У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус
Макіївського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_6,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання недійсними
договору міни та довіреності за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 20 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 17 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому
просила: визнати недійсною довіреність
від 15 вересня 2005 року, видану ОСОБА_9 на
ім'я ОСОБА_10; визнати недійсним договір
міни квартири АДРЕСА_1, укладений 5
жовтня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10,
який діяв в інтересах та від імені
ОСОБА_9; повернути сторони до
первісного стану; визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначала, що її
сину, ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, належала на праві власності
квартира АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_9
страждав алкоголізмом, неодноразово
лікувався, у 1982 та у 1984 роках переніс
черепно-мозкові травми. Окрім того, 7
червня 2005 року він був
госпіталізований в нейрохірургічне
відділення та прооперований у зв'язку
із травмою голови. Переймаючись через
те, що люди можуть використати стан
здоров'я її сина з корисливою метою,
вона запропонувала сину передати їй
правовстановлюючі документи на
квартиру. Крім того, 9 лютого 2005 року син
видав їй нотаріально посвідчену
довіреність на право розпорядження
квартирою строком на три роки. Однак, 15
вересня 2005 року ОСОБА_9 своєю
нотаріально посвідченою довіреністю
уповноважив ОСОБА_10 отримати дублікат
свідоцтва про право власності на
квартиру, а потім обміняти її на його
розсуд та на його умовах. Відповідно до
договору міни, укладеного 5 жовтня 2005
року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, який діяв в
інтересах та від імені ОСОБА_9, останній
набув право власності на квартиру
АДРЕСА_2, а спірна квартира у м. Донецьку
переходила у власність ОСОБА_5 Вважає,
що відповідачем було використано
хворобливий стан її сина, оскільки
спірний договір та довіреність не
відповідають вимогам закону та були
вчинені без дійсної на те волі її сина.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 17 лютого 2014 року, у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позов.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд першої інстанції, з яким
погодився й суд апеляційної інстанції,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшов правильного висновку
про те, що позов ОСОБА_4 не підлягає
задоволенню, керуючись при цьому
нормами ст. ст. 203, 215, 225,
626, 627, 715 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 20 січня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник