Справа №583/1326/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Соколова Н. О.Номер
провадження 22-ц/788/1354/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Гагіна М. В.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 23 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Лізингова компанія
«ЕТАЛОН»

про визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 23 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення та неправильне
застування норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. При
цьому зазначає, що суд першої інстанції
в своєму рішенні вказує, що позивач
уклав договір у зв'язку із незнанням
закону, однак в даному випадку була
помилка щодо природи правочину,
предмету договору , прав та обов'язків
сторін. При укладанні з відповідачем
договору № 000382 фінансового лізингу
він вважав, що укладає договір купівлі -
продажу трактора, однак суд
безпідставно не врахував його доводи
та надані ним докази.

Заслухавши пояснення апелянта та його
представника, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Вирішуючи наявний спір та відмовляючи
у позові, суд першої інстанції виходив
з того, що підписавши угоду та додатки
до неї, позивач підтвердив свою
обізнаність з умовами угоди та
висловив свою згоду з цими умовами.
Крім того, при укладенні договору
позивач мав можливість належним чином
ознайомитись з текстом договору.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає зібраним у справі доказам
та узгоджується з нормами
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 13
лютого 2014 року між ТОВ «Лізингова
компанія «ЕТАЛОН» в особі представника
Голпух Г.О. та ОСОБА_3 було укладено
договір фінансового лізингу № 000382,
відповідно до якого, лізингодавець
зобов'язується придбати та передати на
умовах фінансового лізингу у
користування майно, а
лізингоодержувач зобов'язується
прийняти предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі згідно з умовами
вказаного договору, який підписаний
обома сторонами, в додаток до договору
сторонами підписано додаток № 1 -
графік сплати першого лізингового
платежу, додаток № 2 - графік сплати
другого лізингового платежу, додаток №
3 - специфікація - Трактор МТЗ - 82.1.
Додатком № 1 до Договору передбачено,
що вартість предмета лізингу складає 150
000 грн., місячний платіж - 6 250 грн.,
комісія за організацію складає 15 000
грн. та комісія за передачу - 4 500 грн.
Підтвердженням отримання позивачем
необхідної інформації про положення
договору є особисте підписання ним
кожної сторінки самого договору (а.с. 8
-14).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг», за договором
фінансового лізингу (далі - договір
лізингу) лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

За статтею 6 вказаного Закону істотними
умовами договору лізингу є: предмет
лізингу; строк, на який
лізингоодержувачу надається право
користування предметом лізингу (строк
лізингу); розмір лізингових платежів;
інші умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Із огляду на зміст договору укладеного
між сторонами вбачається, що сторони
узгодили всі істотні умови, а саме
обумовили строк дії договору на строк
не більше 76 місяців, графіки сплати
періодичних лізингових платежів,
авансового платежу та строк передачі
предмета лізингу ( а.с. 14 - 15). Умови
договору були підписані позивачем,
копію якого він отримав у
представників відповідача. Ці
обставини позивач не спростовує.

На підтвердження своїх намірів щодо
укладення договору позивач особисто в
КБ «ПриватБанк» сплатив 15 000 грн.,
оплату за услуги по організації
договору (а.с. 18).

В подальшому, 21 лютого 2014 року за
договором купівлі - продажу від 21
лютого 20214 року позивач придбав
трактор Беларус - 82.1 вартістю 155 000 грн.
(а.с. 78 - 79) і це стало підставою для
звернення позивача до відповідача про
повернення коштів сплачених за
договором фінансового лізингу від 13
лютого 2014 року, посилаючись що уклав
договір внаслідок помилки.

Статтею 229 ЦК України передбачено, що
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Помилка може
бути визнана істотною, якщо вона
стосується природи правочину, прав та
обов'язків сторін.

Однак, враховуючи вищевикладені
обставини, колегія суддів не вважає за
наявність помилки позивача при
укладенні спірного договору. Із його
пояснень вбачається, що договір від 13
лютого 2014 року на придбання трактора
він уклав у зв'язку з найнижчою його
ціною у відповідача за інформацією в
Інтернеті.

Крім того, за наявності грошових коштів
позивач погодився на сплату платежів
за організацію договору та доставку
трактора за рахунок відповідача.

До того ж встановлено, при підписанні
договору були присутні його дружина та
два знайомі.

Та обставина, що позивач через тиждень
уклав договір купівлі - продажу з іншим
товариством та сплатив повністю кошти
за інший трактор свідчить лише про те,
що він розумів різницю в умовах та
наслідках укладених договорів.

За п. 12.11 Договору фінансового лізингу
№ 000382 від 13 лютого 2014 року, у випадку
розірвання даного договору
Лізингоодержувачем до сплати останнім
на рахунок Лізингодавця авансового
платежу, Лізингодавець повертає
сплачені кошти за вирахуванням штрафу
за дострокове розірвання 20% від
сплаченої суми авансових платежів. В
такому випадку комісія за організацію
Даного договору Лізингоодержувачу не
повертається.

Як вбачається з листа і заперечень
відповідача, договір з позивачем в
односторонньому порядку з 28 лютого 2014
року розірвано. Дії відповідача з
цього приводу позивачем не
оскаржуються.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
визначився у правах та обов'язках
сторін і ухвалив рішення на основі норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити, а рішення
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 23 червня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -