УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
«Авіаційна компанія «Дніпроавіа»,
третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіаційна компанія
«Авіадніпро» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 грудня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 березня
2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року позивач - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача компенсацію за
невикористану відпустку, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 19 000 грн., 38
грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.
та 3600 грн. витрат на правову допомогу.

Позов мотивовано тим, що позивач
працював у відповідача з 10
березня 2009 року на посаді другого
пілота та 4 лютого 2013 року був
звільнений за переводом до ТОВ «АК
«Авіадніпро». При переведенні позивач
просив компенсацію за невикористані
дні щорічних відпусток перерахувати на
рахунок ТОВ «АК «Авіадніпро». При
звільненні позивачу не була виплачена
компенсація за невикористану
відпустку, оскільки його вимога про
переведення даних коштів на рахунок
ТОВ «АК «Авіадніпро» не була
виконана відповідачем. Посилаючись на
вказані обставини позивач звернувся до
суду про стягнення з відповідача
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
березня 2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати з ухваленням нового рішення
про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно
встановлені фактичні обставини справи
на основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів та вірно застосовані
норми матеріального права до спірних
правовідносин.

Суди правильно виходили з того, що
позивач 18 липня 2013 року отримав
довідку, в якій зазначено його дохід за
час роботи в ТОВ «АК
«Авіадніпро», в тому числі сума
компенсації за невикористану
відпустку у розмірі 100 523,88 грн., тобто на
момент звернення до суду 19 серпня 2013
року позивачу було відомо про
перерахування суми компенсації на
рахунок ТОВ «АК «Авіадніпро».

Згідно ч.3 ст.83 КЗпП України, у разі
переведення працівника на роботу на
інше підприємство, установу,
організацію грошова компенсація за
невикористані ним дні щорічних
відпусток за його бажанням повинна
бути перерахована на рахунок
підприємства, установи, організації,
куди перейшов працівник.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач виконав передбачені чинним
законодавством дії щодо перерахування
компенсації за невикористану
відпустку на рахунок ТОВ «АК
«Авіадніпро», на яке перейшов позивач
за переведенням. Таке перерахування
здійснено на підставі вимоги
останнього, викладеній у заяві про
звільнення.

Посилання ОСОБА_4 на положення
ст.ст.117, 118 КЗпП України та на порушення
відповідачем строків перерахування
компенсації на рахунок ТОВ «АК
«Авіадніпро» необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку
законності та обґрунтованості рішення
суду першої інстанції. Належним чином
перевірив встановлені судом фактичні
обставини справи з урахуванням
зібраних доказів та дійшов правильного
висновку щодо відсутності правових
підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави
для скасування оскаржуваних рішень
відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 11
грудня 2013 року, ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 27
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Умнова О.В. Кафідова О.В.
Колодійчук В.М.