У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл шлюбного майна за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 20 березня 2014
року про повернення апеляційної скарги
ОСОБА_1 на рішення Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 25 грудня 2013 року
та касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
20 березня 2014 року про повернення
апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про винесення
додаткового рішення,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати майно: квартиру
АДРЕСА_1; індивідуальний гараж, за тією
ж адресою; магазин літ. «Б», який
розташований по АДРЕСА_2 об'єктами
права спільної сумісної власності;
розділити майно, яке набуте нею та
відповідачем за час шлюбу, наступним
чином: зобов'язати відповідача
виплатити їй частину вартості квартири
АДРЕСА_1; визнати за нею право власності
на магазин літ. «Б», який розташований
по АДРЕСА_2, стягнути з відповідача на
її користь вартість авітомобілей
«Мерседес-Бенц 280S», державний номер
НОМЕР_1, 1985 року випуску, та автомобілю
«Мерседес-Бенц 308D», державний номер
НОМЕР_2; визнати за позивачем право
володіння індивідуальним гаражем,
розташованим по АДРЕСА_1; стягнути з
відповідача на її користь вартість
проведеної експертизи у сумі 3 580 грн,
судовий збір у розмірі 3 208 грн, витрати
на оплату юридичних послуг у розмірі 18
095 грн 53 коп. та різницю в ідеальних
частках у розмірі 46 928 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
вона перебуває у зареєстрованому шлюбі
з відповідачем з 15 квітня 1998 року і за
час спільного проживання вони придбали
вищевказане майно. Зазначала, що
добровільно поділити майно вони не
можуть.

Рішенням Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано автомобіль «Мерседес-Бенц 280S»,
державний номер НОМЕР_1, 1985 року
випуску, який на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
від 22 листопада 2005 року належить
ОСОБА_1; та автомобіль «Мерседес-Бенц
308D», державний номер НОМЕР_2, який на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії від 11
червня 2008 року належить ОСОБА_2
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину автомобілю «Мерседес-Бенц 280S»,
державний номер НОМЕР_1, та на 1/2 частину
автомобілю «Мерседес-Бенц 308D»,
державний номер НОМЕР_2.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року відмовлено у
задоволені заяви ОСОБА_1 про винесення
додаткового рішення у даній справі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року визнано неподаною
та повернуто.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про винесення
додаткового рішення визнано неподаною
та повернуто.

У касаційних скаргах ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвали
апеляційного суду скасувати, справу
передати до апеляційного суду для
продовження розгляду.

Касаційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Установлено, що рішенням Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 25 грудня 2013 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

22 січня 2014 року ОСОБА_1 подала на
вищевказане рішення суду апеляційну
скаргу.

Ухвалою Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року відмовлено у
задоволені заяви ОСОБА_1 про винесення
додаткового рішення у даній справі.

6 лютого 2014 року ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу на вказану ухвалу
суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1
надано строк для усунення недоліків
апеляційної скарги на рішення Білгород
- Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 25 грудня 2013 року, а
саме запропоновано заявнику сплатити
судовий збір у розмірі 1 827 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1
надано строк для усунення недоліків
апеляційної скарги на ухвалу Білгород -
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області від 30 січня 2014 року
про відмову у задоволенні заяви про
винесення додаткового рішення, а саме
запропоновано заявнику сплатити
судовий збір у розмірі 121 грн 80 коп.

Копії вказаних ухвал були направлені
ОСОБА_1, які вона отримала особисто 24
лютого 2014 року.

Ухвалами апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2014 року
апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення та
ухвалу суду першої інстанції визнано
неподаними та повернуто скаржникові з
тих підстав, що вона у встановлений
строк не усунула недоліки апеляційних
скарг.

Проте, висновки апеляційного суду
зроблені з порушенням норм
процесуального права.

За ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної
скарги, яка не оформлена відповідно до
вимог, встановлених статтею 295 цього
Кодексу, а також у разі несплати суми
судового збору застосовуються
положення ст. 121 цього Кодексу, тобто
апеляційна скарга залишається без
руху.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо
повернення заяви (апеляційної скарги)
застосовуються в тому випадку, коли
особа в установлений строк не виконає
вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону,
повернення заяви (апеляційної скарги) з
тих підстав, що особа не виконала
вимоги ухвали про усунення недоліків,
можливо лише в тому випадку, коли особа
отримала відповідну ухвалу суду, тобто
ознайомилась з її змістом, але
ухилилась від виконання вимог, вказані
в ухвалі.

ОСОБА_1 у своїх касаційних скаргах
зазначає, що вона 27 лютого 2014 року на
виконання ухвал апеляційного суду від
13 лютого 2014 року сплатила судовий збір
у розмірі 1 827 грн та 121 грн 80 коп. та
направила оригінали квитанцій на
адресу апеляційного суду Одеської
області, отже від виконання їх вимог не
ухилялась.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст. ст. 119 і 120 цього кодексу,
сплатить суму судового збору позовна
заява вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Посилання апеляційного суду на те, що
ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвал, є
передчасними, оскільки суд належним
чином не перевірив виконання ОСОБА_1
вимог, викладених в ухвалах від 13
лютого 2014 року.

Судові процедури повинні бути
справедливими, тому особа безпідставно
не може бути позбавлена права на
апеляційне оскарження рішення суду,
оскільки це буде порушенням права,
передбаченого ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, на справедливий суд.

Таким чином, ураховуючи викладене та
положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України,
оскаржувані ухвали апеляційного суду
не можуть вважатись законними та
підлягають скасуванню, а справа
передачі до суду апеляційної інстанції
для вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 20 березня 2014 року про
повернення апеляційної скарги ОСОБА_1
на рішення Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
20 березня 2014 року про повернення
апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу
Білгород - Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30 січня 2014 року про відмову у
задоволенні заяви про винесення
додаткового рішення скасувати, справу
передати до апеляційного суду для
вирішення питання про відкриття
апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко