Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів КОЖУХ.О.А.,
ЛЕСКА В.В.

при секретарі МАРЧИШАКУ Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді цивільну справу
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
10 лютого 2014 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 22.01.2014 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Зазначала, що 27.07.2002 сторони уклали
шлюб, у якому народилися сини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
знаходяться на утриманні позивача.
Позивач бажає розірвати шлюб, оскільки
вони з відповідачем є зовсім різними за
характером людьми, в сім'ї постійно
виникають сварки, у них різні погляди
на життя, вони разом не проживають.
Відповідач сім'єю не цікавиться, шлюб
має формальний характер і сім'ю
зберегти неможливо. Посилаючись на ці
обставини та на положення ст.ст. 110, 112, 113
СК України, позивач просив шлюб,
зареєстрований 27.07.2002 Відділом РАЦСу
Мукачівського міського управління
юстиції в Закарпатській області,
розірвати, дітей залишити на вихованні
у позивача, після розірвання шлюбу
залишити позивачу прізвище «ОСОБА_2».

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 10.02.2014 позов задоволено:
розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 27.07.2002 у Відділі
реєстрації актів цивільного стану
Мукачівського міського управління
юстиції Закарпатської області, актовий
запис № 314; постановлено при реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦСу
прізвище позивача «ОСОБА_2» залишити
без змін; дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на
вихованні ОСОБА_2; стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 243,60 грн у відшкодування
витрат по оплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 рішення суду
оскаржив, зазначає, що воно є
помилковим і суперечить обставинам
справи. Так, сторони діяли під впливом
емоцій, не знаючи повною мірою
обставин, що пов'язані з близькими
родичами і вплинули на їх дії, не знав
цього й суд. Позов та заява про його
визнання були помилкою, сторони
бажають зберегти сім'ю, тому відповідач
просить рішення скасувати і залишити
позов без розгляду.

Позивач ОСОБА_2 подала до суду заяву,
якою апеляцію визнала, зазначає, що
сторони примирилися, проживають разом,
просить позов залишити без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, взявши до
уваги, що сторони, будучи належно
повідомленими про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися
двічі, розглянувши справу за правилами
ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності
сторін, обговоривши їх доводи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в сукупності, апеляційний суд
приходить до такого.

Задовольняючи позов про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції виходив з
його обґрунтованості та доведеності.
Однак, погодитись із таким рішенням не
можна, оскільки суд не врахував суті
спірних правовідносин, неправильно
застосував норми матеріального права
та порушив норми процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції
України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України,
сім'я створюється на підставах, що не
суперечать моральним засадам
суспільства, шлюб ґрунтується на
вільній згоді чоловіка і жінки,
примушування до шлюбу не допускається.
Кожна особа має право на повагу до
свого сімейного життя; держава
охороняє сім'ю, дитинство, материнство,
батьківство, створює умови для
зміцнення сім'ї; сімейні права та
обов'язки є такими, що тісно пов'язані з
особою, а тому не можуть бути передані
іншій особі (ст. 4 ч. 4, ст. 5 ч. 1, ст. 14 ч. 1,
ст. 15 ч. 1 СК України). Сімейні відносини
регулюються лише у тій частині, у якій
це є допустимим і можливим з точки зору
інтересів їх учасників та інтересів
суспільства, на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства, кожен учасник
сімейних відносин має право на судовий
захист (ст. 7 ч.ч. 3, 9, 10 СК України). Шлюб
укладається особисто, укладення шлюбу
через представника не допускається
(ст.ст. 21, 27, 34 СК України). Шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання судом за позовом одного з
подружжя, якщо судом після з'ясування
фактичних взаємин подружжя, дійсних
причин позову про розірвання шлюбу, з
урахуванням наявності дітей та інших
обставин життя подружжя буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення
(ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України).

Особа на власний розсуд здійснює своє
право на захист і розпоряджається
своїми цивільними та процесуальними
правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України,
ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), обов'язок
доказування пред'явлених вимог лежить
на позивачеві, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях; пояснення
сторін є джерелом доказів лише за умов,
коли пояснення дані за правилами
допиту свідків (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1,
ст.ст. 57-60, 63, 179, 184 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали
шлюб 27.07.2002 і зареєстрували його у
Відділі РАЦСу Мукачівського
міськуправління юстиції Закарпатської
області за актовим записом № 314 (а.с. 6).
Сторони мають синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.
7, 8). Позивач і відповідач зареєстровані
в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4, 11). Ці факти
підтверджені документально і ніким не
заперечуються.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилалася
на те, що вони з відповідачем є зовсім
різними за характером людьми, в сім'ї
постійно виникають сварки, у них різні
погляди на життя, вони разом не
проживають, відповідач сім'єю не
цікавиться, шлюб має формальний
характер і сім'ю зберегти неможливо.

За загальним правилом, установленим
ЦПК України, сторона може брати участь
у справі особисто або через
представника (ст. 38 ч. 1), позивач також
може просити суд розглянути справу в
його відсутність, подавши відповідну
заяву (ст. 169 ч. 1 п. 3, ч. 3). Водночас ЦПК
України передбачає право суду у
справах, у яких це вимагається
характером спору, визнати потрібним,
щоб сторона дала особисті пояснення і
тоді, коли подала заяву про розгляд
справи за її відсутності або коли в
справі бере участь її представник (ст.
169 ч. 1 п. 4).

Враховуючи особистісний характер
шлюбу, сімейних відносин, суть спору та
положення СК України, що регулюють
спірні правовідносини, особиста участь
у розгляді справи сторін, і в усякому
разі - позивача, якщо для цього не існує
виняткових, нездоланних на час
розгляду справи перешкод, є
обов'язковою. Зрозумілим є те, що як
укладення шлюбу заочно або через
представників є протизаконним і
неможливим, так і розірвання шлюбу без
з'ясування за вищевказаних умов судом
позиції щонайменше особисто у
ініціатора розірвання шлюбу - не
ґрунтується на законі та суперечить
обов'язкам суду, передбаченим ст. 10 ч. 4,
ст. 160 ч. 2 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення, суд повинен повно і
всебічно з'ясувати обставини справи,
встановити факти і відповідні їм
правовідносини, встановити, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги, та
якими доказами вони підтверджуються,
дати оцінку дослідженим доказам, суд
повинен навести мотиви, з яких він
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази та дійшов висновку про те, чи
були порушені права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду (ст.ст. 212-215 ЦПК
України).

Суд призначив розгляд справи на 03.02.2014,
однак, у цей день засідання не
відбулося у зв'язку з хворобою судді,
розгляд справи було перенесено на
10.02.2014 (а.с. 12, 18). У день судового
засідання 10.02.2014 до суду надійшла заява
ОСОБА_2 про підтримання позовних вимог
із проханням про їх задоволення та
розгляд справи у відсутність позивача
(а.с. 25). Цього ж дня до суду надійшла і
заява ОСОБА_1 про визнання позову та з
проханням розглядати справу у
відсутність відповідача (а.с. 24).

10.04.2014 суд, прийнявши визнання позову
відповідачем, ухвалив рішення в справі
у відсутності сторін та дослідивши
матеріали справи встановив, «що
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача, її дітей, тому шлюб носить
лише формальний характер». Жодних
фактичних даних, які б слугували
підставою для такого висновку, суд у
рішенні не встановив, докази щодо таких
- не проаналізував.

Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню (ст. 61 ч. 1 ЦПК
України), однак, стороною можуть бути
визнані конкретні факти, обставини,
які, по-суті, позивачем у заяві не були
наведені, в т.ч., не були наведені докази
про те, що відповідач сім'єю не
цікавиться, шлюб має лише формальний
характер і сім'ю зберегти неможливо,
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача і дітей. За приписами ст. 174 ч. 4
ЦПК України, суд ухвалює рішення про
задоволення позову у разі визнання
його відповідачем лише за наявності
для того законних підстав, якщо ж
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Вимог закону суд першої інстанції не
виконав, дійсних обставин справи та
дійсної позиції сторін не з'ясував.
Позивач, розпорядившись своїми правами
на власний розсуд, не взяв участі в
розгляді справи. Суд, за відсутності
для того поважних причин, не заслухав
особистих пояснень позивача, не
одержав від позивача належних і
допустимих доказів, а тому дійшов
хибних висновків і всупереч вимогам
ст.ст. 212-215 ЦПК України задовольнив
необґрунтований та недоведений позов.

Відповідач в апеляції вказав, що
рішення суду суперечить обставинам
справи, а позов та його визнання були
помилкою, сторони бажають зберегти
сім'ю, тому просить рішення суду
скасувати та залишити позов без
розгляду, цю позицію підтвердив і
заявою, що надійшла до апеляційного
суду 20.05.2014 (а.с. 30, 45). Позивач 20.05.2014
подав до суду заяву, якою апеляцію
відповідача визнав, зазначив, що
сторони примирилися, проживають разом,
просить позов залишити без розгляду
(а.с. 44). Апеляційний суд визнав явку
сторін до суду обов'язковою, сторони,
будучи належно повідомленими про час і
місце апеляційного розгляду справи, не
з'явилися до суду, а 02.06.2014 до
апеляційного суду надійшла спільна
заява сторін від 27.05.2014, якою: ОСОБА_1
підтвердив свою апеляційну скаргу,
проте, уточнив, що просить відмовити в
позові; ОСОБА_2 уточнила свою позицію
тим, що заявила про згоду із
задоволенням апеляційної скарги з
відмовою у задоволенні позовних вимог.

В силу вимог ст. 300 ч. 1 ЦПК України,
апеляційний суд не бере до уваги змін і
доповнень до апеляційної скарги,
поданих 02.06.2014. Підстава для залишення
позову без розгляду, передбачена
пунктом 5 частини 1 статті 207 ЦПК
України, може бути застосована лише на
стадії розгляду справи судом першої
інстанції, який повинен закінчити
розгляд ухваленням судового рішення.
Реалізувати своє право на подачу заяви
про залишення позову без розгляду
сторона може до початку судових
дебатів, рівно як і суд лише до цього
моменту може вирішити заяву (ст.ст. 192, 193
ЦПК України). На стадії апеляційного
розгляду справи заява позивача про
залишення позову без розгляду
суперечить меті і змісту процесу, на
цій стадії позивач не позбавлений
права відмовитись від позову,
закінчити справу мировою угодою за
наявності для того умов. Заяви про
відмову від позову, про відмову від
апеляційної скарги чи про укладення
мирової угоди (ст. 300 ч. 4, ст. 306 ЦПК
України) до апеляційного суду не
надходили. Поряд із цим, визнання
апеляційної скарги другою стороною,
правова позиція сторони враховується
апеляційним судом у частині наявності
або відсутності фактів, які мають
значення для вирішення справи (ст. 300 ч. 5
ЦПК України).

Відтак, суд першої інстанції
безпідставно прийняв визнання позову
відповідачем, що суперечить інтересам
сім'ї, рішення у справі може бути
прийняте лише у площині
необґрунтованості та недоведеності
позову, тому на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 1,
2, 4 ЦПК України апеляцію слід
задовольнити частково, рішення суду
першої інстанції скасувати, у позові
відмовити з цих підстав.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 1, 2,
4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 10 лютого 2014 р.
скасувати, у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді