Справа № 199/4654/14-ц
Амур-Нижньодніпровський районний суд
в складі: головуючого судді Руденко
при секретарі Коломієць Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на 35/100 частин
домоволодіння за набувальною
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів, зазначивши, що ОСОБА_4 у
1951 року була надана земельна ділянка
АДРЕСА_1. Того ж року вказана земельна
ділянка була надана ОСОБА_4 та ОСОБА_2
під будівництво житлового будинку. 10
липня 1953 року з останніми було укладено
договір забудови житлового будинку за
вказаною вище адресою. На момент
будівництва домоволодіння ОСОБА_2
перебував у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_3
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська ухвалив рішення,
яким визнав право власності на 1/4
частину домоволодіння АДРЕСА_1 за
ОСОБА_7 11 грудня 1992 року Виконком
Амур-Нижньодніпровської районної Ради
народних депутатів м.Дніпропетровська
постановив рішення №642/19, яким
затвердив акт часток, де в користуванні
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
знаходилося 35/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, а в користуванні ОСОБА_4 - 65/100
частин цього ж домоволодіння.
04 листопада 1995 року позивач уклав з
ОСОБА_4 договір довічного утримання,
відповідно до умов якого до нього
перейшло право власності на 65/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Таким чином, з
04.11.1995 року по теперішній час він є
власником 65/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, але фактично він відкрито та
вільно володів та володіє зазначеним
домоволодінням в цілому. У зв'язку з чим
позивач просить суд визнати за ним
право власності за набувальною
давністю на 35/100 частин домоволодіння
У судове засідання позивач не з'явився
надав до суду заяву, в якій просив
розглядати справу за його відсутності,
позовні вимоги підтримав, просив суд їх
задовольнити. Проти заочного розгляду
справи не заперечував.
Відповідачі до судового засідання не
з'явилися, про час, дату та місце
слухання справи повідомлені належним
чином, про причини своєї неявки суду не
повідомили. Тому суд вважає можливим зі
згоди позивача провести заочний
розгляд справ та постановити заочне
рішення.

Дослідивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7
на підставі рішення Виконкому
Амур-Нижньодніпровської районної Ради
народних депутатів м.Дніпропетровська
№642/19 від 11 грудня 1992 року належить
право власності на 35/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1. Реєстрація їх
права власності не проводилась. Інші
65/100 частин вказаного домоволодіння
належать ОСОБА_1 на підставі договору
довічного утримання, посвідченого
04.11.1995 року Четвертою
дніпропетровською державною
нотаріальною конторою за реєстром №
2-5609.

Відповідачі по справі у спірному
домоволодінні не проживають з 1995 року,
ним не користуються. У вказаному
домоволодінні не зареєстровані, що
підтверджується довідкою голови
квартального комітету № 17 від 13.03.2014
року.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10-ти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність).

Згідно з п. 14 постанови Пленуму ВССУ
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» від
07.02.2014 року № 5, виходячи зі змісту
частини першої статті 344 ЦК,
відсутність державної реєстрації
права власності на нерухоме майно не є
перешкодою для визнання права
власності на це майно у зв'язку зі
спливом строку набувальної давності,
оскільки така державна реєстрація може
бути здійснена після визнання права
власності за набувальною давністю.
Рішення суду, що набрало законної сили,
про задоволення позову про визнання
права власності за набувальною
давністю є підставою для реєстрації
права власності в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (пункт 5
частини першої статті 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень").

Беручи до уваги вищевикладене, суд,
враховуючи те, що позивач дійсно
безперервно проживає у спірному
будинку більше 10 років, таким чином
добросовісно та відкрито володіє
спірним майном, є добросовісним
набувачем, вважає що позовні вимоги
щодо визнання права власності на
вищезазначену частину домоволодіння
за позивачем за набувальною давністю
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає,
що судові витрати слід покласти на
позивача, оскільки визнання права
власності за набувальною давністю
можливе лише в судовому порядку
відповідно до вимог ст. 344 ЦК України.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.10, 60, 130,
214, 215, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання права власності на 35/100
частин домоволодіння за набувальною
давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, за
набувальною давністю право власності
на 35/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1,
яке в цілому складається з: житловий
будинок А-1 загальною площею76,4 кв.м.,
житловою площею 46,8 кв.м., який
складається з приміщень: 1-1 житлова
площею 8,6 кв.м, 1-2 коридор - 4,5 кв.м, 1-3
житлова 16,1 кв.м, 2-3 коридор - 6,6 кв.м, 2-4
житлова - 15,9 кв.м, 2-5 житлова - 6, 2
кв.м., 2-2 кухня - 6,1 кв.м, 2-6 санвузол - 5,9
кв.м, 2-1 коридор - 6,5 кв.м,; сараю Г,
убиральні З, споруд1-6,І, та розташоване
на земельній ділянці загальною площею
436 кв.м.

Судові витрати покласти на
позивача.

Заява про перегляд цього рішення може
бути подана відповідачем в
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
В.В. Руденко