АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6424/2014
Головуючий у 1 інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на заочне рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 09 червня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

25 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому
просила стягнути з неї суму боргу у
розмірі 181 139, 00 грн. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 15 червня 2007 року
між нею та ОСОБА_1 був укладений
договір позики, відповідно до умов
якого остання взяла у неї у борг 41 900
дол. США на строк до 16 квітня 2009 року. За
період з 29 квітня 2009 року по 12 червня 2009
року ОСОБА_1 повернула 19 000 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 150 290,
00 грн., решту боргу у розмірі 22 900 дол.
США, що в гривневому еквіваленті
становить 181 139, 00 грн., повернуто не
було.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 09 червня 2011
року позов ОСОБА_3 було задоволено та
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
суму боргу у розмірі 181 139, 00 грн.,
судовий збір у розмірі 1 700 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
120 грн.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 березня 2014 року у
задоволенні заяви представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 про перегляд
вказаного заочного рішення було
відмовлено.

04 квітня 2014 року представник ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу
на вказане рішення, у якій, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 В обґрунтування заявлених вимог
апелянт вказав, що ОСОБА_1 не проживає
за адресою, вказаною позивачем, а тому
не отримувала судових повісток і копії
заочного рішення. Також апелянт вказав,
що в дійсності ОСОБА_1 взяла у борг лише
35 000 дол. США, а решта у розмірі 6 900 дол.
США були визначені ОСОБА_3 як відсотки
за користування позикою. Також апелянт
вказав, що у липні 2010 року ОСОБА_1
повернула ОСОБА_3 в присутності
чотирьох свідків 15 600 дол. США, протягом
2011-2012 років ОСОБА_1 перерахувала ОСОБА_3
на її рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» 37 500
грн., а 22 липня 2011 року відправила
грошовий переказ на суму 8 145, 38 грн.
Додатково апелянт вказав, що у 2009 року
на рахунок ОСОБА_3 у ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» було перераховано 19 000 дол.
США та 7 500 грн.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну
скаргу підтримав і просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю -
ОСОБА_5 апеляційну скаргу просив
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 15 червня 2007 року ОСОБА_1
склала розписку, у якій вказала, що
взяла у борг у ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 41 900 дол. США, які зобов'язалася
повернути до 16 квітня 2009 року.

Протягом квітня-липня 2009 року ОСОБА_1
повернула ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 19
000 дол. США, що підтверджується довідкою
про надходження коштів.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції керувався ст.ст. 525-526,
ст. 1046 ЦК України та виходив з того, що
ОСОБА_1 належним чином не виконала
взяті на себе зобов'язання, не
повернула суму боргу у повному обсязі,
а тому з неї на користь ОСОБА_3 підлягає
стягненню сума у розмірі 181 139, 00 грн., що
еквівалентно 22 900 дол. США.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст.ст. 525-526 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції протягом квітня-липня 2009
року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 суму
боргу у розмірі 19 000 дол. США. Крім того,
колегією суддів встановлено, що 18
червня 2009 року ОСОБА_1 перерахувала
ОСОБА_3 7 500 грн. (а.с. 39). На зазначене
звертала увагу суду першої інстанції
ОСОБА_1 при розгляді заяви про перегляд
рішення, що оскаржується, вказана
обставина не заперечувалась і була
визнана ОСОБА_3

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суму боргу слід зменшити з 181
139 грн. до 173 639 грн.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
в дійсності ОСОБА_1 взяла у борг лише 35
000 дол. США, а решта у розмірі 6 900 дол. США
була визначена ОСОБА_3 як відсотки за
користування позикою, колегія суддів
виходить з того, що згідно розписки в
борг було взято саме суму у розмірі 41 900
дол. США.

Також колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що у
липні 2010 року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 в
присутності чотирьох свідків 15 600 дол.
США, оскільки належних і допустимих
доказів на підтвердження вказаної
обставини суду надано не було.
Посилання апелянта на те, що вказані
обставини можуть бути підтверджені
свідками, в присутності яких було
повернуто частину боргу, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України
підтвердженням виконання зобов'язання
є розписка кредитора про одержання
виконання частково.

Не заслуговують на уваги доводи
апелянта про перерахування 22 липня 2011
року грошового переказу на суму 8 145, 38
грн. та коштів у розмірі 37 500 грн. на
картку ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк
316247), оскільки вказані сума були
перераховані вже після ухвалення
рішення, що оскаржується, були
враховані державним виконавцем в
процесі виконавчого провадження, а
тому вказана обставина не може бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів також
враховує, що у ОСОБА_3 наявний оригінал
розписки від 15 червня 2007 року, що
свідчить про те, що зобов'язання ОСОБА_1
щодо повернення боргу є невиконаним.
Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що ОСОБА_3 відмовилась
повернути розписку колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки у разі
відмови кредитора повернути борговий
документ або видати розписку боржник
має право затримати виконання
зобов'язання (ч. 4 ст. 545 ЦК України).

Отже, заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09 червня 2011
року слід змінити, зменшивши суму боргу
до 173 639 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 2 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313-314, 316- 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- адвоката ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 09 червня 2011
року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу у розмірі 181 139 грн. та в частині
розподілу судових витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
суму боргу у розмірі 173 639 грн. та судові
витрати у розмірі 1744, 64 грн.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді