Справа №487/2112/13-ц 03.06.2014 03.06.2014 03.06.2014
Провадження №22-ц/784/1446/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
першій інстанції Гаврасієнко В.О.
апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Богатирьовій В.А.,

за участю відповідача - ОСОБА_3 та
його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 21
листопада 2013 року

за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»( далі -
ПАТ „ПриватБанк") до ОСОБА_3 про
стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А
Н О В И Л А

У березні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 12 грудня 2005
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір без
номера, згідно якого Банк надав
відповідачу кредит в розмірі 10000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не виконав, внаслідок чого
станом на 31 січня 2013 року виникла
заборгованість у розмірі 31 591 грн.67 коп.

У судовому засіданні, представник
позивача зазначаючи про те, що судовим
наказом, виданим 18 липня 2008 року
Заводським районним судом м. Миколаєва
з відповідача станом на 22 червня 2008
року стягнуто заборгованість за даним
договором та, посилаючись на
викладені обставини, уточнив позовні
вимоги і просив стягнути з ОСОБА_3 на
користь Банку заборгованість за
кредитним договором станом на 31 жовтня
2013 року у розмірі 24 252 грн.84 коп., з яких
22621 грн.76 коп. заборгованість по
процентам за користування кредитом, 1631
грн.08 коп. штраф відповідно до п.8.6 Умов
та правил надання банківських послуг.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 21 листопада 2013
року позов задоволено. Постановлено
стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
„Приватбанк" заборгованість за
кредитним договором в розмірі 24 252 грн.84
коп. та 242 грн.53 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення справи, а
саме не встановлення моменту
виникнення заборгованості за
кредитним договором, період
нарахування процентів та штрафів,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача та його представника,
перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 12 грудня 2005 року
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір без
номера, згідно якого Банк надав
відповідачу кредит в розмірі 10 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно з ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Між тим, відповідач взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів не виконав, внаслідок чого за
період з 12 грудня 2005 року по 21 червня 2008
року виникла заборгованість у розмірі
12 246 грн.41 коп., яка була стягнута з нього
за судовим наказом, виданим Заводським
районним судом м. Миколаєва від 18
липня 2008 року.

Проте відповідач не здійснив
своєчасне погашення заборгованості за
судовим наказом, а здійснював його
протягом кількох років з лютого 2009
року по листопад 2010 року у період дії
кредитного договору та нарахування
процентів за користування кредитом (
а.с.29-31).

Постановою головного державного
виконавця Заводського ВДВС
Миколаївського міського управління
юстиції від 14 березня 2012 року,
виконавче провадження з примусового
виконання вищевказаного судового
наказу закінчено в зв'язку з фактичним
виконанням боржником на підстав п.8 ч.1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження ".

Як вбачається із особового рахунку
відповідача, останній платіж на
погашення суми боргу за вищевказаним
судовим наказом надійшов до Банку 27
лютого 2012 року.

Положеннями ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК
України не передбачено можливості
припинення зобов'язань у зв'язку з
ухваленням судом рішення про
задоволення вимог кредитора.

За відсутністю інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України).

Виконанням кредитних зобов'язань з
додержанням визначених законодавством
чи договором певних умов слід вважати
повернення, платність та строковість.

Відповідно до роз'яснень,
викладених у п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання, оскільки
зобов'язання залишаються невиконаними
належним чином відповідно до вимог
ст.ст. 526,599 ЦК України.

Таким чином, наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке своєчасно не виконано
ОСОБА_3, не припинило правовідносин
сторін кредитного договору та не
звільнило останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог ст.
ст. 526, 599 ЦК України, а тому Банк не
позбавлений права на отримання
процентів, передбачених договором за
несвоєчасну сплату кредиту.

Суд першої інстанції
вищевикладене не врахував та
безпідставно стягнув з відповідача на
користь Банку заборгованість по
процентам за користування кредитними
коштами станом на 31 жовтня 2013 року.

Окрім цього, поза увагою суду
лишилося те, що всі кошти, які
утримувалися із заробітної плати
ОСОБА_3 на виконання судового рішення
зараховувалися на погашення
процентів. При цьому рішення суду в
частині погашення заборгованості за
тілом кредиту не виконувалося.

Відповідно до наданого Банком до
апеляційного суду уточненого
розрахунку заборгованість за
кредитним договором за період з 23
червня 2008 року по 31 жовтня 2013 року
становить 12504 грн.15 коп., а з врахуванням
дати виконання рішення суду 27 лютого
2012 року - 11393 грн.35 коп.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
належить стягнути заборгованість по
процентам за користування кредитом за
період з 23 червня 2008 року по 27 лютого
2012 року у розмірі 11393 грн. 35 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ст. 549
ЦК України).

Так, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених
положень Закону, штраф є
відповідальністю, яка залежить лише
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання й у часі
визначається з настанням однієї з
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Відповідно до п.8.6 Умов при
порушенні клієнтом строків платежів за
будь-яким із грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більш ніж
на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити штраф у розмірі 500 грн.+5% від
суми позову.

Як вбачається із тексту заяви про
видачу судового наказу, самого
судового наказу від 18 липня 2008 року
Банком вимога про стягнення штрафу не
заявлялася та судом не стягувалася.

З врахуванням суми заборгованості,
розмір штрафу становить 1169 грн.66 коп.(
500 грн. + 569 грн. 66 коп. (5% від 11393 грн.35
коп. ) та підлягає стягненню на користь
позивача.

За такого в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 309
ЦПК України рішення суду необхідно
змінити стягнувши з ОСОБА_3 - 12563 грн. 01
коп. заборгованості за договором та
відповідно з урахуванням положень ст. 88
ЦПК України 125 грн.63 коп. судового
збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і
ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного
суду м. Миколаєва від 21 листопада 2013
року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 12 грудня 2005 року у розмірі 12563 (
дванадцять тисяч п'ятсот шістдесят три
) грн. 01 коп., яка складається з 11393 (
одинадцять тисяч триста дев'яносто три)
грн.35 коп. - заборгованості по
процентам за користування кредитом,
1169 ( одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 66
коп. - штрафу та 125 ( сто двадцять п'ять )
грн.63 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді: