У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - державний
нотаріус Третьої Вінницької державної
нотаріальної контори Березовська
Вікторія Станіславівна, про визнання
недійсним договору дарування
нерухомого майна, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Вінницької області від 31
січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4, пенсіонер
ІНФОРМАЦІЯ_1 та інвалід 1 групи по зору
(сліпа), звернулася до суду із вказаним
вище позовом, посилаючись на те, що
оскаржуваний договір дарування
квартири АДРЕСА_1 від 14 серпня 2008
року було укладено нею на користь
ОСОБА_5 під впливом помилки із-за
незадовільного стану здоров'я,
скрутного матеріального стану та
смерті піклувальника, оскільки у
дійсності позивач бажала укласти
договір довічного утримання. Крім
задоволення позовної вимоги щодо
визнання недійсним вказаного вище
договору дарування, позивач просила
поновити їй строк позовної давності та
розподілити судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
в задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 31 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено у справі нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Визнано недійсним, укладений 14 серпня
2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
договір дарування квартири АДРЕСА_1,
посвідчений 14 серпня 2008 року державним
нотаріусом Третьої Вінницької
державної нотаріальної контори
Березовською В.С.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід Держави 229 грн
40 коп. судового збору відповідно з
позовної заяви та апеляційної скарги,
від сплати якого ОСОБА_4 в силу закону
звільнена.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржуване рішення
апеляційного суду і залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в позові, суд першої
інстанції, з врахуванням встановлених
у справі обставин щодо несприятливого
становища позивача, зокрема: смерті
сина, перенесених інсультів, похилого
віку, сліпоти, одинокості і
безпомічності, потреби в постійній
сторонній допомозі, яку надавала
відповідач ОСОБА_5 - сусідка по сходовій
клітці, а також загрози втратити житла
через борги сина, виходив з того, що
позивач укладала саме договір
дарування, так як розуміла предмет та
інші істотні умови укладеної угоди, що
виключає можливість визнання договору
дарування квартири недійсним на
підставі ч. 1 ст. 229 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду
дійшла до протилежних висновків про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки ОСОБА_4, маючи на меті вчинення
договору довічного утримання, уклала
договір дарування внаслідок помилки
щодо обставин, які мають істотне
значення, а саме із-за неправильного
сприйняття істотних умов договору
стосовно природи правочину, прав та
обов'язків сторін, що вплинуло на її
волевиявлення.

При складанні заповіту позивач
передбачала, що спірна квартира
перейде у власність відповідача тільки
після її (позивача) смерті. Також після
укладення спірного договору особистий
рахунок на квартиру відповідачем на
себе не був переоформлений, позивач
залишилась проживати в квартирі,
зареєстрована у ній та сплачує до
теперішнього часу усі комунальні
послуги.

При цьому апеляційним судом прийнято
до уваги похилий вік ОСОБА_4, її важку
хворобу та те, що укладаючи договір
дарування, вона позбавила себе права
власності на житло, іншого житла вона
не має.

Позивач дізналася про порушення своїх
прав лише влітку 2012 року, тому позовна
давність, визначена ст. ст. 256, 257 ЦК
України, позивачем не пропущена.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 31 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова