АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/5490/14
Справа: № 635/1648/13-ц
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач:Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Міненкової Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі: Каменській Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу

за апеляційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України

на ухвалу Харківського районного
суду Харківської області від 04 червня
2014 року

у справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3 , Іноземного
підприємства «Торговий Дім «Автоцентр
Харків» про відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач - Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(далі - МТСБ України) звернулось до суду
із зазначеним позовом, в якому просив
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_3 та ІП «ТД «Автоцентр Харків» на
його користь грошові кошти у розмірі
понесених витрат в сумі 22 614,32 грн., а
також судові витрати.

У лютому 2014 року до суду надійшло
клопотання ІП «ТД «Автоцентр Харків»
про закриття провадження у справі у
зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджується наданою копією
Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1.

Ухвалою Харківського районного суду
Харківської області від 04 червня 2014
року провадження у вищевказаній справі
закрито у зв'язку із смертю відповідача
ОСОБА_3

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням МТСБ України звернулося на
нього з апеляційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
ставиться питання про скасування
оскаржуваної ухвали та направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
зазначив, що постановляючи ухвалу суд
першої інстанції залишив поза увагою
клопотання позивача про залучення до
участі у справі двох співвідповідачів -
осіб, що отримали страхове
відшкодування, у зв'язку з чим у
районного суду не було правових
підстав для закриття провадження по
справі. Крім того, МТСБ України було
заявлене клопотання про витребування
доказів по справі, яке також залишилось
без розгляду.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
по справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України «Про
міжнародне приватне право».

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Компетенція судів щодо розгляду
цивільних справ визначена
законодавцем у ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової
норми суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з позовом до ІП «
Торговий дім « Автоцентр Харків» та
ОСОБА_3 щодо відшкодування в порядку
регресу витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, внаслідок
ДТП, яка відбулася 21.10.2010 року.

Так, на підставі постанови
Ленінського районного суду м.
Луганська від 15.11.2010 року ОСОБА_3, який
керував автомобілем марки « УАЗ 3151»,
державний номер транзитний номер
НОМЕР_2, було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Вказаний автомобіль
належав на праві власності Іноземному
підприємству «Торговий Дім «Автоцентр
Харків», з яким ОСОБА_3 знаходився у
трудових правовідносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до п. 2 постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року у
спорах, що виникають із відносин
відшкодування шкоди, сторонами є як
юридичні, так і фізичні особи, а також з
урахуванням вимог статей 15 - 16, частини
другої статті 118 ЦПК при визначенні
судової юрисдикції суди мають виходити
з того, що такі справи підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства у разі, якщо однією зі
сторін є фізична особа. При цьому позов
юридичної особи (фізичної особи -
підприємця) до юридичної особи
(фізичної особи - підприємця) із
залученням фізичної особи - водія як
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
з урахуванням положень статей 1, 12
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

П. 5 вищевказаної постанови
передбачено, що відповідно до частини
першої статті 1187 ЦК джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
небезпеку завдання шкоди через
неможливість контролю за нею людини, а
також діяльність, пов'язану з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Не вважається особою, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, і не несе відповідальності
за шкоду перед потерпілим особа, яка
керує транспортним засобом у зв'язку з
виконанням своїх трудових (службових)
обов'язків на підставі трудового
договору (контракту) із особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, якщо з нею
укладено цивільно-правовий договір.
Така особа, враховуючи характер
відносин, які між ними склалися, може
бути притягнута до відповідальності
роботодавцем лише у регресному порядку
відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в
трудових відносинах на підставі
трудового договору (контракту) і
завдала шкоди життю чи здоров'ю у
зв'язку з використанням транспортного
засобу, що належить роботодавцю,
відповідальність за завдання шкоди
може бути покладена лише за умови, якщо
буде доведено, що вона заволоділа
транспортним засобом неправомірно
(частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Так, вимогами ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів,спрямованих на
запобігання правопорушення.

Відповідно до ст.12 Господарського
процесуального кодексу України
визначено справи, які підвідомчі
господарським судам. Господарським
судам підвідомчі справи, що виникають
при укладенні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизаціїмайна, та з
інших підстав.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно закрив
провадження по справі, оскільки спір не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, т.я. власником спірного
автомобіля є юридична особа.

Що стосується посилання представника
МТСБУ в апеляційній скарзі на той факт,
що судом першої інстанції в порушення
вимог чинного законодавства не були
залучені до участі у справі в якості
співвідповідачів ОСОБА_5 - особа, яка
отримала страхове відшкодування та ТОВ
« Автомобільна компанія «Укравтоторг»,
судова колегія вважає безпідставним,
оскільки в судове засіданні суду
першої інстанції уточнена позовна
заява не надавалася, крім цього,
позивач не позбавлений можливості
звернутися до відповідних судів
Луганська та м. Києва, за місцем
знаходження вказаних осіб з позовами.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

Судова колегія приходить до
висновку, що судом першої інстанції
винесена ухвала з дотриманням вимог
чинного законодавства і підстав для її
скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 313,
315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України відхилити.

Ухвалу Харківського районного
суду Харківської області від 04 червня
2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: