АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Провадження № 22-ц/774/3072/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ковальова А.Б. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м.
Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю.,
Повєткіна В.В.

при секретарі: Кравець
Є.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 30 січня
2013 року за позовом Комунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
оплаті за теплопостачання, -

В с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року КП
Дніпродзержинської міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа»
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по оплаті за
теплопостачання(а.с.2).

Позивач зазначав, що ОСОБА_2 є
власником квартири за адресою: АДРЕСА_2,
яка забезпечується теплопостачанням у
централізованому порядку.

23.09.2011 року КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа»
звернулось до Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська із заявою про
видачу судового наказу про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання з ОСОБА_2

23.09.2011 року видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
послуги з теплопостачання.

20.01.2012 боржник ОСОБА_2 подала до суду
заяву про скасування судового наказу,
який скасовано ухвалою Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська від
07.02.2012 року.

В порушення норм діючого
законодавства споживач не виконує
зобов'язання щодо оплати отриманих
послуг, у зв'язку з чим за період з 01.01.1996
року по 01.03.2012 року утворилась
заборгованість у сумі 14 772,85 грн.

Посилаючись на викладені обставини
та вказуючи на те, що відповідач
відмовилася сплатити суму
заборгованості, позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа»
заборгованість у сумі 14 772,85 грн. та
судовий збір 214,60 грн.

Заочним рішення Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 30 січня
2013 року позов задоволено у повному
обсязі.(а.с.32).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа»
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01 січня 1996 року по 01
березня 2012 року в розмірі 14 772,85 грн. та
судовий збір 214,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на відсутність договору
про надання послуг теплопостачання,
неповне з'ясування обставин щодо
надання позивачем відповідних послуг,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права(а.с.57-59).

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтями 19, 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Зокрема, обов'язком споживача є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання.
Споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачання
організації за фактично отриману
теплову енергію.

По справі встановлено, що відповідно
до рішення виконкому
Дніпродзержинської міської ради №384
від 20 грудня 1995 року виконавцем послуг
теплопостачання визнане Комунальне
підприємство Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа», яке
надає зазначені послуги, у тому числі в
квартиру АДРЕСА_1.

Як видно із справи, ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1,
зареєстрована та проживає в зазначеній
квартирі, на її ім'я відкрито особовий
рахунок(а.с.83,84).

Вказані обставини свідчать, що між
сторонами склались правовідносини
щодо надання послуг теплопостачання, є
грошовим зобов'язанням, у якому, серед
інших прав і обов'язків сторін на
боржника покладено виключно певний
цивільно-правовий обов'язок з оплати
отриманих житлово-комунальних послуг,
якому кореспондує право вимоги
кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) -
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

З матеріалів справи вбачається, що
свої зобов'язання по сплаті послуг
теплопостачання ОСОБА_2 не виконує, у
зв'язку з чим за період з 01 січня 1996 року
по 01 березня 2012 року за розрахунками
позивача утворилась заборгованість в
розмірі 14 772,85 грн.(а.с.4-6,85-87).

Встановивши вказані обставини, суд
прийшов до правильного висновку про
задоволення позову КП
Дніпродзержинської міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа». При
цьому, стягуючи заборгованість за
вказаний період, суд зазначив у
судовому рішенні, що відповідач не
заявила про застосування позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
відсутність договору про надання
послуг теплопостачання, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки необхідність
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг
передбачена законом і його укладення
визначено як обов'язок, а не право
сторін. Сама по собі відсутність
письмового договору між сторонами не
може бути підставою для відмови в
позові про стягнення заборгованості за
фактично надані послуги.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 про
неякісні послуги позивача, то останні
не підтверджені належними доказами, в
матеріалах справи відсутні
акти-претензії, складені та підписані в
установленому законом порядку.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції відповідає матеріалам
справи та діючому законодавству, що
регулює зазначені правовідносини,
підстав для його скасування не
встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 30 січня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий-

Судді-