Єдиний унікальний номер 233/7583/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3228/2014
інстанції: Янюк Ю.Б.
Доповідач: Космачевська Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді: Біляєвої О.М.,

суддів: Космачевської Т.В., Барсукової
О.І.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитом, відсотків за користування
кредитом та штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 лютого 2014 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитом, відсотків за користування
кредитом та штрафу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором без номеру від
11.10.2005 року: за кредитом - 7477,94 грн.,
відсоткам за користування кредитом -
13647, 19 грн., штраф (фіксована сума) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1056, 26
грн., а всього - 22681, 39 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилась
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в
якій вважає, що рішення винесено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на те, що договір між нею та
ПАТ КБ «ПриватБанк» не зареєстровано,
він не є легітимним, строк дії картки, а
значить і самого договору, визначено
банком з 11.10.2005 року по 01.10.2007 року, умови
не були погоджені з нею, та було банком
змінено процентну ставку без відома
відповідача. Також, зазначає, що заяву
на кредит було подано у 2005 році, а тому
підлягає застосування загальний строк
позовної давності, а також до пені -
один рік.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач доводи своєї апеляційної
скарги підтримала, просила її
задовольнити.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить отримання ним
телефонограми.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
представника позивача.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і

обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень,підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
це вбачається з матеріалів справи, що 11
жовтня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 був укладений договір без
номеру, згідно якого відповідач
отримала кредит в розмірі 2500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки - 10/07. Відповідно до
умов укладеного договору він
складається з заяви позичальника, Умов
надання банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою (а.с.
7-11).

Відповідач ОСОБА_1 погодилась з умовами
та правилами надання банківських
послуг, про що свідчать її підписи про
факт отримання кредиту та користування
кредитною карткою.

Із п. 9.12. Умов та правил надання
банківських послуг вбачається , що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
термін.

Пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема щодо самої угоди про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Відповідач ОСОБА_1 кредитні
зобов'язання не виконала, у зв'язку з
чим станом на 31 серпня 2013 року
утворилася заборгованість:

за кредитом - в сумі 7477,94 грн.;

відсоткам за користування кредитом - в
сумі 13647, 19 грн.;

штрафу (фіксована сума) - в розмірі 500
грн.;

штрафу (процентна складова) - в розмірі
1056,26 грн.;

а всього - в розмірі 22681,39 грн., що
підтверджується розрахунком позивача,
який відповідачем не спростований (а.с.
4-6).

Суд, задовольняючи позов, виходив з
того, що відповідач ОСОБА_1 погодилась з
умовами та правилами надання
банківських послуг, підписала їх,
грошові кошти отримала, але обов'язок
по сплаті за користування цими коштами
не виконала, тому повинна сплатити
заборгованість у повному обсязі.

З такими висновками суду можна
погодитися, оскільки вони не
суперечать вимогам закону та
ґрунтуються на доказах, наявних у
матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України
передбачено, що сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Із пункту 6.5 Умов та Правил надання
банківських послуг вбачається, що
клієнт зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором (а.с. 9 зв. ст.).

Як вбачається з кредитного договору
ОСОБА_1 погодилась з умовами та
правилами надання банківських послуг,
про що свідчить її особистий підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Із пункту 9.12 Умов та Правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Таким чином, пролонгація договору
полягає у продовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено (якщо інше не передбачено
договором), зокрема щодо самої умови
про порядок пролонгації договору, які
також залишаються чинними.

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку, що строк дії Кредитного
договору було продовжено до 14.04.2008 року,
а згодом - до 14.04.2009, 14.04.2010 року та до
14.04.2011 року, 14.04.2012 року, 14.04.2013 року, а
отже, розрахунок заборгованості за
кредитним договором, зроблений
відповідачем станом на 31 серпня 2013
року, відповідає умовам Договору та
закону.

З пояснень відповідача у судовому
засіданні апеляційного суду
вбачається, що вона після закінчення
дії кредитної картки отримувала нові
картки та продовжувала сплачувати
відповідні платежі за кредитом до
жовтня 2013 року.

Це підтверджується письмовими
доказами по справі, а саме розрахунком
заборгованості, з якого вбачається, що
відповідач сплачувала періодично
заборгованість, тобто визнавала свій
борг, останнє списання заборгованості
по процентам відбулося 16 серпня 2013 року
(а.с. ).

За таких обставин доводи апелянта про
застосування строків позовної
давності безпідставні.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Таким чином, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, апеляційний
суд вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені правовідносини,
що склалися між сторонами, їм надана
належна оцінка. Висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Інші приведені в апеляційні скарзі
доводи висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування або зміни
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги не вбачається,
доводи апеляційної скарги
необґрунтовані і не спростовують
висновків суду, тому відповідно до
частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: