Справа № 283/1539/14-ц
провадження №2/283/507/2014
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2014 року Малинський
районний суд Житомирської області в
складі :головуючого - судді Ярмоленка
В.В., при секретарі - Пух Н.М.,
розглянувши на відкритому судовому
засіданні в м. Малині цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
«Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод» про
стягнення невиплаченої заробітної
плати, середньомісячного заробітку за
час затримки та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

28 травня 2014 року позивач звернулася з
заявою до суду про стягнення з
відповідача невиплаченої заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, та
завданої моральної шкоди, посилаючись
на те, що з 01 квітня 2010 року працювала на
посаді інженера з маркетингу в відділі
маркетингу у відповідача. Наказом №51к
по ПАТ «МДЕЗ» від 05.03.2012 року її було
звільнено з посади інженера із
маркетингу за власним бажанням (ст. 38
КЗпП України). В останній день
фактичного виконання трудових
обов'язків всі належні їй до виплати
суми не було виплачено. Остаточний
розрахунок з позивачкою не був
проведений. З посиланням на норми ст.ст.
116, 117 КЗпП, просить стягнути з
відповідача на свою користь суму
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку та моральну шкоду в розмірі
5000 грн.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги змінила, відмовившись
від стягнення з відповідача моральної
шкоди в розмірі 5000,00 грн., в решті вимог
просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Реус Д.С.
уточнений позов визнав повністю, не
заперечував щодо задоволення позову в
частині невиплаченої заробітної плати,
та середнього заробітку за весь час
затримки.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
надані докази, вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення.

Копією трудової книжки підтверджено
факт роботи позивача на підприємстві
на посаді інженера з маркетингу з 01.04.2010
року. Наказом №51к від 05.03.2012 року
ОСОБА_1 звільнено з посади за власним
бажанням, згідно з ст. 38 КЗпП України.

Згідно ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

При звільненні в порушення положення
цієї норми відповідач не виплатив всі
належні ОСОБА_1 суми в день звільнення,
а саме нараховану заробітну плату, яка
становить 1671,74 грн. Спору щодо розміру
заборгованої суми у сторін немає.

Вимоги позивача ґрунтуються на
законних підставах, передбачених ст. 116
Кодексу законів про працю України та
ст. 24 Закону України «Про оплату праці»,
тому позов підлягає до часткового
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП
України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно п.8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995
року №100 нарахування виплати, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного заробітку на число
робочих днів. Оскільки середньоденний
заробіток на день звільнення становив
107,47 грн. (3009,16:28 відпрацьованих днів), а
кількість робочих днів в період, що
підлягає оплаті з 05.03.2012 року по 11.07.2014
року становить 583 робочих дні, то
стягненню на користь позивача буде
підлягати (583 х 107,47) 62655,01 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

З врахуванням викладеного та зміненими
позовними вимогами в частині відмови
від відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5000,00 грн., з відповідача
підлягає стягненню 1671,74 грн.
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати та 62,655,01 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з
відповідача на користь держави
підлягають судові витрати у вигляді
судового збору.

Визнання позову відповідачем в порядку
вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не
суперечить правам та інтересам третіх
осіб.

Керуючись 8, 10, 11, 60, 174,209, 212-215 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод» () на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) - 1671,74
грн. нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, 62655,01 грн. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, а всього 64326 (шістдесят
чотири тисячі триста двадцять шість)
гривень 75 копійок.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Малинський
дослідно-експериментальний
ливарно-механічний завод» () на користь держави 643,27 грн.
судового збору.

Сторони мають право оскаржити рішення
суду протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Житомирської області.

Суддя: В. В. Ярмоленко