Головуючий у 1 інстанції: Бойко
Провадження № 22-ц/783/1882/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю:
представника позивача - Мельника Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Львівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 27 грудня 2013 року у справі за позовом
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове
повернення залишку кредиту,-

в с т а
н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом про солідарне стягнення
з відповідачів залишку кредиту у сумі
257365 гривень 17 копійок, наданого 20
грудня 2007 року сім»ї в особі ОСОБА_3 для
придбання квартири, обґрунтовуючи свою
вимогу тим, що її чоловік - відповідач
ОСОБА_4 давав письмову згоду на
отримання такого кредиту, а тому на
ньому лежить солідарний обов»язок
повернути кредит разом із своєю
дружиною.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 27 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
в користь Львівського регіонального
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» 257365 гривень 17 копійок
заборгованості за кредитним договором
№ 347 від 20 грудня 2007 року, а в дохід
держави - 2573 гривні 65 копійок судового
збору. У задоволенні позовних вимог,
звернених до відповідача ОСОБА_4,
відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить
його скасувати в частині відмови у
задоволенні позову до ОСОБА_4 з підстав
неповного встановлення обставин, які
мають значення для справи, порушення
норм матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким
позов про солідарне стягнення залишку
кредиту задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не врахував тієї
обставини, що кредитний договір
укладений в інтересах сім»ї, письмово
погоджений з відповідачем ОСОБА_4, а
тому, відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного
кодексу (далі-СК) України, створює
обов'язки для обох членів подружжя.
Вважає, що кожен з відповідачів несе
солідарну відповідальність за
невиконання умов кредитного договору.

В судове засідання апеляційного суду
відповідачі повторно не з»явились,
хоча про час та місце розгляду справи
двічі повідомлялись у встановленому
процесуальним законом порядку, (а.с.60, 66,
67, 70), про причини неявки суд не
повідомляли і клопотань про
відкладення розгляду справи не
заявляли, а тому розгляд справи було
проведено у відповідності до вимог ч.2
ст.305 Цивільного процесуального
кодексу (далі-ЦПК) України у їхній
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивача в підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року
між Львівським регіональним
управлінням ДСФУ "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву" і відповідачем ОСОБА_3
було укладено кредитну угоду №347
(а.с.13-15), згідно з якою на сім'ю в особі
ОСОБА_3 наданий прямий адресний
(цільовий) кредит у розмірі 287969 гривень
83 копійки для будівництва житла
загальною площею 88,0 кв.м. згідно з
проектом за адресою: АДРЕСА_1, який вона
зобов»язана була повернути у строк до 13
вересня 2028 року, шляхом внесення з дати
зарахування коштів кредиту на рахунок
позичальника щоквартальних платежів
(протягом кожного кварталу, але не
пізніше наступного дня звітного
кварталу) у сумі, визначеній у
розрахунку щоквартальних платежів
(а.с.16-17), на рахунок в банку-агенті, до
повного виконання зобов»язань за цим
договором (п.4.2.2 договору).

20 грудня 2007 року відповідач ОСОБА_4,
який є чоловіком відповідача ОСОБА_3,
своєю письмовою заявою схвалив
укладення дружиною такого договору
(а.с.15 зворот).

Позичальник умов договору про
повернення визначених розрахунком
щоквартальних платежів в повному
обсязі не виконувала, а тому станом на 07
травня 2013 року у неї виникла
прострочена заборгованість по сплаті
кредиту в сумі 5237 гривень 61 копійки, про
що вона повідомлялась позивачем,
шляхом надіслання письмового
повідомлення про порушення умов
кредитного договору на зазначену у
договорі адресу (а.с.19).

03 липня 2013 року позивач звернувся до
відповідача ОСОБА_3 з письмовою вимогою
про повернення простроченої
заборгованості та про наслідки
невиконання умов договору - про
дострокове стягнення залишку кредиту
(а.с.20).

Вказані вимоги були проігноровані
позичальником і позивач звернувся до
суду з позовом про дострокове
стягнення залишку кредиту в сумі 257365
гривень 17 копійок, що відповідає умовам
вказаного договору (п.5.2.1, п.5.2.2) та
вимогам ст.ст.526, 1050, 1054 Цивільного
кодексу України.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача та стягуючи всю суму
залишку кредиту лише з відповідача
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_4 не є ні
позичальником, ні поручителем за
вказаним вище кредитним договором, а
тому не повинен відповідати за
зобов»язаннями, які випливають з нього,
і не може бути належним відповідачем у
даній справі, так як його діями не було
порушено жодних прав позивача.

Однак, з такими висновками суду
погодитись не можна, оскільки вони
суперечать нормам матеріального права,
які суд повинен був застосувати до
спірних правовідносин.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України,
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, у тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України
визначено, що договір, укладений одним
із подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Це означає, що чоловік і дружина мають
не тільки рівні права на грошові кошти,
отримані на підставі кредитного
договору, укладеного одним із них,
та/або на майно, придбане на підставі
кредитних коштів, а також рівні
обов»язки по поверненню кредиту,
оскільки він був отриманий одним з них
для сім»ї.

Таким чином, боргові зобов'язання перед
позикодавцем несуть як чоловік, так і
дружина, в рівних частинах, а не тільки
той із подружжя, хто підписав кредитний
договір, якщо буде встановлено, що
кредит був отриманий та/або
використаний в інтересах сім»ї.

Враховуючи вказані вище норми
матеріального закону та встановлення
судом факту отримання кредиту
відповідачем ОСОБА_3 в інтересах сім»ї,
колегія суддів доходить висновку про
те, що вказана вища сума залишку
кредиту підлягає стягненню з кожного з
відповідачів у рівних частинах, - по 128682
гривень 59 копійок з кожного.

У зв»язку з цим, судові витрати, які
підлягають стягненню у дохід держави
(2573 гривні 65 копійок несплаченого
позивачем при зверненні до суду з
указаним позовом судового збору), та
судові витрати, які підлягають
стягненню у користь позивача (1286
гривень 83 копійок по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги),
несуть відповідачі у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р
і ш и л а:

апеляційну скаргу Львівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої фінансової установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» задовольнити
частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 27 грудня 2013 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позов
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
заборгованість за кредитним договором
від 20 грудня 2007 року №347 у розмірі по
128682 (сто двадцять вісім тисяч шістсот
вісімдесят дві) гривень 59 копійок з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід
держави судовий збір у розмірі 2573
гривні 65 копійок в рівних частках з
кожного - по 1286 гривень 83 копійок з
кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої фінансової
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву»
судові витрати у розмірі 1286 гривень 83
копійок по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги в рівних
частках з кожного - по 643 гривні 42
копійки з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду.

Головуючий:
___________________ Бойко С.М.

Судді:
___________________ Береза В.І.

___________________ Штефаніца Ю.Г.