Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/1837/14
Головуючий у 1 інстанції: Галянчук
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.

Судді Подліянова Г.С.,

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне
рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 06 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину, яка продовжує
навчання, та аліментів за минулий час, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вищезазначеним позовом, який в
подальшому уточнила та зазначала, що
відповідач є її батьком. На теперішній
час позивачка навчається на денній
формі навчання за контрактом в
Запорізькому інституті економіки та
інформаційних технологій за
спеціальністю «Менеджмент організацій
і адміністрування», що підтверджується
договором №23653 від 01.09.2013 року.

Зазначає, що ніяких додаткових
прибутків не має, оскільки навчається
на денній формі навчання за контрактом,
стипендії не отримує, влаштуватися на
роботу можливості не має.

Відповідач в добровільному порядку
надавати допомогу не бажає, в зв'язку з
чим просить суд стягнути з відповідача
аліменти на її утримання в розмірі 500
грн. щомісячно, починаючи від дня
пред'явлення позову до суду і до
закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2014
року. Також просила суд стягнути з
відповідача аліменти за минулий час, а
саме за три роки до подання позовної
заяви в розмірі 500 грн.

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області від
06 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно,
починаючи з 04.12.2013 року та до
закінчення нею навчання - 30.06.2014 року.

В частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів
за минулий час, а саме за три роки до
подання позовної заяви, в розмірі 500
грн. - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів
за один місяць допущено до негайного
виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі.

Позивачка та відповідач в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явились.

Судова колегія вважає можливим
розглядати справу за їх відсутності,
оскільки в матеріалах справи є поштові
повідомлення про вручення їм судових
повісток, а тому вважаються такими, що
повідомлені належним чином про місце
та час розгляду справи.

Будь-яких заяв від сторін до суду
апеляційної інстанції не надійшло.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника позивачки, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що батьком позивачки є
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно довідки Запорізького інституту
економіки та інформаційних технологій
№ 085/13 від 17.10.2013 року ОСОБА_3 є
студенткою 5 курсу денної форми
навчання на контрактній основі,
спеціальність «Менеджмент організацій
і адміністрування» (а.с.42).

З позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що
вона просить стягнути з відповідача
витрати на своє навчання у
Запорізькому інституті економіки та
інформаційних технологій.

Зазначені в позові вимоги
регулюються гл.16 Сімейного Кодексу
України (ст.ст. 198-201 СК України ).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець
пов'язує обов'язок батьків утримувати
своїх повнолітніх дітей, які
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, до
досягнення ними двадцяти трьох років
за умови, коли батьки можуть надавати
таку матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

З урахуванням встановлених обставин та
вимог ст.ст. 182, 191, 200 Сімейного Кодексу
України, та виходячи з того, що
відповідач має нерегулярний дохід, а
сам відповідач не спростував ці
обставини, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, з яким
погоджується колегія суддів, що з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню аліменти в
твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 04.12.2013 року - дня
подання позову до суду та до закінчення
навчання - 30.06.2014 року

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачка звернулася до Запорізького
районного суду Запорізької області
02.12.2013 року спростовуються матеріалами
справи.

А саме, зі штампу вхідної
кореспонденції вбачається, що позовна
заява ОСОБА_3 була подана до суду 04.12.2013
року без використання послуг поштової
служби (а.с.1).

Статтею 201 Сімейного Кодексу України
визначено, що до відносин між батьками
і повнолітніми дочкою, сином щодо
надання їм утримання застосовуються
норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього
Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 191 СК України
аліменти за минулий час можуть бути
присуджені, якщо позивач подасть суду
докази того, що він вживав заходів щодо
одержання аліментів з відповідача, але
не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати. У цьому разі
суд може присудити аліменти за минулий
час, але не більш як за три роки.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.
Належним доказом може бути показання
свідка (ст.63 ЦПК України).

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення аліментів за минулий період,
так як позивачка не надала допустимих
та належних доказів того, що вона
вживала заходів для одержання
аліментів із відповідача та не довела
суду, що відповідач ухилявся від сплати
аліментів.

Посилання тільки на покази свідка без
врахування вимог закону не можна
вважати достатнім, належним,
безспірним доказом вжиття саме
позивачкою заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не могла
їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього відповідача від їх сплати.

Таких доказів відповідно до вимог
ст..ст.58,59 ЦПК України позивачкою не
надано також суду апеляційної
інстанції.

Виходячи з вимог змагальності сторін,
обов'язків доказування і подання
доказів, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
його законність, підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги є
повторенням обставин, якими позивачка
обґрунтовувала свої позовні вимоги,
всебічна оцінка яким була дана судом
першої інстанції, і зводяться лише до
особистої незгоди з висновком суду
першої інстанції щодо їх оцінки.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Запорізького районного
суду Запорізької області від 06 березня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: