Справа № 462/5976/13
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/1080/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого
судді Мікуш Ю.Р.

Суддів:
Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар Гацій
І.І.

З участю:позивачки ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4.,
представників відповідачів: Мавдрик
А.О., Винник Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАН-А-ВАН»
на заочне рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 17 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівське
торгово-виробниче підприємство
«ВАН-А-ВАН» з участю третіх осіб:
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, Управління
архітектури і містобудування
Львівської міської Рад про усунення
перешкод і зобов»язання вчинити певні
дії,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням позов
задоволено повністю.

Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Львівське
торгово-виробниче підприємство
«ВАН-А-ВАН» демонтувати частину
бетонної огорожі довжиною 9 м. 92 см.
влаштовану поряд з будинковолодінням
на АДРЕСА_1.

Зобов'язано товариство з обмеженою
відповідальністю ««Львівське
торгово-виробниче підприємство
«ВАН-А-ВАН» відновити підсипку грунту
та відмостку вздовж будинковолодіння
на АДРЕСА_1 зі сторони спорудженої
бетонної огорожі на АДРЕСА_1.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівське
торгово-виробниче підприємство
«ВАН-А-ВАН» на користь ОСОБА_2 114,70 (сто
чотирнадцять гривень 70 копійок)
сплаченого державного мита.

Ухвалою Залізничного районного суду
м. Львова від 09 грудня 2013 року заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівське
торгово-виробниче підприємство
«ВАН-А-ВАН» про перегляд заочного
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 17 жовтня 2013 року залишено
без задоволення.

Заочне рішення суду
оскаржило Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВАН-А-ВАН» в особі
директора Ю.В.Степаненко. В апеляційній
скарзі зазначає, що не погоджується з
рішенням суду, оскільки таке ухвалене з
порушенням процесуального права. В
рішенні суд посилався на докази які є
неналежними та недопустимими та не
врахував рішення Апеляційного суду
Львівської області від 30 жовтня 2012
року. Зокрема, апелянт стверджує, що
посилаючись на розпорядження
Залізничної райадміністрації №2297 від
29.12.2006 року про зобов'язання ТзОВ
«ВАН-А-ВАН» демонтувати частину огорож,
судом не враховано, що огорожі-екрани
були демонтовані повністю до квітня
2007 року, тобто до видачі розпорядження.
Крім цього, суд обґрунтовуючи своє
рішення схемою розташування будівель
та огорожі ТзОВ «ВАН-А-ВАН» і
технічних висновків не врахував, що
дані докази створені з порушенням
порядку встановленого законом є
неналежними, недостовірними,
недопустимими та сфальсифікованими.
Суд не врахував тих обставин, що ТзОВ
«ВАН-А-ВАН» придбало цілісний майновий
комплекс магазину в 1994 році і жодні
будівельні роботи товариством не
проводились. Стверджує, що причинами
всіх претензій є те, що ОСОБА_7
самовільно збудовано прибудову кухні,
сараю та влаштовано вікно в глухій
стіні з виходом у двір ТзОВ «ВАН-А-ВАН»,
внаслідок чого воно виходить на
огорожу, яка затіняє його. Відтак
стверджує, що порушення права позивача
виникло не з вини ТзОВ , а з вини
дарувальника квартири ОСОБА_7, який
незаконно влаштував вікно. Що
стосується відмостки, то суд не
врахував, що ТзОВ не має доступу до
будинку АДРЕСА_1, оскільки він
огороджений. Крім цього, відмостки
влаштовують власники квартир, а тому
відповідачу не зрозуміло та суд не
обґрунтував цього в рішенні, чому він
повинен влаштовувати відмостку для
позивача. Просить заочне рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
відповідача Винника Т.А. та Мавдрик А.О.
на підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення з приводу
апеляційної скарги позивачки ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, вивчивши
матеріали цивільної справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом
встановлено, що позивачці ОСОБА_2 на
праві власності належить квартира
АДРЕСА_1.

Відповідно до схеми будівель
вбачається, що навпроти будинків по
АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_1 є нежитлові
приміщення, які належать ТзОВ
«ВАН-А-ВАН» по вул. Повітряній 45.
(а.с.16-17).

Як вбачається із схеми розташування
огорожі відповідача ТзОВ «ВАН-А-ВАН» на
вул. Повітряній,45 відповідно до будинку
АДРЕСА_1, яка затверджена міжвідомчою
комісією Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
поряд зазначеного житлового будинку на
відстані 1,04 м розташована спірна
бетонна огорожа, встановлена
відповідачем, яка складається з двох
частин, а саме: бетонної огорожі
довжиною 21,9 м та металевої огорожі
довжиною 0,93 м.

Довжина спірної бетонної огорожі, яка
знаходиться паралельно до будинку на
АДРЕСА_1 становить 9,92 м.

Згідно технічних висновків (а.с.16-28)
обстеження розташування житлових
будинків АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3 та будівель
ТзОВ «ВАН-А-ВАН» зазначено, що
підприємством встановлена глуха
бетонна огорожа висотою 2,5 м вздовж
даних будинків, чим порушено п. 2
Санітарних норм 441-71 «Проектування
огороджень площадок і ділянок
підприємств, будинків і споруд», де
вказано, що висота огородження не
повинна перевищувати 2,0 м та
виконуватись із стальної сітки або
чарункове залізобетонне.

Розпорядженням Залізничної РА №2297 від
29 грудня 2006 року «Про самочинне
будівництво ТзОВ «ЛТВП «ВАН-А-ВАН»
зобов»язано зазначене товариство,
власника будівлі магазину на вул.
Повітряній 45 у м. Львові в термін до 01
квітня 2007 року демонтувати частину
самочинно влаштованих
збірно-розбірних металевих
огорож-екранів і перенести на відстань
5,50-6,00 м збірно-розбірну металеву
огорожу від стін житлових будинків
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 ( матеріали
цив.справи №2-78/11, а.с.120).

Оцінюючи зібрані по справі докази,
судом першої інстанції встановлено і
це відповідає дійсності, що
відповідачем встановлено глуху
бетонну огорожу висотою 2,5 м з
порушенням п.2 Санітарних норм 441-71
«Проектування огороджень площадок і
ділянок підприємств, будинків і
споруд».

Виконуючи будівельні роботи по
плануванню території, відповідачем
знищені існуючі відмостки, що
відділяли прибудинкову територію
будинку 31 по вул. Мирній, внаслідок чого
відмостки знищені, атмосферні води
попадають на стіни будівель, що сприяло
появі грибка у приміщенні будинку та
часткової руйнації конструктивних
елементів будинку. На віддалі 1 м від
будинку облаштована глуха бетонна
огорожа відповідачів.

Окрім цього, відповідачем не враховано
при будівництві металевих складів, що
схил дахів направлено під будівлю 31 на
вул. Мирній, внаслідок чого дощові води
попадають під фундамент та на стіни
будинку, оскільки водовідвідна система
виведена з ладу та не виконує свої
функції.

Доводи апелянта про те, що бувший
власник ОСОБА_7 самовільно збудував
прибудову кухні, сараю та обладнав
вікно в глухій стіні з видом у двір ТзОв
«ВАН-А-ВАН» внаслідок чого воно
виходить на огорожу, яка його затіняє
спростовується матеріалами цивільної
справи №1309/2-78/11р. у якій судом було
встановлено, що в будинку АДРЕСА_1
зазначене вікно вже існувало в 1983 році.
В 1993році попередній власник квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_7 отримав свідоцтво про
право власності на зазначену квартиру
із врахуванням влаштованого на той час
вікна.

Позивачка ОСОБА_2 стала власником
спірної квартири на підставі договору
дарування від 04.09.2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_10,
зареєстрованого в реєстрі №4722.
Дарувальником квартири значиться
ОСОБА_7

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем по справі не подано
доказів на спростування позовних
вимог.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, є законним,
обґрунтованим та справедливим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного
рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ст. 308 ЦПК України не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись ст. ст.. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВАН-А-ВАН»
в і д х и л и т и.

Заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 17 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена до
Вищого Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ухвалю законної сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин