 травня 2014 року, -

встановила:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту
електроенергію в сумі 14 350,03 грн. на
підставі ст. 1219 ЦК України, посилаючись
на те, що відповідач отримав право на
спадщину за законом на житловий
будинок за адресою: Житомирська
область, АДРЕСА_1 який належав померлій
ОСОБА_2, а тому повинен нести
відповідальність за спожиту
електроенергію.

Рішенням Лугинського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» в особі
Лугинського РЕМ, посилаючись на те, що
судом ухвалено необґрунтоване рішення,
яке не відповідає фактичним обставинам
справи, просить його скасувати,
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що позивачем не доведено
наявність заборгованості за спожиту
електроенергію за померлою ОСОБА_2, а
відтак відсутні підстави стягнення
цього боргу з відповідача, як
спадкоємця за законом. Колегія суддів
погоджується з таким висновком з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що
правовідносини між сторонами
регулюються ст.ст. 67, 68 ЖК України,
Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004
року № 1875, «Правилами користування
електричною енергією для населення»,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357
(дальше Правил).

Згідно ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться, крім квартирної плати, за
затвердженими в установленими порядку
тарифами.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 68 ЖК
України наймач (власник) зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була
власником будинку АДРЕСА_1 Лугинського
району та споживачем електричної
енергії за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 31.07.2013 року
відповідач ОСОБА_1 набув право
власності на майно, що належало його
померлій сестрі ОСОБА_2, зокрема до
складу спадщини входить житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, який знаходиться за адресою:
Житомирська область, АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня коли він
дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Як зазначив представник
позивача в судовому засіданні про
смерть ОСОБА_2 його працівникам було
безумовно відомо вже 09.01.2013 року.

Судом встановлено, що згідно завдання
на виконання робіт з трифазними
лічильниками №15 від 09.01.2013 року, тобто
на третій день після смерті власника
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 проведено
заміну лічильника №64810752 з показниками
0050364 на лічильник №0844320 з показниками
000009. Дане завдання виписане на ім'я
абонента ОСОБА_1, який на той час не був
абонентом, про планову заміну
електроприладу не повідомлявся та
присутнім не був. При цьому не був
присутній і повноважний представник
абонента, підпис у даному завданні в
графі «представник абонента» належить
неповнолітній особі (а.с. 49, зворот).
Дані обставини були підтверджені
показами свідка ОСОБА_3, який пояснив,
що проводив заміну лічильника. В акті
на заміну лічильника підпис ставив
хлопчик - внук відповідача, скільки
йому років він не запитував, копію акту
не залишав, опечатування лічильника
проводили в приміщенні РЕМ.

Не заслуговують на увагу доводи
представника апелянта, що абонент
ОСОБА_2 за життя зобов'язана була
забезпечити вільний доступ до
лічильника працівника РЕМ та особисто
знімати показники лічильника, а
відповідно і проводити оплату,
оскільки відповідно до п. 21 Правил
знімання показань приладів обліку
провадиться споживачем щомісяця.
Енергопостачальник має право
контролювати правильність знімання
показань приладів обліку та оформлення
платіжних документів споживачем. За
власним рішенням енергопостачальник
має право самостійно знімати показання
приладів обліку у споживача.

Крім того, п. 30 Правил передбачено, що
якщо доступ до приладу обліку
неможливий, представник
енергопостачальника виписує платіжний
документ на підставі даних про
фактичне споживання електричної
енергії за попередній період, про що
робиться відповідна позначка в
особовому рахунку споживача. Якщо
протягом двох розрахункових періодів
представник енергопостачальника не
мав доступу до приладу обліку, він
залишає споживачу в поштовій скриньці
повідомлення про дату наступного
відвідання чи прохання передати
показання приладу обліку
енергопостачальнику. Якщо після цього
споживач не передав відомостей про
кількість спожитої електроенергії,
енергопостачальник має право через 30
днів після дати відправлення
письмового попередження припинити
постачання електричної енергії
споживачу.

Матеріали справи не містять і
позивачем не доведено факту виконання
працівником Лугинського РЕМ
зазначених вимог Правил, тобто
позначки в особовому рахунку споживача
ОСОБА_2 про неможливість доступу до
лічильника відсутні, постачання
електричної енергії не припинялось
протягом 2012 року.

Натомість, як встановлено судом, зняття
показників приладу обліку проводилось
представником Лугинського РЕМ, що є
виробничим підрозділом позивача.
Зазначене підтверджується завданнями
на зняття показників лічильників у
побутових споживачів, проведеними
контролером Марченко Т.А. При цьому
показники лічильника є змінними, за
жовтень така інформація відсутня.
Пояснення ж Марченко Т.А., що вона не
знімала показники лічильника, а
вказувала середню величину через
обмежений доступ до приладу обліку не
заслуговують на увагу, оскільки
остання мала можливість повідомити про
наявні перешкоди керівництво та
усунути ці перешкоди. Проте, згідно
даних завдань рахунок виставлений
споживачам після проведеного обходу
контролером безпосередньо. При цьому в
даних завданнях є примітки, що за
окремими адресами нарахування
здійснювалось автоматично або взагалі
відсутнє через відсутність будинку або
споживача (а.с. 53-56, 73-84).

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема розрахунку ПАТ
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» ОСОБА_2 за період з
січня 2012 року по грудень 2012 року
(включно) нараховано до сплати за
спожиту електроенергію 1 464,95 грн., при
цьому сплачено за вказаний період 1 536,51
грн. (а.с. 52), а згідно квитанцій на
оплату за спожиту електроенергію на
ім'я ОСОБА_2, остання своєчасно та в
повному обсязі оплачувала нараховані
позивачем кошти, заборгованість на
день її смерті відсутня (а.с. 37-42).
Зазначені обставини встановлені судом
та не заперечувались сторонами.

Як зазначив представник апелянта
заборгованість в розмірі 14 350,03 грн.
могла виникнути протягом січня-грудня
2012 року у зв'язку із наданням
неправильних показників лічильника
електричної енергії. Проте вперше
наявність боргу за спожиту
електроенергію зазначено у
повідомленні Лугинського РЕМ за січень
2013 року у сумі 5739,86 грн., тоді як у
розрахунку заборгованості за спожиту
електроенергію позивач зазначає про
борг у сумі 14 350,03 грн. за той же період.
Зазначені невідповідності не
спростовані представником позивача.

Відповідно до п. 38 Правил
енергопостачальник зобов'язаний
проводити не менше як один раз на 6
місяців знімання показань приладів
обліку у споживачів відповідно до
затверджених графіків. Позивачем не
заперечується факт належного
виконання працівниками РЕМ цього
обов'язку.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем не надано належних та
допустимих доказів щодо показників
знятого лічильника та правомірності
нарахування заборгованості після його
заміни 09.01.2013 року в розмірі 5 739,86 грн.
(а.с. 43), а в подальшому в розмірі 14 350,03
грн. станом на 09.01.2013 року (а.с. 51).
Клопотання про призначення
відповідної експертизи позивачем не
заявлялося.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення.

Рішення ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Житомиробленерго» в особі
Лугинського РЕМ відхилити.

Рішення Лугинського районного суду
Житомирської області від 13 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді