У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Харківської
області від 21 травня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

встановив:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилалася на те, що між ним та
відповідачем 04 березня 2006 року було
укладено кредитний договір, за яким
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4 200 грн
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
за користування кредитом на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Оскільки ОСОБА_2 порушив
умови вищевказаного кредитного
договору, позивач просив стягнути з
нього заборгованість в сумі 12 369 грн 21
коп.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 04 квітня 2014 року
відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у
задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 21 травня 2014
року рішення Московського районного
суду м. Харкова від 04 квітня 2014 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» суму заборгованість за
кредитним договором у розмірі 2 409 грн 23
коп.; 8 894 грн 78 коп. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 500 грн -
штрафу (фіксована сума); 565 грн 20 коп. -
штраф (процентна ставка); 243 грн 60 коп. -
судовий збір за подання позовної заяви
та 121 грн 80 коп. - судовий збір за подання
апеляційної скарги.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду, а тому відсутні підстави для
задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції і
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позову та стягуючи з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором правильно
встановив характер правовідносин
сторін у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог та конкретних обставин справи на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди представника
заявника з висновками суду апеляційної
інстанції та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк