У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про стягнення суми
боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 1 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив стягнути з ОСОБА_4 суму боргу у
розмірі 24 тис. грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 4
листопада 2011 року ОСОБА_4, діючи
за генеральною довіреністю від імені
ОСОБА_5, отримав від нього вказану суму
за договором купівлі-продажу
транспортного засобу ВАЗ 2108, 1991 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
який на праві власності належав
останньому. На підтвердження цього
факту ОСОБА_4 надав письмову розписку
від 4 листопада 2011 року. В дійсності
договір купівлі-продажу не відбувся.
Згодом, ОСОБА_5 скористався своїм
правом власника транспортного засобу
та продав його ОСОБА_6 Так як відповідач
відмовляється у добровільному порядку
повернути безпідставно отримані ним
кошти, він змушений звернутися до суду
за захистом.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 17 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 1 квітня
2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 24 тис.
грн безпідставно отриманих коштів.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Судами установлено, що 16 жовтня 2011 року
ОСОБА_5 видав на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_7
нотаріально посвідчену довіреність на
право розпоряджатися від його імені
(продавати, обмінювати, страхувати,
передавати в найм (оренду) та у
безоплатне користування) належним йому
на праві власності автомобілем марки
«ВАЗ 2108», 1991 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Довіреність видана терміном до 16
жовтня 2014 року з правом передоручення.

4 листопада 2011 року ОСОБА_4, діючи від
імені ОСОБА_5, видав на ім'я ОСОБА_3 та
ОСОБА_8 нотаріально посвідчену
довіреність на право розпоряджатися
(продавати, обмінювати, страхувати,
передавати в найм (оренду) та у
безоплатне користування) належним
ОСОБА_5 на праві власності автомобілем
марки «ВАЗ 2108», 1991 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Довіреність видана терміном до 16
жовтня 2014 року.

Відповідно до розписки від 4 листопада
2011 року ОСОБА_4 продав по генеральній
довіреності ОСОБА_3 автомобіль марки
«ВАЗ 2108», 1991 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, за 24 тис.
грн, які отримав у повному обсязі.

Згідно із ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчиняти правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України
представник зобов'язаний вчиняти
правочин за наданими йому
повноваженнями особисто; він може
передати своє повноваження частково
або в повному обсязі іншій особі, якщо
це встановлено договором або законом
між особою, яку представляють, і
представником, або якщо представник
був вимушений до цього з метою охорони
інтересів особи, яку він представляє.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позову,
дійшов правильного висновку про те, що
до спірних правовідносин необхідно
застосовувати норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК
України, оскільки видачу генеральної
довіреності чи передоручення
повноважень на транспортний засіб, що
був в експлуатації та має особливості
цивільного обороту, без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи апеляційним судом
допущені порушення норм матеріального
або процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 1 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко