Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/2500/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Василенко Роман Олександрович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Коростишівської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення виконкому, визнання недійсними
свідоцтва про право власності і
договору купівлі-продажу

за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 01.04.2014
року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з
названим позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Коростишівської міської ради. В
обґрунтування позову зазначили, що є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.
Вказаний будинок є двоквартирним. Інша
квартира АДРЕСА_3 була надана по ордеру
ОСОБА_7 Попри це 18.05.2005 року рішенням
виконкому Коростишівської міської
ради за №163 відповідачу ОСОБА_7
передано у приватну власність не
квартиру АДРЕСА_3, а 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_7 на
підставі цього рішення отримав
свідоцтво про право власності на 1/2
частину будинку та 01.04.2006 року продав її
ОСОБА_6 При цьому свою згоду на продаж
як співвласник будинку надав лише
ОСОБА_2, а інші позивачі такої згоди не
давали, тому даний договір
купівлі-продажу має бути визнаний
судом недійсним.

Також позивачі просили визнати
протиправним та скасувати рішення
виконкому Коростишівської міської
ради №163 від 18.05.2005 року та визнати
недійсним свідоцтво про право
власності, видане на ім'я ОСОБА_7,
оскільки вказані рішення і свідоцтво
порушують їх право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Коростишівського районного
суду Житомирської області від 01.04.2014
року позов задоволено частково.

Суд вирішив: „визнати незаконним та
скасувати рішення виконкому
Коростишівської міськради №163 від
18.05.2005 року про передачу у приватну
власність ОСОБА_7 житлового будинку в
АДРЕСА_1 в частині визначення частки в
розмірі - 1/2 та визначити вірним
передачу у приватну власність замість
1/2 частки - квартири АДРЕСА_3 вказаного
будинку. Визнати недійсним свідоцтво
про право власності на житловий
будинок в АДРЕСА_1 серії „САА" №040759,
видане 27.05.2005 року виконкомом
Коростишівської міськради на ім'я
ОСОБА_7 в частині визначення частки в
розмірі - 1/2 та визначити вірним
замість 1/2 частки - квартира АДРЕСА_3
вказаного будинку. Визнати недійсним
договір купівлі-продажу житлового
будинку в АДРЕСА_1 від 01.04.2006 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в
частині визначення частки вказаного
будинку в розмірі - 1/2 та визначити
вірним замість 1/2 частки - квартира
АДРЕСА_3 вказаного будинку." В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням виконкому Коростишівської
міської ради від 25.12.1997 року за №784
ОСОБА_2 на сім'ю із чотирьох чоловік
видано ордер на заселення трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 (а.с.37,38).

Вказана квартира приватизована
позивачами, що підтверджується
свідоцтвом №1788 на право власності на
житло, виданим 06.03.1998 року, відповідно
до якого у власності сім'ї ОСОБА_2
перебуває квартира АДРЕСА_1
(а.с.25-26,132-133).

На підставі рішення виконкому
Коростишівської міської ради від 18.05.2005
року за №163 ОСОБА_7 27.05.2005 року було
видано свідоцтво про право власності
на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.31). Відповідно до матеріалів
інвентаризаційної справи на даний
житловий будинок та технічного
паспорту частина домоволодіння
належна ОСОБА_7 складається із
приміщень загальною площею 111,2 кв.м.
(а.с.28-30,107-122).

01.04.2006 року ОСОБА_7 продав ОСОБА_6 1/2
частину з відповідними надвірними
будівлями житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.23).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що у
відповідачів ОСОБА_7 та в подальшому у
ОСОБА_6 виникло право власності на 1/2
частину спірного житлового будинку
безпідставно, оскільки у первісних
документах ОСОБА_7 була виділена
квартира АДРЕСА_3, а не 1/2 частина
будинку, а тому наявні підстави для
визнання незаконним і скасування
оскаржуваного рішення міськвиконкому,
а також визнання недійсними свідоцтва
про право власності, виданого на ім'я
ОСОБА_7, та договору купівлі-продажу 1/2
частини будинку.

Проте, з такими висновками погодитись
неможливо, виходячи із наступного.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України
установив, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, а в ч.2 цієї статті
визначив способи здійснення захисту
цивільних прав та інтересів судом.

Однак, ухвалюючи рішення, суд 1-ї
інстанції не встановив факт порушення
особистих прав позивачів, які
підлягають захисту в судовому порядку
в обраний ними спосіб.

Беззаперечно встановлено, що на праві
власності позивачам ОСОБА_2 належить
частина житлового будинку загальною
площею 111,6 кв.м., а відповідачці ОСОБА_6 -
111,2 кв.м. Отже, у власності сторін
фактично перебуває по 1/2 частині
спірного двоквартирного житлового
будинку.

Та обставина, що частина будинку, яка є
власністю позивачів, згідно
правовстановлюючих документів
обліковується як квартира АДРЕСА_1, а
частина, належна ОСОБА_6 - як 1/2 частина
будинку, жодним чином не порушує прав і
інтересів позивачів.

Конкретні приміщення, належні
позивачам на праві власності у спірній
нерухомості, визначені
правовстановлюючим документом -
свідоцтвом про право власності,
відповідно до якого їм належить
квартира АДРЕСА_1. Загальна площа
квартири 111,6 кв.м. Характеристика
квартири наведена у технічному
паспорті, який є складовою частиною
цього свідоцтва (а.с.132).

У технічному паспорті зазначено, що
квартира АДРЕСА_1 складається із трьох
житлових кімнат та допоміжних
приміщень, загальною площею 111,6 кв.м.
(а.с.25-26). Позивачами не доведено факту
здійснення перешкод для користування і
розпорядження даною власністю.

Відомостей щодо належності позивачам
на праві власності будь-яких
господарських будівель вище згадані
документи не містять. При приватизації
квартири ОСОБА_2 не передавались у
приватну власність господарські
споруди. Їх свідоцтво про право
власності є чинним і ніким не
оспорювалось.

З огляду на ці обставини, посилання
позивачів під час апеляційного
розгляду справи на порушення
відповідачкою їх права власності на
господарські будівлі, є
безпідставними. Будівництво
позивачами сараю, гаража тощо без
належного узаконення цих будівель і не
підтверджене правовстановлюючими
документами, не створює для них
правових наслідків.

Враховуючи наведене, суд 1-ї інстанції
дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову. При цьому суд в
порушення вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
ухвалив рішення, яким вийшов за межі
заявлених позовних вимог і фактично
перебрав на себе повноваження органу
місцевого самоврядування, вносячи на
свій розсуд виправлення в оскаржуване
рішення міськвиконкому та свідоцтво
на право власності. Таке ж порушення
допущено судом і при вирішенні спору
щодо визнання недійсним договору
купівлі-продажу частини будинку.

Тому рішення суду підлягає скасуванню
в порядку п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового - про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307,
309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити.

Рішення Коростишівського районного
суду Житомирської області від 01.04.2014
року скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, Коростишівської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення виконкому,
визнання недійсними свідоцтва про
право власності і договору
купівлі-продажу.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: