У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Журавель
В.І., Касьяна О.П.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» на заочне рішення
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі −? ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду
позовом, у якому зазначало, що 04 жовтня
2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № DNXRRX99440187, згідно з
умовами якого останньому надано кредит
у розмірі 1168 грн 75 коп. зі сплатою 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
позивальника (далі - Заява) разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт») (далі
- Умови) складає між ним та банком
договір, що підтверджується його
підписом у Заяві.

У зв'язку з тим, що зобов'язання за
кредитним договором відповідач не
виконував, станом на 26 вересня 2013 року
заборгованість за кредитним договором
склала 31 017 грн 19 коп., з якої: 983 грн 86
коп. - заборгованість за кредитом, 9733
грн 61 коп. - заборгованість зі сплати
процентів за користуванням кредитом, 284
грн 40 коп. −? заборгованість з комісії
за користування кредитом, 18 062 грн 12 коп.
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штраф
(фіксована частина), 1453 грн 20 коп. - штраф
(процентна складова).

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором від 04 жовтня 2007
року № DNXRRX99440187 у розмірі
31 017 грн 19 коп.

Заочним рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 грудня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 31 березня 2014 року, у
задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, суди першої та
апеляційної інстанцій застосували
вимоги ч. 4 ст. 267 ЦК України з посиланням
на п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», вважаючи, що у
даному випадку суд може застосувати
строк позовної давності без
відповідної заяви сторони у справі.

Із такими висновками судів погодитися
не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 04 жовтня

2007 року на підставі заяви № DNXRRX99440187 між
Закритим акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» (далі
−? ЗАТ КБ «ПриватБанк»),
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, відповідно до умов
якого банк надав останньому строковий
кредит у розмірі 1168 грн 80 коп. на
споживчі цілі строком на 12 місяців,
тобто до 04 жовтня 2008 року включно, зі
сплатою 1 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 28 грн 64 коп. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 194
грн 80 коп. (а.с. 6).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_6
за кредитним договором від 04 жовтня 2007
року станом на 26 вересня 2013 року склала
31 017 грн 19 коп., з якої: 983 грн 86 коп. -
заборгованість за кредитом, 9733 грн 61
коп. - заборгованість зі сплати
процентів за користуванням кредитом, 284
грн 40 коп. −? заборгованість з комісії
за користування кредитом, 18 062 грн 12 коп.
- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн - штраф
(фіксована частина), 1453 грн 20 коп. - штраф
(процентна складова) (а.с. 3−?4).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось 08 жовтня 2013 року та надало
суду Умови (а.с. 6‒?9).

Із наданих доказів не можна
ідентифікувати Умови як невід'ємну
частину договору. У Заяві не зазначено,
що неврегульовані у ній питання
регулюються відповідно до Умов.

Матеріали цивільної справи не містять
доказів того, що підписуючи Заяву,
відповідач розумів вказані Умови, у
тому числі щодо погодження сторонами
терміну позовної давності тривалістю 5
років, що є порушенням вимог ст. 259 ЦК
України, яка передбачає необхідність
укладення договору у письмовій формі
про збільшення строку позовної
давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267
ЦК України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Разом з тим, п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Даний висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною в постанові від 20 листопада
2013 року № 6-126цс13.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Відповідач не був присутнім під час
розгляду справи у суді першої
інстанції і не заявляв про
застосування позовної давності.

На зазначене суди уваги не звернули,
фактичні обставини не встановили, не
застосували закон, що регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами, тому судові рішення мають
бути скасовані з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31
березня 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.М. Ситнік
Судді: Є.П. Євграфова
В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко О.П. Касьян