Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Гасанбеков
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№. 322/333/14
Справа № 22ц-778/ 3465/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою Державного
Підприємства "Конярство України" на
рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 24.06.2014
року у справі за позовом Державного
Підприємства "Конярство України" до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди, заподіяної підприємству їх
працівником, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Державне Підприємство
"Конярство України" (далі-Підприємство)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення матеріальної шкоди,
посилаючись на те, що з 09 липня 2010 року
ОСОБА_1 працював на підприємстві
комірником механічного току
відділення № 2. З ним був укладений
договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну з його вини. У червні 2013 року
була проведена інвентаризація та
перевірка товарно-матеріальних
цінностей, в ході якої виявлено нестачу
2267,79 центнера силосу на суму 82 556 грн. 85
коп. Вважаючи, що шкоду завдано з вини
працівника, просили присудити
зазначену суму недостачі.

Рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 24.06.2014
року вимоги відхилені.

У скарзі позивач просив скасувати
рішення суду першої інстанції, як
незаконне, вказуючи на те що суд
неправильно встановив обставини
справи й невірно з'ясував норми
матеріального права.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
судової палаті з цивільних справ
апеляційного суду дійшла до висновку,
що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального и процесуального права.

Судом встановлено, що з 09 липня 2010 року
ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах
з Підприємством на посаді комірника
механічного току відділення № 2 (а.с.5).

22 серпня 2011 року з відповідачем був
укладений договір про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність, згідно з яким вона
прийняла на себе матеріальну
відповідальність (а.с.7,6).

За даними інвентаризаційного опису від
12.05.2014 року на складі, де працює
відповідач, є нестача силосу 2267,79
центнера силосу на суму 82 556 грн. 85 коп.
(а.с.17).

За нормами ч. 1,2 ст.130 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

У п.1 ст. 134 КЗпП України йдеться, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, у випадках, коли між
працівником і підприємством згідно зі
ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий
договір про взяття на себе працівником
повної матеріальної відповідальності
за незабезпечення цілості майна та
інших цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Підсумовуючи, повна матеріальна
відповідальність настає за шкоду,
заподіяну працівниками підприємству у
випадках, коли майно або інші цінності
були одержані працівником під звіт за
відповідними документами.

Термін "під звіт" означає, що працівник,
має одержати матеріальні цінності.

В розділі 1 Договору про повну
матеріальну відповідальність
окреслено, що майно має бути довірено
(передано) працівнику (а.с.7).

Посадовою Інструкцією визначено, що
матеріальні цінності комірником
приймаються за супровідними
документами (Розділ II п.1 а.с.26).

Як висновок, повна матеріальна
відповідальність настає для
працівника, який не звітував (не зберіг,
чи інше) про цінності, одержані за
документами.

Згідно з ст.212 ЦПК суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно з ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять
документів, які б свідчили про те, що
відповідач, за актами, прийняв на
зберігання до складу силос, нестачу
якого встановила комісія.

Окрім того, під час розгляду справи у
апеляційному суді, представник
Підприємства пояснював, що силос
зберігався в ямі поза межами комори де
працював відповідач. При цьому,
складування силосу в яму здійснювалось
без його зважування. Видача
проводилась не за вагою, а за об'ємом.

Суттєвим є і те, що відповідачу було
доручено виконання функцій обліковця
силосу. Однак такої посади на
Підприємстві не має. Не існує і
посадової інструкції обліковця.
Договір про повну індивідуальну
матеріальну відповідальність
укладений тільки щодо виконання
повноважень комірника.

Як підсумок, висновок районного суду
відповідає фактичним обставинам, які
відповідно підтверджуються наданими
сторонами доказами і ґрунтуються на
нормах матеріального права. Порушень
норм процесуального законодавства при
проведенні оцінки доказів не
встановлено.

З огляду на те, судове рішення ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного
Підприємства "Конярство України
відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 24.06.2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: