АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4247/14 Справа №
інстанції - Новік Д. І.
Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

10 червня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь
В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі -
Шаботинець С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Новопетрівської
сільської ради Магдалинського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2012 року позивач звернулась до
суду із позовною заявою до відповідача
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно за заповітом, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла - ОСОБА_5,
про що видано свідоцтво про її смерть
серії НОМЕР_1 від 20 жовтня 2004 року та
зроблено відповідний актовий запис за
№ 42. Після смерті ОСОБА_5 залишилась
спадщина, що складається з належної їй
земельної ділянки площею 4,610 га,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ - ДП № 114955,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за МД № 11958 від 27
січня 2003 року. За життя померла ОСОБА_5
склала заповіт від 29 вересня 2004 року
посвідчений секретарем
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області та
зареєстрований в реєстрі за № 168, по
якому вказала її як єдиною
спадкоємицею всього належного їй
майна, тому відповідно до ст.ст. 1235, 1236
ЦК України вона є спадкоємицею
вказаної земельної ділянки за
заповітом. Для оформлення свідоцтва на
спадщину вона у встановлений законом
шестимісячний строк звернулась до
нотаріальної контори (спадкова справа
№ 113/05р.), де їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з відсутністю оригіналу
Державного акту на право приватної
власності на землю та роз'яснено право
на звернення до суду, в зв'язку з чим,
вона вимушена звернутись до суду з
даним позовом.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 13
лютого 2012 року було визнано за ОСОБА_2
право власності на вказану земельну
ділянку по праву спадкування за
заповітом. Ухвалою Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області від 11 вересня 2012 року заяву
ОСОБА_4 про перегляд рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 13 лютого
2012 року за нововиявленими обставинами
було задоволено та рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 13 лютого
2012 року було скасовано за
нововиявленими обставинами.

Ухвалою Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 26
вересня 2012 року було залучено до участі
у розгляді цивільної справи за позовом
ОСОБА_2 до Новопетрівської сільської
ради Магдалинівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за
заповітом, в якості співвідповідача -
ОСОБА_4.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання права власності на
спадкове майно за заповітом -
задоволені в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за заповітом,
посвідченим 29 вересня 2004 року
секретарем виконавчого комітету
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області та
зареєстрованого в реєстрі за № 168,
після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 4,610
га (пай № 138), призначену для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташовану на території
Новопетриківської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ДП № 114955,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за МД № 11958 від 27
січня 2003 року, виданого на ім'я ОСОБА_5
(а.с. 109-116).

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення й ухвалити нове,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити в повному обсязі (а. с. 121-127).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, про що
видано свідоцтво про її смерть серії
НОМЕР_1 від 20 жовтня 2004 року та зроблено
відповідний актовий запис за № 42 (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась
спадщина, що складається з належної їй
земельної ділянки площею 4,610 га,
призначеної для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території
Новопетрівської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії Ш-ДП № 114955.
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за МД № 11958 від 27
січня 2003 року (а.с. 4, 6).

За життя померла ОСОБА_5 склала заповіт
від 29 вересня 2004 року посвідчений
секретарем Новопетрівської сільської
ради Магдалинівського району
Дніпропетровської області та
зареєстрований в реєстрі за № 168, по
якому вказала ОСОБА_2 як єдиною
спадкоємицею всього належного їй
майна, а саме житлового будинку з
надвірними спорудами, грошових
вкладів, земельної ділянки.

Для оформлення свідоцтва на спадщину
позивачка ОСОБА_2 у встановлений
законом шестимісячний строк,
передбачений ст. 1270 ЦК України, а саме 18
квітня 2005 року звернулась до
Магдалинівської державної
нотаріальної контори (а.с. 75), згідно
спадкової справи № 113/05 року, відкритої
18 квітня 2005 року після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Постановою державного нотаріуса
Першої Дніпропетровської нотаріальної
контори виконуючої обов'язки
Магдалинівської державної
нотаріальної контори за вихідним №
1308/02-31 д 13 грудня 2011 року (а.с. 8) було
відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року оскільки у неї
відсутній оригінал Державного акту на
право приватної власності на землю.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно
свідоцтва про його народження є рідним
сином померлої ОСОБА_5.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2, відповідно до вищевказаного
заповіту є спадкоємицею після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5. Позивач у
встановлений законом шестимісячний
строк, передбачений ст. 1270 ЦК України,
однак постановою державного нотаріуса
Першої Дніпропетровської нотаріальної
контори їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, оскільки у неї відсутній
оригінал Державного акту на право
приватної власності на землю.
Непогодившись із заповітом, син
померлої - ОСОБА_4 звернувся з
відповідним позовом до суду і рішенням
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Новопетрівської
сільської ради Магдалинівського
району Дніпропетровської області про
визнання заповіту нікчемним та надання
додаткового строку для прийняття
спадщини, йому було відмовлено в
задоволені позовних вимог. Рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 31 жовтня
2013 року набрало законної сили, оскільки
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня
2013 року залишене без змін.

Враховуючи викладене та те, що
позивачем не було пропущено строк
позовної давності, й те, що згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ - ДП № 114955,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за МД № 11958 від 27
січня 2003 року, за ОСОБА_5 зареєстровано
право власності на земельну ділянку
площею 4,610 га, то суд 1 інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог.

При цьому суд 1 інстанції правильно
посилався на ст. 1216 ЦК України,
відповідно до якої спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від зичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). У відповідності до ст. 1217
ЦК України спадкування здійснюється за
заповітом або за коном. Відповідно до ч.
1 ст.1223 ЦК України право на спадкування
мають особи визначені у заповіті, яке
виникає у день відкриття спадщини. Ст.
1225 ЦК України передбачено, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення, при цьому до спадкоємців
житлового будинку, інших будівель та
споруд переходить право власності або
право користування земельною ділянкою,
на якій вони розміщені та яка необхідна
для їх обслуговування якщо інший
розмір не визначений заповітом. Згідно
ст. ст. 1235, 1236 ЦК України заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, при цьому
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини. У
відповідності до ст.ст. 1268, 1273, 1274 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її, при цьому
спадкоємець за законом чи за заповітом
може відмовитись від прийняття
спадщини на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від
черги протягом строку для прийняття
спадщини подавши заяву про відмову від
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини. У
відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 261 ЦК України встановлено, що
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалась або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові, при
цьому якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права, а оскаржуване
рішення, є законним та обґрунтованим й
відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропущення позивачем строку позовної
давності, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки суд 1 інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
підстав для застосування наслідків
пропущення строку не має. Так, ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 5), а
ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом від
29 вересня 2004 року, звернулась 18 квітня
2005 року до Магдалинівської державної
нотаріальної контори, тобто у
встановлений законом шестимісячний
строк, передбачений ст. 1270 ЦК України.
Однак, тільки 13 грудня 2011 року, згідно
постанови їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, оскільки у
неї відсутній оригінал Державного акту
на право приватної власності на землю
та 30 січня 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області з даним
позовом.

Крім того, колегія суддів критично
ставить до доводів апеляційної скарги
щодо незгоди апелянта з заповітом,
оскільки з зазначених ним підстав він
звертався з відповідним позовом до
суду і рішенням Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області від 31 жовтня 2013 року йому було
відмовлено у задоволенні позову до
ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним
та надання додаткового строку для
прийняття спадщини, яке ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 грудня 2013 року залишене
без змін. А відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та зводиться до
переоцінки доказів по справі і незгоди
з висновками суду по їх оцінці, тоді як,
згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка
доказів є виключним правом суду. Судом 1
інстанції у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
обставини справи, доводи сторін
перевірені і їм дана належна оцінка,
порушень норм матеріального та
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення - не встановлено,
справа розглянута в межах позовних
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: