АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №682/2979/13-ц
Провадження №22-ц/792/1247/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів:
Гринчука Р.С., Варвус Ю.Д.

при
секретарі : Гриньовій А.М.

розглянула в порядку ст. 197 ЦПК України
цивільну справу № 676/2979/13-ц за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Славутського міськрайонного суду від 12
листопада 2013 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з апеляційною скаргою,
колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ "ПриватБанк", звертаючись до
суду з позовом, вказувало, що
відповідно до укладеного договору
№DNH4KS99920243 від 30 червня 2006 року ОСОБА_1
24 травня 2006 року отримав кредит у
розмірі 2140 грн. 23 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. ОСОБА_1
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
договір про надання кредиту. Однак
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, станом на 5 липня 2013 року має
заборгованість в розмірі 34251 грн. 54 коп.,
яка складається з: 2140 грн. 24 коп. -
заборгованість за кредитом; 10534 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 19 470 грн. 08 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1 607 грн.-
штраф (процентна складова). Тому просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість в розмірі 34251 грн. 54 коп.
та судові витрати.

Рішенням Славутського
міськрайонного суду від 12 листопада 2013
року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове, яким
задоволити в позовні вимоги,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права. Вказував, що при
вирішенні спору суд не взяв до уваги, що
при укладенні договору сторони
фактично домовились про збільшення
строку позовної давності до 5 років.
Також суд безпідставно не взяв до
уваги, що відповідач здійснював
платежі й останній платіж здійснив 11
жовтня 2013 року, а тому, на підставі ст. 264
ЦК України відбулось переривання
строку давності. Крім того, суд не взяв
до уваги, що згідно положень чинного
законодавства закінчення строку дії

________________________________________________________________________
_________

Головуючий у першій інстанції -
Зеленська В.І. провадження
№ 22-ц/792/1247/14

Доповідач - Костенко А.М.
Категорія
№ 19, 27 договору не звільняє сторони
від відповідальності. Ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 20 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" відхилено,
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 12 листопада 2013 року залишено
без змін.

ПАТ КБ "ПриватБанк", не
погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, оскаржив їх до суду
касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року
касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"
задоволено частково. Ухвалу
апеляційного суду скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом встановлено, що 24 травня
2006 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»
з метою покупки відповідачем у
приватного підприємця ОСОБА_3
мобільного телефону, вартістю 1726 грн. 00
коп., уклали кредитний договір у
вигляді заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» № DNH4KS99920243 про надання
строкового кредиту в сумі 2140 грн. 24
коп. (включені послуги за оформлення
кредиту), строком на 12 місяців з
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на
суму залишку заборгованості за
кредитом. Строк дії цього договору
закінчився 25 травня 2007 року, в тому
числі повернення кредиту та повна
сплата процентів за його користування.

В цей же день ОСОБА_1 отримав від ПП
ОСОБА_3 мобільний телефон, вартістю 1726
грн. 00 коп., а ПАТ КБ «ПриватБанку»
перерахувало на поточний рахунок
ОСОБА_3 згідно умов кредитного договору
кредитні кошти в сумі 1726 грн. як оплату
за мобільний телефон.

Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту, які є невід'ємною частиною
кредитного договору термін позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, процентів за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Вказані обставини підтверджуються
матеріалами справи.

12 вересня 2013 року після шести років по
закінченню терміну дії кредитного
договору позивачем було подано позовну
заяву до відповідача про стягнення
заборгованості за даним кредитним
договором.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа

може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу
України встановлено, що загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 259 цього ж
Кодексу позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг
позовної давності переривається
вчинення особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. При цьому обставини, що
переривають перебіг строку, можуть
виникнути в будь-який момент до його
закінчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України сплив строку позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Вирішуючи спір, суд правомірно
врахувавши, що можливість пред'явлення
позову про стягнення боргу обмежена
строком позовної давності і відповідач
під час розгляду справи просив
застосувати строки позовної давності,
відмовив з цих підстав в задоволенні
позову. Ніяких заяв про поновлення
строку позовної давності з
обґрунтуванням поважності причин його
пропуску від ПАТ КБ «Приватбанк» суду
не надходило.

Доводи апеляційної скарги, що сплата
ОСОБА_1 боргу за кредитним договором в
сумі 50 грн. 11 жовтня 2013 року свідчить
про переривання строку позовної
давності у вигляді вчинення дії
особою, що свідчить про визнання нею
свого боргу, слід відхилити.

Ст. 256 ЦК Українипередбачено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу, тобто на момент звернення до
суду даний строк має тривати.

Якщо ж взяти до уваги доводи апелянта,
що боржником 11 жовтня 2013 року було
частково сплачено борг і строк
позовної давності перервався, то на
момент подання позову строк позовної
давності сплив, а боржник вчинив певні
дії щодо сплати частини боргу вже після
звернення позивача до суду.

Крім того, враховуючи, що строк
позовної давності для позивача
закінчився 24 травня 2012 року,
дію, яка свідчить про визнання
відповідачем боргу вчинено останнім
після спливу п'ятирічного строку, а не в
його межах, то слід прийти до висновку
про необґрунтованість тверджень
апелянта про переривання позовної
давності, оскільки на момент вчинення
таких дій з боку боржника, строк
позовної давності сплив, а значить і не
може бути перерваний.

За змістом ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу, лише в межах
строку, визначеного ст. 257 або ст. 259 ЦК
України. Вчинення таких дій особою
після сплину строку позовної давності
не свідчить про переривання позовної
давності, оскільки неможливо перервати
строк позовної давності, який вже
сплив.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» не підлягає задоволенню
за спливом строку позовної давності.
Зазначений висновок суду
узгоджується з правовою позицією
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеною у п.31 Постанови
Пленуму названого вище суду від 30
березня 2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин.

Рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної
скарги на вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду від 12 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис)
Судді : (підпис)

З оригіналом згідно : Суддя
А.М. Костенко