Номер провадження: 22-ц/785/6337/14
Головуючий у першій інстанції Куркан
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Сегеди В.І.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 20 травня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
Овідіопольської сільської ради
Одеської області, ТОВ «Вектор», МПП
«Гілея», третя особа на стороні
відповідача відділ Держземагенства в
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання державних актів
недійсними, рішення селищної ради
частково недійсними та зобов'язання
вчинити певні дії та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні майном не
пов'язаних з позбавленням права
володіння,-

встановила:

У серпні 2013 року позивачка звернулась
до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона 20.05.1983 року
отримала у спадок житловий будинок з
господарськими спорудами, який
розміщений на АДРЕСА_1. Також у її
користуванні знаходилась присадибна
земельна ділянка площею 0.12 га, яка
розміщена за вказаною адресою.

26.04.2007 року Овідіопольською сільською
радою було прийнято рішення № 347 - V про
передачу їй безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
названого вище житлового будинку
меншою площею, а саме 0.1078 га.

Виготовлення технічної документації
для отримання державного акту на право
власності на земельну ділянку було
доручено відповідачу - МПП «Гілея».

07 липня 2008 року ОСОБА_4 отримала
державний акт про право власності на
названу вище присадибну ділянку

В 2011 році між нею та відповідачем
ОСОБА_3, який є її суміжним
землекористувачем, виникла конфліктна
ситуація, в процесі якої комісією
Овідіопольської сільської ради було
рекомендовано встановити межі
земельних ділянок в натурі на
місцевості відповідно до державних
актів про право власності на земельні
ділянки. Відповідач ОСОБА_3
встановлювати такі межі відмовився.

В 2013 році ОСОБА_4 звернулась до
геодезичної організації і замовила
технічний звіт з геодезичного знімання
належної їй земельної ділянки. Після
отримання висновків вказаної
організації стало відомо, що земельна
ділянка відповідача ОСОБА_3 майже на
півтора метра заходить в належний їй
житловий будинок, що реально
перешкоджає їй користуватись житловим
будинок та присадибною земельною
ділянкою.

За роз'ясненням позивачка звернулася
до МПП «Гілея», яке виготовляло їй
державний акт про право власності на
земельну ділянку, та їй було роз'яснено,
що помилку при виготовленні державного
акту про право власності на земельну
ділянку допустило ТОВ «Вектор», яке
виготовляло вказаний акт відповідачу
ОСОБА_3.

Таким чином, позивачка вважає, що
невірне встановлення меж суміжних
земельних ділянок трапилось внаслідок
халатного відношення до своїх
обов'язків працівників відповідачів
МПП «Гілея» та ТОВ «Вектор».

З цих підстав звернулася до суду та
просила визнати недійсним державний
акт про право власності на земельну
ділянку площею 0.1078 га серія ЯД №755486,
яка розміщена на АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), виданий на ім'я
ОСОБА_4, 07 липня 2008 року скасувавши його
державну реєстрацію за № 03.

Визнати недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0.0915 га, серія ЯГ № 947287, яка
розміщена на АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), виданий на ім'я
ОСОБА_3 13 листопада 2006 року, скасувавши
його державну реєстрацію за № 82.

Зобов'язати відповідача -
Овідіопольську сільську рада частково
скасувати рішення ХІV сесії V скликання
Овідіопольської с/ради Одеської
області від 26.04.2007 року №347 - V в частині
зазначення площі земельної ділянки,
яка передавалась у безоплатну приватну
власність ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), яка розміщена за
адресою: АДРЕСА_1 та частково скасувати
рішення ХХVІІІ сесії ІV скликання
Овідіопольської с/ради, Одеської
області від 02.03.2006 року за № 1282-ІV в
частині зазначення площі земельної
ділянки, яка передавалась безоплатно у
приватну власність ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка), яка
розміщена за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язати МПП «Гілея» та ТОВ «Вектор»
скласти технічну документацію із
землеустрою, щодо встановлення нових
меж земельних ділянок в натурі (на
місцевості) за вищевказаними адресами
згідно винесеного рішення сесії
Овідіопольської сільської ради, після
скасування судом названих вище
державних актів про право власності на
земельні ділянки.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та в
свою чергу 28.08.2013 року звернувся до суду
із зустрічним позовом (який
неодноразово уточнював), в якому
зазначав, що йому на праві власності
належить житловий будинок з
господарчими спорудами, який
розміщений на АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 є
суміжним землекористувачем.

В 2006 році він звернувся до
Овідіопольської сільради з проханням
про надання дозволу на реконструкцію
належного йому напівпідвального
приміщення. ОСОБА_4 була проти надання
такого дозволу, у зв'язку з чим сільрада
не надала йому дозвіл на реконструкція
вказаного вище приміщення. Він
розпочав самовільну реконструкцію, в
проведенні якої відповідачка чинила
йому перешкоди, у зв'язку з чим йому
були причинені матеріальні збитки.

Також вважав, що причиною конфлікту є
будівлі ОСОБА_4, які збудовані на
спільній межі.

На підставі викладеного просив суд
будівлі, що знаходяться на спільній
межі та отримані у спадок ОСОБА_4,
вважати межовими спорудами, а будівлі
(а1, а2), збудовані ОСОБА_4, вважати
самочинними.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 20 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено
частково.

Визнано недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0.1078 га серія ЯД № 755486, яка
розміщена на АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), виданий на ім'я
ОСОБА_4 07 липня 2008 року на підставі
рішення ХІV сесії V скликання
Овідіопольської с/ради Одеської
області від 26.04.2007 року за № 347 - V,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:003:0459, скасувавши його державну
реєстрацію за № 03.

Визнано недійсним державний акт про
право власності на земельну ділянку
площею 0.0915 га, серія ЯГ № 947287, яка
розміщена на АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), виданий на ім'я
ОСОБА_3 13 листопада 2006 року на підставі
рішення ХХVІІІ сесії ІV скликання
Овідіопольської с/ради Одеської
області від 02.03.2006 року за № 1282 - ІV,
кадастровий номери земельної ділянки
:02:003:0268,:02:003:0269, :02:003:0270,
скасувавши його державну реєстрацію за
№ 82.

Визнано недійсним та скасовано рішення
ХІV сесії V скликання Овідіопольської
сільради Одеської області від 26.04.2007
року № 347 - V в частині зазначення площі
земельної ділянки, яка передавалась у
безоплатну приватну власність ОСОБА_4
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд (присадибна ділянка), яка
розміщена за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано рішення
ХХVІІІ сесії ІV скликання
Овідіопольської с/ради, Одеської
області від 02.03.2006 року № 1282 - ІV в
частині зазначення площі земельної
ділянки, яка передавалась безоплатно у
приватну власність ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка), яка
розміщена за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволені позову ОСОБА_4 в частині
зобов'язання МПП «Гілея» та ТОВ
«Вектор» скласти технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення нових меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості) на ім'я
відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_3, щодо
земельних ділянок розміщених
відповідно за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду змінити.

Визнати державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0.1078 га серія ЯД №755486, яка розміщена на
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка), виданий на
ім'я ОСОБА_4 07 липня 2008 року на підставі
рішення ХІV сесії V скликання
Овідіопольської сільської ради
Одеської області від 26.04.2007 року за № 347
- V, кадастровий номер земельної ділянки
:02:003:0459, скасувавши його державну
реєстрацію за № 03.

Визнати недійсним та скасувати рішення
ХІV сесії V скликання Овідіопольської
сільради Одеської області від 26.04.2007
року № 347 - V в частині зазначення площі
земельної ділянки, яка передавалась у
безоплатну приватну власність ОСОБА_4
для будівництва та обслуговування
жилого будинку господарських будівель
та споруд (присадибна ділянка), яка
розміщена за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачкою доведено, що при
виготовленні державних актів була
допущена помилка щодо розмірів
земельних ділянок та їх розташування.

Відмовляючи в позові ОСОБА_5 в частині
зобов'язання МПП «Гілея» та ТОВ
«Вектор» скласти технічну
документацію із землеустрою, щодо
встановлення нових меж земельних
ділянок в натурі на місцевості, суд
посилався на те, що це фактично
договірні зобов'язання, які
укладаються по волевиявленню сторін, а
не по рішенню суду.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що останнім не доведено
ті обставини на які він посилався, а
також з того, що законом не передбачено
визнання будівель, які побудовані на
межі, - межовими спорудами, а споруди а1,
а2 не є самочинними, оскільки
побудовані відповідно до вимог закону,
внесені до технічного паспорту на
будинок та зазначені у свідоцтві про
право власності.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, що їх
регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що позивачка
ОСОБА_4 20.05.1983 року отримала у спадок
житловий будинок з господарчими
спорудами за адресою: Одеська область,
АДРЕСА_1. На даний час будинок належить
позивачці на підставі свідоцтва про
право власності від 07.12.2009 року, що
підтверджується матеріалами справи. З
зазначеного свідоцтва про право
власності вбачається, що споруди а1, а2
не є самочинними.

Оскільки земельна ділянка, на якій
розташований зазначений будинок,
знаходилася у фактичному її
користуванні, позивачка звернулася до
Овідіопольської селищної ради з заявою
про безкоштовну передачу земельної
ділянки у приватну власність.

19 березня 2007 року землевпорядником
Овідіопольської селищної ради було
зроблено схематично-ситуаційний план,
в якому було зазначено, що у
користуванні ОСОБА_4 знаходиться
земельна ділянка площею 0,12 га (а.с.15).
26.04.2007 року Овідіопольською сільською
радою було прийнято рішення № 347 - V,
відповідно до якого позивачці ОСОБА_4
була передана безкоштовно у приватну
власність земельна ділянка меншою
площею - 0,1078 га по АДРЕСА_1, та на
підставі цього рішення видано
державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 0.1078 га серія ЯД
№ 755486 (а.с.16, 18).

02 березня 2006 року Овідіопольською
сільською радою було прийнято рішення
№ 1282 - ІV, відповідно до якого
відповідачу ОСОБА_3 була передана
безкоштовно у власність земельна
ділянка площею 0,0915 га, яка розміщена на
АДРЕСА_2.

Такий розмір земельної ділянки
зазначений у державному акті на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№ 947287 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.30).

У 2011 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник
спір при будівництві останнім
вбиральні на відставні менш ніж 2 метри
від стіни житлового будинку позивачки.
Влітку 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
Овідіопольської селищної ради по
питанню врегулювання зазначеного
спору.

19.07.2011 року комісією селищної ради був
складений акт перевірки, яким було
встановлено, що між ділянками відсутні
чіткі межі, та було рекомендовано
встановити межі в натурі (а.с.19).

У 2012 році землевпорядна організація
здійснила геодезичні вишукування, за
якими був складений кадастровий план
від 14.11.2012 року з зазначенням існуючих
будівель та меж між ділянками АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 відповідно до державних
актів.

З технічного звіту кооперативу
«Гео-Сервіс» від 2013 року з геодезичного
знімання земельної ділянки по АДРЕСА_1
геодезичні вишукування за адресою:
АДРЕСА_2 були проведені некоректно. При
виготовлені державного акту за адресою
АДРЕСА_1 (виготовлявся пізніше) лінія
розмежування була підігнана під
існуючу в земельному кадастрі. В
результаті вишукувань було
встановлено, що координати точок лінії
розмежування між ділянками згідно
даних кадастру не відповідають дійсним
координатам (а.с.21-29).

Як встановлено в суді саме з цього
кадастрового плану ОСОБА_4 у листопаді
2012 року стало відомо про порушення її
прав, тому у серпні 2013 року вона
звернулася до суду з позовом, що
спростовує твердження ОСОБА_3 про
пропуск нею строку позовної давності,
передбаченого ст. 257 ЦК України.

Порушення прав ОСОБА_4 також вбачається
й з схематичного плану земельної
ділянки, виготовленого МПП «Гілея»
15.04.2014 року, з якого видно, що відповідно
до державного акту та відомостей бази
даних Державного земельного кадастру,
межа між ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
(позначена на плані синім кольором)
проходить всередині будинку ОСОБА_4
через приміщення « 1-5», « 1-4», « 1-2» і що
ця межа не співпадає з фактичною
існуючою межею між ділянками сторін
(а.с.164).

Таким чином, вказаний розмір земельної
ділянки не забезпечує можливість
належного обслуговування житлового
будинку, який належить ОСОБА_4, та
фактичний розмір земельної ділянки не
відповідає площі, яка зазначена у
державному акті на право власності на
земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4.

Представник Овідіопольської сільської
ради Одеської області в суді
апеляційної інстанції погодилась з
рішенням суду першої інстанції та
пояснила, що видані державні акти та
прийняті сільською радою оспорюванні
рішення порушують права ОСОБА_4.

Таким чином, рішення Овідіопольської
селищної ради № 1282- IV від 02.03.2006 року та
виданий на підставі цього рішення
ОСОБА_3 державний акт про право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_2
порушує права позивачки як власника
житлового будинку та земельної
ділянки, на якій він розташований,
оскільки містять в собі недостовірні
відомості стосовно площі, меж та
розташування земельної ділянки
АДРЕСА_2, межі не відповідають існуючим
межам земельних ділянок, і як наслідок
згідно бази даних Державного
земельного кадастру ділянка АДРЕСА_2
включає в себе частину земельної
ділянки АДРЕСА_1 та частину будинку,
який належить ОСОБА_4 на праві
власності.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий
акт органу місцевого самоврядування,
який не відповідає закону і порушує
права власника, за позовом власника
майна визнається судом незаконним та
скасовується.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необхідності
скасування рішень сільської ради, в
частині розміру земельних ділянок та
державних актів на право власності на
зазначені земельні ділянки.

При цьому колегія суддів не приймає до
уваги доводи апелянта про те, що
кадастровий план земельної ділянки
ОСОБА_4, виготовлений МПП «Гілея», не є
допустимим та належним доказом,
оскільки підприємство не має ліцензії.
Зазначене спростовується ліцензією
Державної служби геодезії, картографії
та кадастру серії АВ за № 521276, що була
видана 05.07.2010 року, та ліцензією
Державного комітету України із
земельних ресурсів, серії АВ за № 540224,
що була видана 11.06.2010 року. Зазначені
ліцензії наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Крім того, суд звертає увагу, що в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив,
що ним ОСОБА_4 була запропонована
мирова угода у зв'язку з
невідповідністю фактичних розмірів
земельних ділянок розмірам, зазначеним
в державних актах, тобто фактично
визнав, що права позивачки порушені.

Що стосується зустрічних позовних
вимог, то суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
відповідачем ОСОБА_3 не доведені ті
обставини, на які він посилається.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотним порушенням будівельних норм і
правил.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання ОСОБА_3 на те, що межа між
ділянками проходить по прибудові, яку
позивачка побудувала самовільно після
того, як він отримав державний акт про
право власності на земельну ділянку з
наступних підстав.

У 2006 році КП «Овідіопольське РБТІ»
провело поточну інвентаризацію
будинку АДРЕСА_1, та 03.05.2006 року
прибудова під літ «а2» була внесена до
технічного паспорту (а.с.91). Тобто на
момент видачі ОСОБА_3 державного акту
про право власності на земельну
ділянку зазначена прибудова вже
існувала та була зафіксована належним
чином.

Крім того, відповідно до державного
акту ОСОБА_3 межа між ділянками АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 проходить всередині
житлового будинку ОСОБА_4, навіть не
враховуючи прибудову під літ «а2».

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння землею, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають зібраним у
справі доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин і закон, який їх
регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Овідіопольського
районного суду Одеської області від 20
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

С.М. Сегеда