Єдиний унікальний номер 235/4602/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4975/2014
Головуючий в 1 інстанції Філь
Доповідач - Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосьолової
Г.Г.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки на заочне
рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївка, третя особа
державне підприємство «Вугільна
компанія «Краснолиманська», про
відшкодування моральної шкоди,
завданої трудовим каліцтвом,

В С Т А Н О В И В :

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки принесло
апеляційну скаргу на заочне рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївка, третя особа
державне підприємство «Вугільна
компанія «Краснолиманська», про
відшкодування моральної шкоди,
завданої трудовим каліцтвом.

Вказаним рішенням суду був частково
задоволений позов і з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки на користь
позивача було стягнуто моральну шкоду
у розмірі 28 000 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки просить рішення
суду скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити з тих підстав, що суд
першої інстанції не врахував наступне:

- у позовній заяві відсутні посилання
на те, у чому полягає завдання
моральної шкоди позивачу з боку Фонду,
не обґрунтовано її розмір та не надано
жодних доказів які б це підтверджували;

- відсутні докази, які б підтверджували
порядок розрахунку розміру моральної
шкоди;

- позивачу було виплачено одноразову
допомогу та призначені щомісячні
страхові виплати.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача
і представника відділення, дослідивши
матеріали цивільної справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Гірницькому районі міста Макіївки не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції виходив із встановлених
обставин, а саме із того, що:

Позивач знаходився у трудових
відносинах з державним підприємством
«Вугільна компанія «Краснолиманська»
з 18 лютого 2002 року по 15 липня 2003 року,
працював машиністом гірничовиїмочних
машин 6 розряду з повним робочим днем у
шахті.

29 грудня 2002 року під час виконання
трудових обов'язків з ОСОБА_2 стався
нещасний випадок на виробництві,
внаслідок якого він отримав відкритий
перелом правої голені, ушиблену рвану
рану наружної поверхні верхньої 3-ої
голені, рвану рану п'ятки.

Через отримання важкої травми позивач
переніс низку операцій, чотири місяці
знаходився в апараті Єлізарова, в
подальшому два місяці пересувався на
милицях.

Висновком МСЕК від 02 червня 2003 року
позивачу було вперше встановлено 70%
втрати професійної працездатності в
зв'язку з трудовим каліцтвом від 29
грудня 2002 року.

Наказом від 15 липня 2003 року №449
позивача було звільнено за статтею 40
пункту 2 КЗпП України у зв'язку з
виявленою невідповідністю виконуваній
роботі за станом здоров'я.

На час звільнення позивача з роботи він
мав на утриманні неповнолітню доньку.

Таким чином, через отриману травму
позивач став інвалідом по життєво і
втратив роботу.

У відповідності до підпункту "е" пункту
1 частини 1 статті 21 та частини 3 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року,
які діяли на час прийняття рішення МСЕК
про втрату професійної працездатності,
Фонд соціального страхування виплачує
грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди
потерпілому.

Частина 1 статті 9 Закону України "Про
охорону праці" від 14 жовтня 1992 року, в
редакції від 21 листопада 2002 року
передбачає, що "відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до абзацу 2 пункту 11
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" №6 від 27 березня
1992 року в редакції від 24 жовтня 2003 року
і Рішення Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року страхова виплата за
моральну шкоду провадиться
потерпілому Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань незалежно від втрати ним
професійної працездатності.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що вирішуючи спір, суд вірно
встановив фактичні обставини (факти),
якими обґрунтовувались позовні вимоги
і заперечення та якими доказами вони
підтверджуються і обґрунтовано
прийшов до висновку про задоволення
позову про стягнення моральної шкоди в
межах, передбачених частиною 3 статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", яка діяла на час
прийняття рішення МСЕК про втрату
професійної працездатності.

Рішення суду постановлено у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування не встановлено.

У відповідності до частини 1 статті 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про те, що
позивачем не було надано доказів
спричинення йому моральної шкоди
спростовується наданим позивачем
медичними документами щодо важкості
отриманої ним травми під час виконання
ним трудових обов'язків, які були
предметом розгляду судом першої
інстанції і яким суд дав вірну правову
оцінку.

Необгрутованим є довід апеляційної
скарги про ненадання позивачем
розрахунку розміру моральної шкоди,
оскільки при визначенні розміру
моральної шкоди судом першої інстанції
були враховані важкість отриманої
травми, тривалість лікування позивача,
характер і ступінь його страждань
через отримання інвалідності і втрати
роботи. При цьому формула встановлення
розміру моральної шкоди
законодавством України не
передбачена.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі та на те, що після отриманої
травми позивачу було виплачено
одноразову допомогу та призначені
щомісячні страхові виплати, а тому
позивач не має права на відшкодування
моральної шкоди є неспроможним,
оскільки Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено право
потерпілого у разі отримання
виробничої травми як на одержання
одноразової допомоги і щомісячних
страхових платежів так і на
відшкодування моральної шкоди.
Отримання позивачем одноразової
допомоги і щомісячних страхових
платежів не позбавляє його права на
відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки відхилити.

Заочне рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 21 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді: