Єдиний унікальний номер 257/973/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2897/2014
Головуючий в 1 інстанції Лях М.Ю.
Єдиний унікальний номер 257/973/14ц
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц/775/2897/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді
Курило В.П.,

суддів
Безрученко Ю.О., Космачевської Т.В.,

при секретарі
Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Київському
районі м. Донецька про стягнення
моральної шкоди, завданої внаслідок
професійного захворювання,

за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Київському
районі м. Донецька на рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 14 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Київському
районі м. Донецька про стягнення
моральної шкоди, завданої внаслідок
професійного захворювання задоволені
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача у відшкодування
моральної шкоди, заподіяної втратою
здоров'я на виробництві - 10 000 грн.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Київському
районі м. Донецька посилаються на
незаконність рішення суду першої
інстанції, ухваленого з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема вказує, що відповідно до
Закону України від 23 лютого 2007 року №
717-V «Про внесення змін до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 30.03.2007 року виключено частину третю
статті 34 Закону № 1105-ХІV, яка
передбачала право потерпілого на
відшкодування моральної шкоди. Тому,
правових підстав для відшкодування
потерпілому моральної шкоди за рахунок
Фонду не має. Позивачу призначена та
виплачена одноразова допомога,
регулярно виплачуються щомісячні
страхові виплати, фінансуються витрати
на медичну та соціальну допомогу. Таким
чином, обов'язок щодо відшкодування
матеріальної шкоди з боку відділення
Фонду виконаний відповідачем у повному
обсязі. Більш того, позивачем не
доведений факт заподіяння йому
моральної шкоди. У зв'язку з викладеним
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В засіданні апеляційного суду
представник відділення Фонду
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в засідання
апеляційного суду не прибув, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. відповідно до частини 2
статті 305 ЦПК України неявка в судове
засідання сторін, належним чином
повідомлених про час та місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи апеляційним судом. Тому
апеляційний суд розглядає справу у
відсутність позивача.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_1
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Шахта ім. А.Ф.Засядько» з 31.03.1993 року по
21 квітня 2005 року, працював у якості
машиніста компресора У розряду з
повним робочим днем, звільнений за п. 2
ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з переходом
на третю групу інвалідності.

Під час роботи на шахті позивач
захворів на професійне захворювання:
хронічна вертеброгенна
попереково-грижова радикулопатія з
помірним лівостороннім корешковим
больовим і м'язово-тонічним синдромами.

Відповідно до акту №216 розслідування
хронічного професійного захворювання
від 20 жовтня 2003 року, під час роботи на
шахті позивач захворів на професійне
захворювання: хронічна вертеброгенна
попереково-грижова радикулопатія з
помірним лівостороннім корешковим
больовим і м'язово-тонічним синдромами.
Причиною професійного захворювання
ОСОБА_1 є недосконалість
технологічного процесу, тяжка фізична
праця в умовах несприятливого клімату.
Відсутність коштів малої механізації
для заміни ручної праці.

Згідно копії виписки із акту МСЕК від 30
жовтня 2003 року позивачу ОСОБА_1 з 30
жовтня 2003 року по 30 жовтня 2004 року
встановлена третя група інвалідності у
зв'язку з профзахворюванням та
визначена ступінь втрати професійної
працездатності у відсотках - 50% та
протипоказана робота в підземних
умовах в контакті з пилом, газами, в
несприятливих метеоумовах, важка
фізична праця, а 11 липня 2013 року при
повторному огляді встановлено до 11
липня 2014 року 30% втрати працездатності
з 11 липня 2013 року по 01 серпня 2014 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
внаслідок отримання професійного
захворювання позивачу заподіяна
моральна шкода, яка підлягає
відшкодуванню на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 року № 1105-ХІV, що діяв на час
виникнення вказаних правовідносин.

Вказані висновки суду першої інстанції
є правильними, такими, що ґрунтуються
на законі і доказах, які повно, всебічно
і об"єктивно перевірені в судовому
засіданні.

Розглядаючи справу, суд обґрунтовано
виходив з того, що правовідносини, які
виникли між сторонами у зв'язку з
відшкодуванням моральної шкоди,
заподіяної внаслідок професійного
захворювання, регулюються Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 р. № 1105-XIV (у редакції до
набрання чинності Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 лютого 2007 року №
717-V).

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд врахував конкретні
обставини справи, характер та ступень
моральних страждань позивача,
перебування останнього на лікуванні у
зв'язку з професійним захворюванням,
наслідки цього, погіршення стану
здоров'я позивача, порушення
нормального укладу життя, а також
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
визначив таке відшкодування в розмірі
10 000 грн.

Ушкодження здоров'я (професійне
захворювання) ОСОБА_1 сталося при
виконанні ним трудових обов'язків, що в
свою чергу привело як до фізичних та і
до моральних страждань. Втрата
працездатності призвела до обмеження
його можливостей вести активний образ
життя в наслідок чого останній
вимушений прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя.
Викладені обставини є достатньою
підставою для підтвердження наявності
у позивача прав на відшкодування
моральної шкоди.

За таких умов доводи відповідача про
те, що факт моральної шкоди
недоведений, є безпідставними.

З врахуванням ступеню моральних
страждань потерпілого і наявності
негативних наслідків, суд першої
інстанції в межах обумовленої законом
суми правильно визначив розмір
грошової компенсації моральної шкоди
позивача.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
наданим доказам дав правильну правову
оцінку і правильно вирішив спір. Усі
доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції, правильно визнані
необґрунтованими і не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Київському
районі м. Донецька - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Судді: