Справа № 161/965/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/988/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю представника позивача Торбика
О. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В січні 2014 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» звернулось в суд із
зазначеним позовом. Вказувало на те, що
28 серпня 2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України», що в подальшому
змінило назву на публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» (далі ПАТ «Державний ощадний
банк України») і відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір в сумі
200000 грн., із сплатою 21 % (відсотків)
річних, на строк по 26 серпня 2016 року.

Крім того позивач зазначав, що в
забезпечення виконання вимог за
кредитним договором 28 серпня 2008 року
між позивачем і ОСОБА_2 було укладено
договір іпотеки щодо нерухомого майна -
земельної ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 0,24 га, кадастровий номер
:01:001:3300, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Так як боржник ОСОБА_2 не виконує умови
укладеного кредитного договору,
порушує строки погашення кредиту, то
позивач просив суд звернути стягнення
на вказаний предмет іпотеки шляхом
продажу його з прилюдних торгів.

6 травня 2014 року рішенням Луцького
міськрайонного суду позов задоволено
частково. Ухвалено в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Волинське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України» за кредитним договором № 4179
від 28.08.2008 року на загальну суму - 269618,09
грн. з врахуванням ст. 267 ЦК України,
звернути стягнення на предмет іпотеки -
земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 0,24 га, кадастровий номер
:01:001:3300, яка знаходиться за
адресою: Луцький район, с. Підгайці, та
належить на праві власності ОСОБА_2 на
підставі Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЯ
№ 662914, виданого на підставі рішення
Підгайцівської сільської ради
Луцького району від 07.04.2006 року № 1-7,
шляхом продажу земельної ділянки на
прилюдних торгах в межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», визначивши, що початкова
ціна встановлюється на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності,
незалежним експертом, на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії Волинське
обласне управління ПАТ «Державний
ощадний банк України» судовий збір у
розмірі 2696,18 грн.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його
скасувати як незаконне в частині
розміру пені, врахованої судом в
загальну суму кредитної
заборгованості.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 28 серпня 2008 року
між позивачем ПАТ «Державний ощадний
банк України» та відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір № 4179
на суму 200000 грн. з терміном погашення 26
серпня 2016 року зі сплатою річних
відсотків в розмірі 21 % (а. с. 16 - 21).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором 28
серпня 2008 року між банком позивачем і
ОСОБА_2 було також укладено договір
іпотеки щодо нерухомого майна -
земельної ділянки з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
площею 0,24 га, кадастровий номер
:01:001:3300, яка знаходиться за
адресою: Луцький район, с. Підгайці (а. с.
22 - 25).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановленим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В судовому засіданні встановлено, що в
порушення вищезазначених правових
норм та умов кредитного договору
позичальник не повертає кредит та
нараховані відсотки за користування
кредитним договором, тобто порушує
свої зобов'язання перед банком, у
зв'язку з чим, станом на 17 січня 2014 року
утворилась заборгованість за
кредитним договором в розмірі 337868,20
грн., з яких: 134049,72 грн. - заборгованість
за кредитом; 76255,95 грн. - пеня, 15 051,79 грн. -
заборгованість у вигляді 3 % річних; 112
510,74 грн. - інфляційні нарахування, що
підтверджується письмовим розрахунком
заборгованості № 46-05-48/366 від 17 січня 2014
року (а. с. 7).

Відповідно до ст. ст. 1, 33 Закону України
«Про іпотеку» від 05.06.2003 року іпотекою
вважається вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Пунктами 6.1, 6.2, 6.3 договору іпотеки,
укладеного між банком і відповідачем
ОСОБА_3, передбачено, що у разі
порушення боржником основного
кредитного зобов'язання, звернення
стягнення на предмет іпотеки може
здійснюватись за рішенням суду шляхом
продажу предмета іпотеки на прилюдних
торгах.

Оскільки відповідач порушив умови
виконання основного кредитного
зобов'язання, то суд першої інстанції
правомірно, на вимогу позивача, звернув
стягнення на предмет іпотеки,
іпотекодавцем якого є відповідач
ОСОБА_2

Доводи апелянта ОСОБА_2 про
неврахування судом першої інстанції,
під час визначення розміру стягуваної
пені, наведених ним підстав для її
зменшення та незастосування п. 3 ст. 551
ЦК України, не заслуговують на увагу
так як в силу вимог частини 3 статті 551
ЦК України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшення пені
є правом суду, а не обов'язком і можлива
при наявності лише вагомих підстав,
підтверджених належними доказами. Така
позиція суду відповідає роз'ясненням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ наданим в п. 27 постанови Пленуму
№ 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що висновок суду першої
інстанції про стягнення пені в повному
розмірі цілком відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону.

Отже, рішення суду першої інстанції
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, що у
відповідності з ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити, рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 06 травня 2014 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя

Судді