Провадження №22-ц/784/1320/14
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 20 березня 2014 року,
постановлене за його позовом до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, яка була
його та відповідача матір'ю. Після її
смерті відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку
площею 611 кв. м, на якій розташовано цей
будинок, та легковий автомобіль марки
«Hyundai», модель Н-200», 2003 року
виготовлення. Між ним та братом ОСОБА_3
і ОСОБА_6, з яким спадкодавець
знаходилась у фактичних шлюбних
відносинах, була досягнута
домовленість, відповідно до якої
ОСОБА_3 погодився відмовитись від
прийняття спадщини на користь його
(позивача) та ОСОБА_6 за умови сплати
йому 17 000 доларів США та 500 євро в
рахунок його частки у спадковому майні.
На виконання цієї домовленості у
червні та липні 2012 року ОСОБА_4 передав
відповідачу 15000 доларів США і 500 євро,
про отримання цих коштів останній
надав розписки, а також зобов'язався
відмовитись від спадщини. Крім цього, 25
березня 2012 року він особисто передав
ОСОБА_3 2000 доларів за відмову від
прийняття спадщини, про що зазначено у
розписці.

Проте, незважаючи на вказану
домовленість та отримання вказаних
грошових коштів, ОСОБА_3 вчинив дії, які
свідчать про прийняття ним спадщини,
але отримані грошові кошти йому не
повернув.

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідача
безпідставно отримані 141283 грн., які є
еквівалентом суми 17000 доларів США та 500
євро.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на
користь позивача безпідставно
отриманих коштів 15980 грн. і 159 грн. 93 коп.
витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
змінити рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні його
позовних вимог та задовольнити позов в
повному обсязі. Позивач посилається на
те, що висновки суду в частині відмови в
позові не відповідають дійсним
обставинам справи, наявним у ній
доказам і положенням цивільного права,
якими врегульовано спірні
правовідносини.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити із наступних
підстав.

Із матеріалів вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 Позивач та
відповідач є її синами. Після смерті
ОСОБА_5 відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку, на
якій розташовано вказаний житловий
будинок, та на ? частину автомобіля
марки «Hyundai», модель Н 200 2.5, 2003 року
виготовлення, державний номер НОМЕР_1.

23 травня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за законом, яка
відкрилась після смерті ОСОБА_5

Судом встановлено, між позивачем та
відповідачем була досягнута
домовленість, відповідно до якої
ОСОБА_3 погодився відмовитись від
прийняття спадщини на користь позивача
за умови сплати йому 2000 доларів США.
Згідно розписки від 25 березня 2012 року
позивач особисто передав ОСОБА_3 2000
доларів за відмову від прийняття
спадщини.

Матеріали спадкової справи № 10/2012,
зареєстрованої у Спадковому реєстрі за
№ 52847101 щодо майна померлої ОСОБА_5,
свідчать про те, що ОСОБА_3 26 липня 2012
року подав до нотаріальної контори
заяву про відмову від спадщини, але 01
жовтня 2012 року цю заяву відкликав і
того ж дня подав заяву про прийняття
спадщини за законом. Доказів про
повернення вказаних грошових коштів,
отриманих від позивача, відповідач не
надав.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Встановивши наведені обставини, суд
першої інстанції на підставі ч.1 ст. 1212
ЦК України прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що відповідач
безпідставно користується отриманими
від позивача грошовими коштами в
розмірі 2000 доларів США, що згідно курсу
Національного Банку України станом на
25 березня 2013 року становило еквівалент
15980 грн. А тому на користь ОСОБА_1 із
ОСОБА_3 суд правильно стягнув 15980 грн.

Згідно розписки ОСОБА_3 від 25 липня 2012
року за відмову від прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
матері ОСОБА_5, він отримав від ОСОБА_4 500
євро і 5000 доларів США. На а.с. 7 наявна
інша розписка відповідача без
зазначення дати, відповідно до якої він
також отримав від ОСОБА_4 10000 доларів
США за відмову від прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5

18 листопада 2013 року ОСОБА_4 видав
розписку позивачу, в якій зазначив, що
за період з 01 червня по 25 липня 2012 року
він отримав від останнього за відмову
ОСОБА_3 від спадщини на його (ОСОБА_4) і
позивача користь 15 000 доларів США і 500
євро, які передав ОСОБА_3

Наполягаючи на задоволенні вимог про
стягнення із ОСОБА_3 грошових коштів в
розмірі 500 євро та 15000 доларів США,
ОСОБА_1 зазначав, що це його особисті
кошти, які він передав ОСОБА_6, а
останній не заперечує проти заміни
його як кредитора у спірних
правовідносинах.

Між тим, відповідна угода про
відступлення права вимоги в матеріалах
справи відсутня.

Проаналізувавши наведені обставини та
надавши у відповідності до ст. 212
ЦПК України правову оцінку наданим
позивачем доказам на підтвердження
його вимог про стягнення з відповідача
15000 доларів США та 500 євро, суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні
цих вимог, оскільки позивачем не
доведено належними доказами, як це
передбачено ст. 60 ЦПК України,
отримання відповідачем саме від
позивача 15000 доларів США та 500 євро за
вчинення дій щодо відмови в позові.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростовували б висновки суду в
частині відмови ОСОБА_1 в позові.

За наведених обставин колегія не
вбачає підстав для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 20 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді