У х в а л а

іменем україни

5 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А., Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про стягнення заборгованості по
аліментам та неустойки,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 14 лютого 2014 року,

та касаційною скаргою
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 14 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості по аліментам та
неустойки.

Посилалася на те, що
рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 9 серпня 2006 року з відповідача на
користь позивачки стягнуто аліменти на
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3
частини з усіх видів заробітку, але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 20
липня 2006 року і до досягнення дитиною
повноліття. Відповідач не працює та не
виконує рішення суду, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість по
аліментам за період з серпня 2006 року по
жовтень 2013 року в розмірі 25 349 грн 38 коп
та неустойка в розмірі

349 545 грн 36 коп.

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_4 заборгованість по
аліментам за період з серпня 2006 року по
жовтень 2013 року в розмірі 25 349 грн 38 коп
та неустойку за прострочення виплати
аліментів в розмірі 349 545 грн 36 коп.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 14 лютого 2014 року рішення
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 11 грудня 2013 року
скасовано в частині стягнення
заборгованості по аліментам та в цій
частині ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення суду змінено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів в розмірі 25 000 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

У касаційній скарзі
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати
оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції в частині
стягнення неустойки та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив із
розрахунку заборгованості по
аліментам, зробленого відділом
державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції 1 листопада 2013 року.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення заборгованості по аліментам
та змінюючи рішення в частині
стягнення неустойки, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що спору з
приводу розміру заборгованості між
сторонами не існує, тому підстави для
стягнення заборгованості в порядку ст.
194 Сімейного Кодексу України також
відсутні. Примусове стягнення
заборгованості по аліментам
здійснюється державним виконавцем
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та правові
підстави для її стягнення за рішенням
суду відсутні. Зменшуючи розмір
неустойки, суд апеляційної інстанції
врахував матеріальний стан
відповідача, який не працює та має на
утриманні неповнолітню дитину
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 с т. 196
СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) в
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про їх відхилення та
залишення без змін рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 лютого 2014 року, тому що судове
рішення є законним та обґрунтованим.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 лютого 2014 року та касаційну
скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 лютого 2014 року відхилити.

Рішення апеляційного
суду Донецької області від 14 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про
стягнення заборгованості по аліментам
та неустойки, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель