Справа № 2/267/349/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області у складі:

головуючого судді
Колієва С.А.

при секретарі
Забавській Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Макіївці
справу за позовом ОСОБА_1 до
Макіївської міської Ради про визнання
права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

До Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області звернувся
ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив
встановити факт права власності
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на
жилий будинок з надвірними будівлями,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1;
визнати за ним право власності на
вказаний жилий будинок з надвірними
спорудами в порядку спадкування після
ОСОБА_2 В позові зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_3
року помер його рідний дідусь ОСОБА_2,
який постійно проживав за адресою:
АДРЕСА_1. Вказаний будинок належав його
дідові на праві особистої приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності, виданого 10.02.1966 року
Макіївським міськвиконкомом. Після
смерті діда відкрилася спадщина до
складу якої спірний будинок.
Спадкоємцем першої черги після смерті
діда є його батько (син померлого) -
ОСОБА_4, який відмовився від прийняття
спадщини на його користь. Інших
спадкоємців не має. Таким чином, він як
онук померлого, є спадкоємцем п'ятої
черги. Спадщину він прийняв
звернувшись у встановлений законом
строк до нотаріальної контори. Крім
того він був зареєстрований та
постійно проживав з дідом до його
смерті у вказаному будинку. 09 вересня
2013 року приватним нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, з посиланням на те,
що правовстановлюючий документ який
підтверджує право власності
спадкодавця на спірний будинок не
пройшов реєстрацію в органах БТІ.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав заяву, в якій просив справу
розглянути за його відсутності. На
задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача - Макіївської
міської ради в судове засідання не
з'явився, надав письмову заяву в якій
справу розглянути за його відсутності.
В своєму відзиві на поданий позов
зазначив, що позивач є спадкоємцем
померлого, у встановлені законом
строки та порядку прийняв спадщину.
Таким чином, зважаючи на те, що вказана
спадщина не є відумерлою, а спір про
право власності на спадковий будинок
відсутній, територіальна громада
Макіївської міської ради є неналежним
відповідачем. За таких обставин,
вважав, що Макіївська міська рада є
неналежним відповідачем у даній
справі.

Оскільки розгляд справи відбувався за
відсутністю сторін, фіксування
судового розгляду за допомогою
технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

З матеріалів справи встановлено,
позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та онуком
ОСОБА_2, що підтверджено наданими
копіями свідоцтв про народження
позивача та свідоцтвом про народження
його батька - ОСОБА_4.

Рішенням виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради
депутатів №19 від 15.11.1956 року ОСОБА_2
була виділена та закріплена у
безстрокове користування земельна
ділянка на права забудови площею 600
кв.м, яка розташована за адресо.:
АДРЕСА_2; зобов'язано ОСОБА_2 побудувати
індивідуальний жилий будинок
проводити по типовому проекту,
затвердженому архітектором міста.

На підставі вказаного рішення та
виданого типового проекту на вказаній
земельній ділянці ОСОБА_2 був
побудований жилий будинок з надвірними
спорудами (літня кухня, сарай,
вбиральня, огорожа).

Вказаний жилий будинок та споруди були
прийняті в експлуатацію, про
інвентаризовані на ім'я ОСОБА_2, про що
був виданий технічний паспорт.

10 лютого 1966 року виконавчим комітетом
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки ОСОБА_2 було видано свідоцтво
про право власності на домоволодіння
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Вказане свідоцтво було видано на
підставі рішення виконавчого комітету
Центрально-Міської районної ради від
09.02.1966 року, взамін договору забудови
1956 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер, що
підтверджено свідоцтвом про смерть,
серія НОМЕР_1 виданим Гірницьким
відділом РАЦС Макіївського міського
управління юстиції Донецької області
(актовий запис №1104).

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року державна реєстрація
речових прав, зокрема, на нерухоме
майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на таке майно, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав та
нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.3 цього Закону право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Відповідно до ч.3 ст.3 цього Закону права
на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Однак права на нерухоме майно, що
виникли до набрання ним чинності,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим законом, за умов, якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його будівництва та
не пов'язаний із здійсненням державної
реєстрації права власності на нього в
порядку, передбаченому цим Законом,
оскільки така реєстрація є лише
визнанням державою такого права, а не
підставою його виникнення.

З матеріалів справи встановлено, що
спірний житловий будинок був
побудований ОСОБА_2 на відведеній у
встановленому порядку для цих цілей
земельній ділянці, відповідно до
затвердженого проекту забудови,
складений відповідний технічний
паспорт на будинок який
проінвентаризований на ім'я ОСОБА_2, та
після побудови видано свідоцтво про
право власності на нього.

За таких обставин слід визнати, що
спірний будинок був побудований ОСОБА_2
у відповідності до вимог діючого на час
його спорудження законодавства та
останній набув на нього право
власності, оскільки за наведених
обставин виникнення права власності на
житлові будинки не залежало від
державної реєстрації цих об'єктів.

Згідно наданої домової книги у будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 був зареєстрований
ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_1 (позивач у справі)
- з 09.10.2009 року.

Відповідно до наданої відповіді
приватного нотаріуса ОСОБА_5 №23/01-16 від
19.02.2014 року після смерті ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за заявою
ОСОБА_1 (онука спадкодавця) про видачу
свідоцтва про право на спадщину була
заведена спадкова справа №11/2011.
Спадкоємець ОСОБА_4 - син померлого, в
установленому законом порядку
спадщину не прийняв, не заперечував
проти видачі свідоцтва про право на
спадщину онуку померлого - своєму сину
ОСОБА_1 Заповіт від імені ОСОБА_4 не
посвідчувався.

Відповідно до ч.ч.1, 3 та 5 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_1, як онук померлого ОСОБА_2, є
спадкоємцем п'ятої черги, спадщину в
установлені законом строки прийняв,
звернувшись з відповідною заявою до
нотаріальної контори.

Постановою приватного нотаріуса
ОСОБА_5 від 09 вересня 2013 року ОСОБА_1
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право власності в порядку спадкування
після померлого ОСОБА_2 на житловий
будинок АДРЕСА_1

Відмовляючи позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, державний нотаріус вказав, що
право власності на спадковий будинок
за спадкодавцем зареєстровано не було.

Оскільки право власності померлого
ОСОБА_2 встановлене у відповідності до
вимог діючого на той час законодавства,
то до складу спадщини, яка відкрилася
після його смерті входить спірний
житловий будинок.

Судом встановлено, що позивач, є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, є
єдиною особою, яка прийняла спадщину,
що спадковий будинок не є самочинним чи
незавершеним, що за життя спадкодавець
набув у встановленому на той час
порядку права власності на зведений
ним житловий будинок, тому суд вважає,
що позовну заяву в частині визнання за
позивачем права власності на спірну
нерухомість слід задовольнити та
визнати за ними право власності в
порядку спадкування на житловий
будинок з надвірними будівлями, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 49,72 кв.м, житловою
площею - 19,78 кв.м.

Разом з тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивачів про визнання
факту права власності за померлим
ОСОБА_2 оскільки у відповідності до
вимог ст.30 ЦК України сторонами у
справі є позивач і відповідач, тобто
фізичні та юридичні особи, а також
держава, які мають цивільну
правоздатність та цивільну
дієздатність.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, його цивільна правоздатність та
цивільна дієздатність згідно зі ст.25 ЦК
України припинилась у момент смерті,
тому в цій частині позову слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 331, 328, 376, 1296, 1297,1268, 1299 ЦК України,
керуючись ст.ст. 212-215, 256 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування після ОСОБА_1,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року на жилий
будинок з надвірними будівлями, за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,72
кв.м, житловою площею - 19,78 кв.м.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу до Апеляційного суду Донецької
області через Гірницький районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: