АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1769/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2038/14
Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого : Одринської Т.В.

Суддів : Петренка В.М., Лобова О.А.

при секретарі: Верещаці М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 19 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківський прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 19 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить рішення Київського районного
суду м. Полтави від 19 травня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовільнити її позовні вимоги,
посилаючись на порушення місцевим
судом норм матеріального та
процесуального права. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають істотне значення для справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічного
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками
малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток,
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної освіти, готувати її до
самостійного життя.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу
України батько може бути позбавлений
судом батьківських прав, якщо він,
зокрема, ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків.

Пленум Верховного Суду України в пп.
15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують, та інше), що надані батькам
до досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
охорону дитинства" сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина
має право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18
грудня 2008р. по справі "Савіни проти
України" зазначається, що хоча
національним органам надається певна
свобода розсуду у вирішенні питань
щодо встановлення державної опіки над
дитиною, вони повинні враховувати, що
розірвання сімейних зв'язків означає
позбавлення дитини її коріння, а це
можна виправдати лише за виняткових
обставин. Відповідне рішення має
підкріплюватися достатньо
переконливими і зваженими аргументами
на захист інтересів дитини, і саме
держава повинна переконатися в тому, що
було проведено ретельний аналіз
можливих наслідків пропонованого
заходу з опіки для батьків і дитини."

Позивачкою не було зазначено достатніх
підстав для застосування крайнього
заходу впливу у вигляді позбавлення
батьківських прав дитини.

Згідно висновку виконавчого комітету
Київської районної в м. Полтаві ради
від 13.05.2014 року, орган опіки та
піклування, вважає недоцільним
позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
батьківських прав по відношенню до
малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову про позбавлення
відповідача батьківських прав,
врахувавши інтереси дитини, висновок
органу опіки та піклування, а також
позицію відповідача, який висловив
бажання приймати участь у вихованні
свого сина.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані докази,
на підставі яких дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та необґрунтованими,
які не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 19 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:
Одринська Т.В.

/підписи/

Судді:
Петренко В.М.

Лобов О.А.

копія

вірно:_____________________________________