Провадження 2/712/270/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року

м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси
в складі:

головуючого-судді Марцішевської О.М.

при секретарі Снігурській Т.В.

за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те,
що 15.12.2009р. надав відповідачу на
підставі договору позики у борг 35200
доларів США терміном на 12 місяців до
16.12.2010р., про що відповідач також надав
власноручно написану розписку від
15.12.2009р. Взяті на себе зобов'язання
відповідач не виконав, від повернення
боргу ухиляється. Просить стягнути з
відповідача заборгованість за
договором позики 280192 грн., еквівалентну
35200 доларів США за курсом станом на
16.12.2010р. 7,96 грн. за 1 доларів США, судові
витрати просив покласти на
відповідача.

В судовому засіданні позивач та
його представник, адвокат ОСОБА_1
позовні вимоги підтримали, просили
задоволити.

ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав,
вказував, що за договором позики та
розпискою грошових коштів від позивача
не отримував, вказані договір та
розписка були написані під тиском
погроз з боку позивача про фізичну
розправу над відповідачем та членами
його сім'ї. Відповідач та його
представник ОСОБА_2 просили відмовити
у задоволенні позову.

Заслухаши сторони, їх представників,
свідків, дослідивши матеріали справи,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини, що
регулюються нормами цивільного
законодавства.

Відповідно до договору позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості ( ст.1046 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, підтверджено
поясненнями сторін та матеріалами
справи, що 15.12.2009р між сторонами був
укладений договір позики, згідно з яким
відповідач отримав у борг у позивача
35200 доларів США, які зобов'язався
повернути до 16.12.2010р, про що
відповідачем крім підписання
договору надана власноручно написана
розписка від 15.12.2009р.

Згідно п.5.3.2 договору в разі
неповернення своєчасно коштів,
позичкодавець має право вимагати її
примусового стягнення.

Відповідно до ст.ст.15,30 ЦПК України
обставини в цивільній справі
з'ясовуються на засадах змагальності.
Кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до правового висновку
Верховного Суду України 18.09.2013 року у
справі № 6-63 цс 13, письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім
правочином, а також він є одностороннім
договором, оскільки після укладення
цього договору всі обов'язки за
договором позики, у тому числі
повернення предмета позики або рівної
кількості речей того ж роду та такої ж
якості, несе позичальник, а
позикодавець набуває за цим договором
тільки права. За своєю суттю розписка
про отримання в борг грошових коштів є
документом, який видається боржником
кредитору за договором позики,
підтверджуючи як його укладення, так і
умови договору, а також засвідчуючи
отримання боржником від кредитора
певної грошової суми або речей.

Статтею 527 ЦК України передбачено
зобов'язання боржника виконати свій
обов'язок, а кредитора - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту, а також право
кожної із сторін у зобов'язанні
вимагати доказів того, що обов'язок
виконується належним боржником або
виконання приймається належним
кредитором чи уповноваженою на це
особою, кожна з сторін несе ризик
наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно п.5 договору позики після
поверенння суми позики, визначеної в
п.1 договору позикодавець,
зобов'язаний видати позичальнику
розписку про одержання суми позики в
повному обсязі або частково. Без цієї
розписки борг вважається таким, що не
повернутий.

Судом встановлено, що відповідачем
була надана розписка як борговий
документ, що підтверджує укладення
договору позики та прийняття
позичальником відповідних зобов'язань.
Написанням розписки про отримання
позики відповідачем підтверджено, що
останній у повному обсязі сприймав
умови договору і прийняв на себе
зобов'язання щодо їх виконання. Договір
є обов'язковим для виконання сторонами,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК
України). Оригінал боргової розписки
знаходиться у позикодавця, що свідчить
про невиконання позичальником
умов договору позики (відповідно до
статті 360-7 ЦПК України Верховним Судом
України за наслідками розгляду заяв
про перегляд судових рішень з мотивів
неоднакового застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах прийнято постанову
від 25 квітня 2012 р. № 6-24цс12 та
сформульовано обов'язкові для всіх
судів України відповідні правові
позиції).

Встановлено, що станом на 16.12.2010р. у
відповідача виникла заборгованість за
договором позики від 15.12.2009р. в сумі 32500
доларів США, що еквівалентно 280192 грн. за
курсом станом на 16.12.2010р. 7,96 грн. за 1
доларів США, вказана заборгованість не
погашена до даного часу, чим порушені
права та законні інетерси позивача,
тому позовні вимоги підлягають до
задоволення, сторони зобов'язання
мають право визначити суму грошового
зобов'язання у еквіваленті у
національній валюті, що передбачено
ст.533 ЦК України.

Доводи відповідача про те, що вказані
договір та розписка були написані під
тиском погроз з боку позивача про
фізичну розправу не знайшли
підтвердження в судовому засіданні
переконливим та об'єктивними доказами.
Посилання на вчинення протиправних
дій, які мають ознаки злочину, мають
доводитись в порядку
кримінально-процесуального
законодавства, проте таких доказів
суду не надано. Постановою слідчого
Соснівського РВ УМВС України в
Черкаській області відмовлекно у
порушенні кримінальної справи за
заявою ОСОБА_4 з приводу вимагання у
нього грошей ОСОБА_3

Покази свідка ОСОБА_5, матері
відповідача, суд вважає такими, що не
обгрунтовують заперечення проти
позову, так як при написанні договору
та розписки свідок присутня не була,
про обставини їх написання розповідала
зі слів відповідача, вказані покази
також спростовуються показами свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7 Так, свідок ОСОБА_6
пояснив, що за проханням ОСОБА_3 був
присутній у грудні 2009 року при передачі
коштів відповідачу ОСОБА_4 у борг.
Кошти позивач передав у підсобному
приміщенні відповідача і останній
написав розписку, жодних погроз з боку
ОСОБА_3 не було. Свідок ОСОБА_7 пояснила,
що її син ОСОБА_3 у 2009 році їй повідомив,
що надасть в борг ОСОБА_4 кошти, які
збирав на купівлю квартири. В 2011 році
він дізнався, що відповідач повернувся
з Росії і запросив його додому. Вдома
вони були утрьох, ніхто не погрожував
відповідачу і не змушував підписувати
договір та розписку, розмова йшла про
те, що відповідач просив відстрочити
йому повернення боргу.

Рішенням Соснівського районного суду
м.Черкаси від 24 лютого 2014 року,
залишеним без зміни ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 02.04.2014р. відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
договору позики та розписки
недійсними. Вказаними судовими
рішенням встановлено, що жодна з сторін
договору позики від 15.12.2009р. не була
обмежена у повній діздатності,
волевиявлення сторін при укладанні
вказаного правочину було вільним та
відповідало їх внутрішній волі.

Відповідно до ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
цивільній справі, яке набрало законної
сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи, або особа, щодо якої
встановлені ці обставини.

Таким чином, зібрані у справі докази в
їх сукупності, вказують на наявність
підстав для задоволення позову. До
стягнення з відповідача підлягає
заборгованість 280192грн. як еквівалент
суми позики 32500 доларів США, не
повернутої внаслідок порушення
відповідачем договірних зобов'язань,
оскільки ці вимоги обґрунтовані на
законі, відповідають умовам укладених
за участю сторін договору позики,
згідно із ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними.

Також відповідно до ст.88 ЦПК Україхни
до стягнення з відповідача на користь
держави підлягають судові витрати по
оплаті судового збору 2801,92грн., оплата
якого позивачу була відстрочена по
винесення рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,15, 525, 526, 530, 1047, 1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 заборгованість за договором
позики від 15.12.2009 року в сумі 280192 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір в сумі 2801,92грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції в 10-ти
денний строк з моменту проголошення.

Головуючий