Справа №583/1541/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Ільченко В. М.Номер
провадження 22-ц/788/1435/14 Суддя-доповідач -
Семеній Лідія. Іванівна. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 01 липня 2014
року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 01 липня 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«Приватбанк») задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 07.08.2008 року в
розмірі 23747,94 грн., з яких 18147,94 грн. -
заборгованість по сплаті відсотків за
користування кредитом та 5600 грн. -
заборгованість по сплаті комісії, та в
рахунок відшкодування судових витрат
237,48 грн., а всього стягнуто 23985,42 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено в
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість ухваленого рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд не звернув увагу на те, що стягнення
боргу за судовим наказом свідчить про
дострокове розірвання договору банком,
а тому відсутні підстави для стягнення
процентів та комісії. Крім того, вважає
кредитний договір нікчемним, а також
вказує на пропуск позивачем строку
позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
заперечення представника банку
Литвиненко Л.А., дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що 07.08.2008 року між сторонами
укладений кредитний договір, за
умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в
розмірі 20000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та зобов'язанням повертати
борг щомісячними платежами у розмірі 7%
від суми заборгованості.

Сторони домовились та ОСОБА_3 письмово
погодився, що заява позичальника разом
з Пам'яткою клієнта, Умовами та
правилами надання банківських послуг,
а також Тарифи банку складають договір
про надання банківських послуг.

Відповідач скористався кредитними
коштами банку, проте взяті на себе
зобов'язання по поверненню кредитних
коштів вчасно не виконав, в результаті
чого станом на 31.12.2009 року утворилася
заборгованість у розмірі 26278,89 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 19961,16
грн., заборгованість по сплаті
процентів - 4390,55 грн., заборгованість по
комісії - 199,61 грн., штраф (фіксована
частина) - 500 грн., штраф (процентна
складова) - 1227,57 грн.

Вказана сума боргу судовим наказом
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 07.07.2010 року була стягнута з ОСОБА_3
на користь позивача.

За період з 31.12.2009 року по 31.03.2014 року
заборгованість за процентами склала
25799,80 грн., комісії за користування
кредитом - 6335,57 грн., а всього - 32135,37 грн.

Вказані обставини вірно встановлені
місцевим судом на підставі належним
чином досліджених та оцінених
письмових доказів, що містяться в
матеріалах справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги
банку, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки позивач звернувся до
суду з позовом 18.04.2014 року, з
урахуванням трирічного строку
позовної давності, задоволенню
підлягають вимоги банку за період з
квітня 2011 року по 31.03.2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду.

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.ст.599 - 601,
604 - 609 ЦК України).

Таким чином рішення суду, яким вже
стягнуто борг за кредитним договором
не є підставою вважати, що зобов'язання
проведено належним чином, а звернення
до суду з вимогою про дострокове
повернення всіх сум за кредитним
договором у зв'язку з порушенням умов
договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України не
означає односторонньої відмови від
договору, а є наслідком невиконання чи
неналежного виконання боржником своїх
договірних зобов'язань.

Факт невиконання рішення суду
боржником не припиняє правовідносин
сторін кредитного договору, не
звільняє його від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК
України, та на отримання відсотків за
користування кредитом і неустойки,
передбаченої договором, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
ст.ст.526, 599 ЦК України.

Вказана позиція викладена в п.17
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин».

Крім того, місцевий суд дійшов вірного
висновку, що вимоги позивача про
стягнення процентів та комісії, з
урахуванням зобов'язання відповідача
за умовами договору повертати кредитні
кошти щомісячними платежами,
обмежуються трирічним строком
позовної давності, на застосуванні
якого наполягав відповідач, та початок
його перебігу починається з моменту
порушення строку погашення чергового
платежу.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно вирішив спір щодо
правовідносин, які виникли між
сторонами після стягнення боргу за
судовим наказом від 07.07.2010 року та
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3 на
користь банку заборгованість по сплаті
відсотків за користування кредитними
коштами у сумі 18147,94 грн. та 5600 грн. боргу
по комісії у межах трирічного строку
позовної давності заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 01 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -