Справа № 127/7209/13-ц
Провадження 4-с/127/60/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Віницького міського суду Вінницькоїї
області скаргу ОСОБА_1 на дії
начальника Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, заінтересовані особи Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, орган
опіки та піклування Вінницької міської
ради про визнання дій незаконними та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на
дії начальника Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, заінтересовані особи Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, орган
опіки та піклування Вінницької міської
ради про визнання дій незаконними та
скасування постанови, мотивуючи свої
вимоги тим, що заочним рішенням
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24.07.2013 року у цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" позов задоволено
частково. Вирішено виселити ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
11.10.2013 року Староміським відділом
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції відкрито виконавчі
провадження №40144735, №40144420, №40144612 при
виконанні виконавчого листа про
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1. 16.12.2013 року державним
виконавцем було складено акт про
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1. 26.12.2013 року державним
виконавцем було складено акт про те, що
ОСОБА_1 виселена квартири АДРЕСА_1. Речі
боржника за даною адресою не виявлені.
В квартирі проживає ОСОБА_4 згідно
договору оренди житла від 02.07.2013 року,
речі, що знаходяться в даній квартирі є
власністю ОСОБА_4 згідно договору
дарування від 03.07.2013 року. 26.12.2013 року
постановою державного виконавця було
закінчено виконавче провадження в
зв'язку із виконанням рішення суду.
Таким чином, рішення суду по виселенню
боржників було виконано в повному
обсязі. Третя особа, яка проживає в
даній квартирі, а саме ОСОБА_4 не
підлягає виселенню, оскільки не є
боржником згідно судового рішення.
Третя особа проживає законно, оскільки
уклала договір оренди житла та
зареєстрована в даній квартирі. ОСОБА_1
є власником квартири АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
31.08.2008 року №5268 посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в державному реєстрі
31.08.2007 року в КП "ВООБТІ" реєстрова книга
№631, реєстровий №3183, в тому має право
укладати будь-які не заборонені
законом угоди відносно свого майна.
Однак, на підставі заяви Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" постановою
начальника Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції від 20.02.2014 року було скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2013 року. Листом від
24.02.2014 року ОСОБА_1 попереджено про
виселення в строк до 03.03.2014 року або
04.04.2014 року буде проведено примусове
виселення. На даний час ні ОСОБА_1 ні її
діти в даній квартирі не проживають.
Просить визнати дії начальника
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Шуляка
В.О., щодо скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 26.12.2013 року незаконними та
скасувати постанову від 20.02.2014 року про
скасування процесуального документа.

Представник скаржника ОСОБА_7 в
судовому засіданні пояснив, що заочним
рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 24.07.2013 року
задоволено частково позов Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" та вирішено виселити
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1. 11.10.2013 року Староміським
відділом державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції відкрито виконавчі
провадження з виконання виконавчого
листа про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. 16.12.2013 року
державним виконавцем було складено акт
про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1. 26.12.2013 року
державним виконавцем було складено акт
про те, що ОСОБА_1 виселена квартири
АДРЕСА_1. Речі боржника за даною адресою
не виявлені. В квартирі проживає ОСОБА_4
згідно договору оренди житла, речі, що
знаходяться в даній квартирі є
власністю ОСОБА_4 26.12.2013 року постановою
державного виконавця було закінчено
виконавче провадження в зв'язку із
виконанням рішення суду. ОСОБА_4, яка
проживає в даній квартирі не підлягає
виселенню, оскільки не є боржником
згідно судового рішення. ОСОБА_1 є
власником квартири тому має право
укладати будь-які не заборонені
законом угоди відносно свого майна.
Однак, на підставі заяви Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" постановою
начальника Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції від 20.02.2014 року було скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2013 року. Листом від
24.02.2014 року ОСОБА_1 попереджено про
виселення в строк до 03.03.2014 року або
04.04.2014 року буде проведено примусове
виселення. Вважає, що таким чином було
проведено повторне виселення боржника,
що можливо лише на підставі рішення
суду. На даний час ні ОСОБА_1 ні її діти
в даній квартирі не проживають.
Зазначив, що постанова начальнику
відділу необґрунтована та не
мотивована. Вилучення ключів у
боржника при виконанні рішення суду
про виселення не передбачено ні діючим
законодавством ні рішенням суду.
Виселення ОСОБА_1 та її дітей фактично
відбулося, а отже начальник відділу не
мав права виносити постанову. Просить
визнати дії начальника Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Шуляка В.О., щодо скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2013 року незаконними
та скасувати постанову від 20.02.2014 року
про скасування процесуального
документа.

Представник Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції старший державний виконавець
Заплетнюк Б.І. в судовому засіданні
пояснив, що 11.10.2013 року ним було
відкрито виконавчі провадження з
виконання виконавчого листа про
виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
квартири АДРЕСА_1. 16.12.2013 року ним було
складено акт про виселення ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
26.12.2013 року ним було складено акт про те,
що ОСОБА_1 виселена квартири АДРЕСА_1. В
квартирі проживала ОСОБА_4 згідно
договору оренди житла і в квартирі
знаходилися її речі. 26.12.2013 року ним
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження в зв'язку із
виконанням рішення суду. Однак,
стягувач подав скаргу на його дії, він
надавав відповідні пояснення на дану
скаргу. Постановою начальника
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від 20.02.2014
року було скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 26.12.2013 року, оскільки рішення суду
було виконане не в повній мірі. На
підставі заяви Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" виконавче
провадження було відновлено. Листом
від 24.02.2014 року ОСОБА_1 попереджено про
виселення в строк до 03.03.2014 року або
04.04.2014 року буде проведено примусове
виселення. 04.03.2014 боржника було
виселено з квартири, ним винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження. Просить в задоволені
скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" Мазур О.О.
в судовому засіданні пояснила, що на
виконанні у державного виконавця
Заплетнюка Б.І. знаходився виконавчий
лист про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. 16.12.2013 року
державним виконавцем було складено акт
про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1. 26.12.2013 року
державним виконавцем було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку із виконанням
рішення суду. Банк подав скаргу на дії
державного виконавця, оскільки рішення
суду фактично виконане не було, ключі
та речі було передано на зберігання
боржнику ОСОБА_1 В квартирі проживала
ОСОБА_4 Постановою начальника
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від 20.02.2014
року було скасовано постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 26.12.2013 року. На даний час ОСОБА_1 та
її дітей виселено з квартири. Просить в
задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, суд вважає, що скарга є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні з
матеріалів скарги та оглянутого в
судовому засіданні виконавчого
провадження №702/5 номер за ЄДРВП: 40144735,
11.10.2013 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №127/7209/13 виданого 26.09.2013 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. Боржником у
виконавчому провадженні є ОСОБА_1,
стягувачем є Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк».

Як вбачається з акту головного
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюка Б.І. від 28.10.2013 року,
рішення суду боржником добровільно
невиконано, боржник з квартири АДРЕСА_1
не виселився.

Як вбачається з акту головного
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюка Б.І. від 16.12.2013 року,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені.

16.12.2013 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. складено Акт
опису й арешту майна, з якого
вбачається, що було описане й
арештоване майно. Описане майно
прийняла на відповідальне зберігання
ОСОБА_1 В акті міститься зауваження
представника стягувача Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" про те, що стягував не
згоден з передачею майна та ключів від
квартири ОСОБА_1, тобто особі, яка
підлягає виселенню згідно виконавчого
документа.

З акту головного державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Заплетнюка Б.І. від 16.12.2013 року
вбачається, що ключі та речі, зазначені
в акті опису й арешту майна знаходяться
на відповідальному зберіганні в
ОСОБА_1 до 26.12.2013 року.

Відповідно до акту головного
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюка Б.І. від 26.12.2013 року,
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 виселена.
Власні речі боржника за даною адресою
не виявлені, в квартирі проживає
ОСОБА_4 згідно договору оренди житла
від 02.07.2013 року, речі які знаходяться в
квартирі є власністю ОСОБА_4 згідно
договору дарування від 03.07.2013 року.

26.12.2013 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №127/7209/13-ц виданого
26.09.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області про виселення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 на підстав п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження». В постанові, зокрема
зазначено, що рішення суду виконане,
ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені.

20.02.2014 року начальником Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Шуляком В.О. на підставі ст. 83
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
скасування процесуального документа, а
саме постанови про закінчення
виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 49)
від 26.12.2013 року, що видав Заплетнюк Б.І.
при примусовому виконанні виконавчого
листа №127/7209/13-ц виданого 26.09.2013 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

21.02.2014 року представником стягувача
було подано заяву начальнику
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
відновлення виконавчого провадження
№40144735 у зв'язку з тим, що боржник
вселився повторно, без відома
стягувача.

24.02.2014 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. надіслано
попередження на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3, запропоновано їм в строк до
03.03.2014 року виселитися та звільнити від
власних речей квартиру АДРЕСА_1. У разі
не звільнення зазначеного приміщення у
наданий державним виконавцем термін,
примусове виконання відбудеться 04.03.2014
року о 11 год. 00 хв.

Як вбачається з акту головного
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюка Б.І. від 04.03.2014 року,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені. Майно, яке
знаходиться в квартирі знаходиться на
відповідальному зберіганні в
представника Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", також представнику
стягувача передано ключі від квартири,
представником банку змінено серцевину
в дверях замка даної квартири з метою
збереження описаного й арештованого
майна.

04.03.2014 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №127/7209/13-ц виданого
26.09.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області про виселення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 на підстав п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження». В постанові, зокрема
зазначено, що рішення суду виконане,
ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені.

Завершальною стадією судового
провадження в розумінні ч. 1 Закону
України "Про виконавче провадження" є
виконавче провадження - сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. Для цього
він здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема: на
підставі виконавчих листів, що
видаються судами.

Частиною 1 ст. 30 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку,
зокрема, до закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49
цього Закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ст. 78 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець перевіряє стан виконання
рішення про виселення боржника на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення. У разі
невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець
виконує його примусово. Державний
виконавець зобов'язаний письмово
повідомити боржника про день і час
примусового виселення. Боржник
вважається повідомленим про примусове
виселення, якщо повідомлення
надіслано йому за адресою, за якою має
здійснюватися виселення, чи за іншою
адресою, достовірно встановленою
державним виконавцем. Відсутність
боржника, повідомленого про день і час
виселення, під час виконання рішення не
є перешкодою для виконання рішення.
Виселення полягає у звільненні
приміщення, зазначеного у виконавчому
документі, від особи (осіб), яка
виселяється, її майна, домашніх тварин
та у забороні такій особі
користуватися цим приміщенням.
Примусовому виселенню підлягають
виключно особи, зазначені у
виконавчому документі. Виселення
здійснюється у присутності понятих за
сприянням органів внутрішніх справ з
обов'язковим описом майна державним
виконавцем. Один примірник акта опису
майна вручається під розписку
боржнику. За необхідності державний
виконавець в установленому законом
порядку забезпечує зберігання майна
боржника з покладенням пов'язаних з цим
витрат на боржника. У разі якщо
виконання рішення здійснюється за
відсутності осіб, які підлягають
виселенню, державний виконавець
зобов'язаний провести опис майна.
Описане майно передається для
відповідального зберігання особі,
визначеній державним виконавцем.
Передане для зберігання майно
боржника видається йому державним
виконавцем на підставі акта після
відшкодування боржником витрат,
пов'язаних із зберіганням такого майна.
У разі якщо боржник відмовляється
відшкодувати витрати, пов'язані із
зберіганням майна, вони компенсуються
за рахунок реалізації частини майна
боржника. Зберігання майна
здійснюється протягом не більше двох
місяців. Після закінчення двомісячного
строку невитребуване майно
реалізується в порядку, визначеному
цим Законом. Отримані від реалізації
кошти, за вирахуванням понесених
витрат, перераховуються боржнику. У
разі якщо майно не було реалізовано,
розпорядження ним здійснюється в
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном. Про
виконання рішення про виселення
боржника державний виконавець складає
акт, що підписується особами, які брали
участь у виконанні. У разі якщо особа
самостійно вселилася у приміщення, з
якого вона була примусово виселена,
повторне її виселення може бути
здійснено державним виконавцем на
підставі ухвали суду, який прийняв
рішення про виселення. Виконавче
провадження в такому разі підлягає
поновленню за постановою державного
виконавця.

Пунктами 2.1, 8.6 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802
передбачено, що державний виконавець
при здійсненні виконавчого
провадження зобов'язаний
використовувати всі надані йому права
і повноваження, необхідні для
забезпечення своєчасного і повного
виконання рішення. При виконанні
рішення про виселення боржника його
майно може бути передане державним
виконавцем на зберігання на строк не
більше двох місяців. Майно в цьому
випадку описується за правилами,
встановленими для опису й арешту майна.
Арешт на майно в цьому випадку не
накладається. Після закінчення
двомісячного строку невитребуване
майно реалізується в порядку,
визначеному Законом. Отримані від
реалізації кошти, за вирахуванням
понесених витрат, перераховуються
боржнику. У разі якщо майно не було
реалізовано, державний виконавець
повідомляє органи державної
податкової служби для здійснення
подальшого розпорядження ним у
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном.

Як встановлено в судовому засіданні, з
актів головного державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Заплетнюка Б.І. від 16.12.2013 року, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1
виселені. Державним виконавцем було
складено Акт опису й арешту майна, з
якого вбачається, що описане майно
прийняла на відповідальне зберігання
ОСОБА_1 Ключі та речі, зазначені в акті
опису й арешту майна знаходяться на
відповідальному зберіганні в ОСОБА_1
до 26.12.2013 року. В акті міститься
зауваження представника стягувача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" про те, що
стягував не згоден з передачею майна та
ключів від квартири ОСОБА_1, тобто
особі, яка підлягає виселенню згідно
виконавчого документа.

Отже, в даному випадку не було
дотримано вимого ст. 78 Закону України
"Про виконавче провадження", згідно
якої виселення полягає у звільненні
приміщення, зазначеного у виконавчому
документі, від особи (осіб), яка
виселяється, її майна та у забороні
такій особі користуватися цим
приміщенням. Оскільки фактично, особа,
що виселялася, не була позбавлена
можливості користуватися своїм майном
та квартирою.

Крім того, як встановлено в судовому
засіданні, представник стягувача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк"
звернувся до Департаменту контролю за
виконанням рішень, розгляду звернень
громадян та юридичних осіб Державної
виконавчої служби України із скаргою
на дії головного державного виконавця
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
Заплетнюка Б.І. при виконанні
виконавчих листів про виселення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в які зокрема
зазначено, що незважаючи на винесення
постанови від 26.12.2013 року про
закінчення виконавчого провадження,
рішення суду фактично не виконано.
Копія скарги також була надіслана до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області.

В судовому засіданні встановлено, що
головний державний виконавець
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Заплетнюк
Б.І. надавав відповідні пояснення по
данній скарзі щодо проведених
виконавчих дій.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 51 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною
чи скасована начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. Про
відновлення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову, копії якої не пізніше
наступного дня надсилаються до суду,
який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а
також органу (посадовій особі), який
видав виконавчий документ.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 6 ст. 82 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби вищого
рівня чи до суду. Скарга на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця подається начальнику
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець.
Рішення, дії чи бездіяльність
начальника відділу можуть бути
оскаржені до вищестоящого органу
державної виконавчої служби.
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі. Рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження
та особами, які залучаються до
проведення виконавчих дій, до
відповідного адміністративного суду
в порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені до
керівництва органів державної
виконавчої служби, якщо їх оскарження
передбачено цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 83 Закону
України "Про виконавче провадження"
контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоящого органу державної
виконавчої служби. Начальник відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений
державним виконавцем акт, зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку,
встановленому цим Законом. Постанови,
зазначені в частинах другій -
четвертій цієї статті, можуть бути
оскаржені в десятиденний строк з дня їх
винесення у порядку, встановленому цим
Законом.

Як встановлено в судовому засіданні,
20.02.2014 року начальником Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Шуляком В.О. на підставі ст. 83
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
скасування процесуального документа, а
саме постанови про закінчення
виконавчого провадження (від 26.12.2013
року, що видав Заплетнюк Б.І. при
примусовому виконанні виконавчого
листа №127/7209/13-ц виданого 26.09.2013 року
Вінницьким міським судом Вінницької
області про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. 21.02.2014 року
представником стягувача було подано
заяву начальнику Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції про відновлення виконавчого
провадження №40144735 у зв'язку з тим, що
боржник вселився повторно, без відома
стягувача. Виконавче провадження було
відновлене і 24.02.2014 року головним
державним виконавцем Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. надіслано
попередження на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3, запропоновано їм в строк до
03.03.2014 року виселитися та звільнити від
власних речей квартиру АДРЕСА_1. Як
вбачається з акту головного державного
виконавця Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюка Б.І. від 04.03.2014 року,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені. Майно, яке
знаходиться в квартирі знаходиться на
відповідальному зберіганні в
представника Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", також представнику
стягувача передано ключі від квартири,
представником банку змінено серцевину
в дверях замка даної квартири з метою
збереження описаного й арештованого
майна. 04.03.2014 року головним державним
виконавцем Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Заплетнюком Б.І. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №127/7209/13-ц виданого
26.09.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області про виселення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 на підстав п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження». В постанові, зокрема
зазначено, що рішення суду виконане,
ОСОБА_1,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 виселені.

Враховуючи наведені вище положення
Закону України "Про виконавче
провадження", суд приходить до
висновку, що державним виконавцем
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2013 року було
винесено передчасно та без врахування
всіх обставин виконавчого провадження,
що призвело до порушення прав
стягувача, оскільки рішення суду на той
час не було виконане в повному обсязі.
Дані обставини стали підставою для
винесення 20.02.2014 року начальником
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Шуляком
В.О. постанови про скасування
процесуального документа, а саме
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2013 року, що видав
Заплетнюк Б.І.

Суд не приймає до уваги пояснення
представника скаржника про те, що
боржника було повторно виселено з
квартири, оскільки це спростовується
обставинами, встановленими в судовому
засіданні.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України, а у випадках, встановлених
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що начальником
Староміського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Шуляком
В.О. дії щодо винесення постанови від
20.02.2014 року про скасування
процесуального документу вчинені
відповідно до вимог Закону України "Про
виконавче провадження" та в межах своїх
повноважень, права та свободи заявника
порушено не було, тому в задоволенні
скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 383, 387 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
начальника Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, заінтересовані особи Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, орган
опіки та піклування Вінницької міської
ради про визнання дій незаконними та
скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

СУДДЯ