АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1089/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1827/14
Головуючий у 1-й інстанції Якимець Т. Є.
Доповідач Карпушин Г. Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
головуючого судді: Карпушина Г.Л.,
суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.,
при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за апеляційною скаргою товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» на рішення
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 10
квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта», за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення страхового
відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ТДВ «СК «Провіта» про
стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 10
квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» про стягнення страхового
відшкодування - задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_1 страхове
відшкодування в сумі 21710 грн. 83 коп.,
витрати на оплату послуг експертного
автотоварознавчого дослідження в сумі
500 грн. 00 коп., понесені нею витрати по
виготовленню ксерокопії документів в
сумі 71, 75 грн. та витрати на банківські
послуги при сплаті судового збору в
сумі 3,00 грн.

Стягнуто з товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» на користь ОСОБА_1 понесені
витрати по сплаті судового збору в сумі
243 грн. 60 коп. та витрати на правову
допомогу в сумі 800,00 грн.

З рішенням суду не погодилось ТДВ
«Страхова компанія «Провіта» та подало
на нього апеляційну скаргу, в якій
прохають рішення суду першої інстанції
в частині стягнення страхового
відшкодування змінити, зменшивши суму
страхового відшкодування належного до
сплати позивачу до 17 925, 69 грн., а в
частині стягнення витрат на правову
допомогу відмовити. Апелянт вважає
рішення місцевого суду таким, що
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також посилається на те, що судом
неповно з'ясовані обставини справи, що
мають суттєве значення для вирішення
даного спору.

Судове засідання проводилося за
відсутності сторін, які будучи
належним чином та завчасно
повідомленими про час та місце
слухання справи, в судове засідання не
з'явилися подавши заяви з проханням
справу слухати їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом, що 06.10.2013
року на перехресті вул. Шевченка з вул.
Леніна в м. Кременчуці сталося ДТП з
участю автомобіля ЗАЗ DAEWOO д.н НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_3, який належить
ОСОБА_2, та автомобіля КІА SPORTAGE д.н
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який
належить ОСОБА_1 Внаслідок ДТП
автомобіль КІА д.н НОМЕР_2, що на праві
належить ОСОБА_1, отримав механічні
пошкодження, що підтверджується
довідкою, виданою інспектором ОДТП
ВДАІ КМУ Акіменко М.М.

Згідно постанови Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 30.10.2013 року
ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
вказаного ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до страхового полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/0636979, укладеного між ТДВ
«СК «Провіта» та ОСОБА_2, забезпеченим
транспортним засобом є автомобіль ЗАЗ
DAEWOO д.н НОМЕР_1. Ліміт відповідальності
страхової компанії за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 50000 грн.,
розмір франшизи відповідно до п.5
даного полісу становить 1000 грн.00 коп.

Водій автомобіля ЗАЗ DAEWOO д.н НОМЕР_1
ОСОБА_3 добровільно відшкодував ОСОБА_1
франшизу в сумі 1000,00 грн., що
підтверджується копією квитанції №
PLRH001871 від 12.11.2013 року.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження,
проведеного судовим експертом
Сумцовим С.С. 15.10.2013 року №552, вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобілю КІА SPORTAGE д.н НОМЕР_2
становить 22 710, 83 грн.

16.01.2014 року ОСОБА_1 звернулась до ТДВ СК
«Партнер» з заявою про здійснення
страхового відшкодування в сумі 22
710, 83 грн. - матеріальний збиток
внаслідок пошкодження автомобіля та
500,00 грн. - витрати на проведення
експертного товарознавчого
дослідження. Однак ТДВ СК «Провіта»
про прийняте рішення ОСОБА_1 не
повідомило та страхову виплату їй не
здійснило.

Даних про проведення позивачем ремонту
автомобіля на момент розгляду справи
матеріали справи не містять.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із доведеності факту
настання страхового випадку та
положень ст. 988 ЦК України та п. 22.1 ст. 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» відповідно до
яких у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, заподіяну
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи. Оскільки факт настання
страхового випадку мав місце, а отже у
відповідача виник обов'язок сплатити
на користь позивача страхове
відшкодування.

Розглядаючи спір в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ст.526, п.3 ч.1 ст.988 ЦК
України страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику у
строки та на умовах, визначених
договором.

Відповідно до ч. 1 п.п. 2,3 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний протягом двох
робочих днів, як тільки стане відомо
про настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати
страхувальникові; у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно страхового полісу №АС/0636979,
страховим випадком є подія, внаслідок
якої заподіяна шкода третім особам під
час дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
страховик зобов'язаний відшкодувати
витрати пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу.

Виходячи з викладеного вище, висновки
суду про наявність підстав для
задоволення основних вимог позивача
про стягнення з відповідача страхового
відшкодування є обґрунтованими та
законними.

Проте колегія суддів, перевіряючи
доводи апеляційної скарги, вважає, що
судом першої інстанції при визначені
розміру страхового відшкодування, яке
підлягає стягненню, не враховано
положення ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», та проведено стягнення у
розмірі, який не відповідає закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має
право на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду, але
не пізніш як через 90 днів з дня
отримання заяви про страхове
відшкодування зобов'язаний: у разі
визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Беручи до уваги зазначені положення
закону та обставини справи, колегія
суддів вважає, що оскільки позивач
прохає стягнути суму страхового
відшкодування на свою користь, а не на
рахунок особи, яка надає послуги з
ремонту пошкодженого майна, розмір
оціненої шкоди експертом визначено з
врахуванням суми податку на додану
вартість, на момент розгляду справи
позивачем не надано до суду доказів
оплати проведеного ремонту, розмір
страхового відшкодування підлягає
зменшенню на суму податку на додану
вартість. При цьому позивач, в разі
проведення ремонту та оплати його з
врахування суми податку на додану
вартість, має право додатково
звернутися до страховика з вимогою
доплати страхового відшкодування в
розмірі, що не перевищує суми податку
на додану вартість.

За таких обставин, доводи апелянта в
цій частині є обґрунтованими та
підлягають до задоволенню, а рішення
суду зміні.

Задовольняючи вимоги про стягнення
витрат на правову допомогу у розмірі
800 грн. з ТДВ СК «Провіта» на користь
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що ці вимоги є обґрунтованими,
доведеними та відповідають вимогам
закону.

За правилами ч.1,2 ст. 84 ЦПК України,
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

В матеріалах справи мається розрахунок
суми витрат на правову допомогу, в
якому крім розрахунку суми, яка
підлягає відшкодуванню маються докази
сплати її позивачем адвокату, а тому
доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Провіта» - задовольнити
частково.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 10
квітня 2014 року - змінити, зменшивши суму
страхового відшкодування, яке підлягає
стягненню на користь позивача до 17925,69
грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Г.Л. Карпушин