НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2014 року
м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Парфьонова
Д.О., секретаря судового засідання Буша
А.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Подано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, в якому
позивач просить стягнути з відповідача
суму боргу в розмірі 1003,08 гривень.

Позов, з посиланням на наявність
укладеного договору позики,
підтвердженого розпискою відповідача
від 02 квітня 1996 року, обґрунтовано
наявністю заборгованості відповідача
перед позивачем, не сплаченої у
встановлений договором строк.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, надавши суду
заяву у якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує повністю та просить
суд про розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши суду заяву у якій
зазначив, що позовні вимоги визнає
повністю та просить суд про розгляд
справи за його відсутності.

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явились фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за можливе задовольнити позовні вимоги
з огляду на наступні обставини.

На підставі ст. 11 ЦК України, підставами
для виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори.

На підставі ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) безоплатно передає
другій стороні (позикодавцеві) грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві також суму
грошових коштів. Договір вважається
укладеним з моменту передання грошей.
На підтвердження укладення договору
позики може бути надана розписка.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 02 квітня 1996 року, складеної
відповідачем власноручно, відповідач
отримала у борг від позивача грошові
кошти в сумі 65 000 000 карбованців в строк
до 02 квітня 1997 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином, у відповідності до умов
договору.

У відповідності до ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також, три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Судом встановлено, що в порушення умов
договору, станом на 28 лютого 2014 року,
відповідачем сума боргу за договором
позики в повному обсязі не повернута.

У відповідності до Указу Президента
України "Про грошову реформу" в Україні
з 2 вересня 1996 року введено в обіг
національну валюту - гривню. У
відповідності до п.1 Постанови КМУ від 26
серпня 1996 р. N 1002 «Про переоцінку
товарів (робіт, послуг)та механізм
контролю за переглядом цін та
формуванням вартісних показників в
умовах грошової реформи», було
встановлено, що на день запровадження
гривні ціни (тарифи, націнки, збори
тощо) на товари (роботи, послуги), а
також усі вартісні показники
(нарахування податків, інших
обов'язкових платежів, заробітної
плати, пенсій, інших соціальних виплат,
допомоги тощо) в гривні
перераховуються у співвідношенні 1
гривня дорівнює 100 000 карбованців. Таким
чином основна сума заборгованості
складає 650 гривень.

Розраховуючи розмір інфляційних втрат
щодо заборгованості (грошового
зобов'язання) суд враховує, що індекс
інфляції у лютому 2014 року відносно
квітня 1997 року дорівнює 5,5 внаслідок
чого сума заборгованості з урахуванням
індексу інфляції дорівнює 3602,22 гривень,
з яких інфляційні збільшення
заборгованості становить 2952,22 гривень
3% річних, з урахуванням кількості днів
прострочення виконання зобов`язання -
6176 днів становить суму в розмірі 330,00
гривень.

Водночас, оскільки позивач просить
стягнути з відповідача суму в розмірі
1003,08 гривень, що є меншою, ніж
обрахований судом розмір
заборгованості, суд вважає за
необхідне задовольнити позов в повному
обсязі і з відповідача на користь
позивача належить стягнути грошові
кошти у визначеному ним розмірі.

На підставі ст. 88 ЦК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму
заборгованості в розмірі 1003 гривень 08
копійок, судові витрати в розмірі 243
гривень 60 копійок, а всього - 1246 (одну
тисячу двісті сорок шість) гривень 68
копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Д.О. Парфьон