УХВАЛА

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Дем'яносова М.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 лютого 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», державної іпотечної
установи про визнання недійсною умови
договору,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі -

ПАТ «УкрСиббанк»), державної іпотечної
установи про визнання недійсною умови
договору.

Позов мотивовано тим, що 25 червня 2007
року між позивачем та акціонерним
комерційним інноваційним банком
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про
іпотечний кредит, за умовами якого
кредитор зобов'язувався надати
позичальнику грошові кошти в розмірі
202 000 грн, а позичальник зобов'язався
повернути кредит та сплатити 12 % річних
за користування кредитом.

Вказував, що листом від 30 липня 2008 року
його повідомлено про намір відповідача
змінити процентну ставку з 12 % до 15,67 %
річних у зв'язку зі змінами у
грошово-кредитній політиці НБУ та
здійснення поточних коливань
процентних ставок за кредитами.

Вважав таке збільшення процентної
ставки незаконним, оскільки відповідач
не зазначив, на якій саме підставі
відбулось таке збільшення, та він не
був повідомлений про таке збільшення.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 26 грудня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від

18 грудня 2013 року, в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 лютого 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
26 грудня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 18 грудня 2013
року на підставі п.5 ч.4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
статей 629 та

642 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
статей 629 та

642 ЦК України заявник посилається на
ухвалу Верховного Суду України від

2 червня 2010 року у справі про визнання
незаконним підвищення процентної
ставки за кредитними договорами та
встановлення нікчемності умов
договорів, постанову Верховного Суду
України від 23 травня 2012 року у справі
про визнання протиправною зміну умов
договору кредиту та зобов'язання
вчинити певні дії та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 7 вересня 2011 року у справі про
стягнення боргу за договором про
надання споживчого кредиту та від 16
листопада

2011 року у справі про захист прав
споживачів, визнання дій незаконними.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» з подальшими змінами
та доповненнями, судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п.1 ч. 1

ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду України;
Вищого господарського суду України;
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;
апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права

Із змісту доданої до заяви постанови
Верховного Суду України від

23 травня 2012 року вбачається, що даним
судовим рішенням справа розглядалася
Верховним Судом України, з підстав
передбачених главою 3 ЦПК України, що не
означає остаточного вирішення спору, а
відтак, на неї не може здійснюватися
посилання на підтвердження
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6 листопада 2011
року, на яку посилається заявник, не
може бути прикладом неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норма матеріального права,
оскільки даним судовим неповно
встановлено фактичні обставини справи.

Надані для порівняння ухвала
Верховного Суду України від 2 червня 2010
року та ухвала Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 7 вересня 2011
року не можуть бути прикладом
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме статей 629 та
642 ЦК України, оскільки правові
висновки, зазначені в даних судових
рішеннях у порівнянні з ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого 2014 року, яку просить
переглянути заявник, ґрунтується на
різних фактичних обставинах, що не
свідчить про неоднакове застосування
судом касаційної інстанції саме статей
629 та 642 ЦК України.

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 лютого

2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», державної іпотечної
установи про визнання недійсною умови
договору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

М.В. Дем'яносов

І.М. Фаловська