АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/6726/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Саадулаєв
Доповідач: Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

12 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 12 березня 2014 року в цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Елітком»
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Омега Банк»
до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Елітком»
про стягнення заборгованості
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» 4 942 665,33 грн.
заборгованості за кредитним договором
№622 від 23.04.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» судовий збір в сумі 3 441
грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 12
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, у зв'язку з пропуском
строків позовної давності.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що визначена банком
заборгованість за кредитним договором
від 23.04.2008 року в розмірі 4 942 665,33 грн. є
необґрунтованою, оскільки матеріали
справи не містять належних доказів на
підтвердження даної суми
заборгованості. Так, рішенням
Господарського суду м. Києва за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Сведбанк» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком», третя
особа: ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 23.04.2008 року встановлено, що станом
на 25.01.2012 року заборгованість за даним
кредитним договором становить 1 337 493,17
грн. Дане рішення Господарського суду
м. Києва набрало законної сили. Таким
чином, на момент ухвалення
Шевченківським районним судом міста
Києва рішення від 12 березня 2014 року
існувало рішення суду, яким
встановлено розмір заборгованості за
кредитним договором від 23.04.2008 року на
рівні 1 337 493,17 грн. Проте, судом 1-ї
інстанції безпідставно не взято до
уваги даних обставин. З метою усунення
протиріч щодо визначення суми
заборгованості представником
відповідача було заявлено клопотання
про призначення по даній справи
судово-економічної експертизи, однак,
суд 1-ї інстанції необґрунтовано його
відхилив. Крім того, суд 1-ї інстанції,
всупереч вимогам цивільного
законодавства, не застосував до
позовних вимог банку строки позовної
давності.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 повністю
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Омега Банк» ЮринецьОлеся
Романівна проти доводів апеляційної
скарги заперечувала, посилаючись на те,
що вони є безпідставними, а рішення
суду першої інстанції повністю
відповідає вимогам закону.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком» в судове
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова,
установа зобов'язується надати грошові
кошти /кредит/ позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«Сведбанк Інвест» (банк) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Елітком», в особі генерального
директора Макаркіна Віталія
Володимировича (позичальник, Особа 1) та
ОСОБА_2 (позичальник, Особа 2) було
укладено кредитний договір №622,
відповідно до умов якого, банк
відкриває позичальнику кредитну лінію,
що відновлюється, відповідно до якої
надає кредит у сумі 450 000 доларів США зі
сплатою 14% річних і погашенням згідно
умов вказаного договору. Строк дії
договору з 23 квітня 2008 року по 22 квітня
2015 року включно.

В подальшому до кредитного договору
№622 від 23 квітня 2008 року були внесені
зміни відповідно до додаткових
договорів №1 від 08.05.2008 року, №2 від
23.09.2008 року, №3 від 12.11.2008 року, №4 від
26.11.2008 року, №5 від 19.12.2008 року, №6 від
29.12.2008 року, №7 від 09.01.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23
квітня 2008 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елітком», в особі
генерального директора
МакаркінаВіталія Володимировича та
ОСОБА_2 звернулися до Закритого
акціонерного товариства «Сведбанк
Інвест» з заявою про надання траншу в
розмірі 201 310,16 доларів США, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок відкритий в Закритому
акціонерному товаристві «Альфа-Банк» з
метою погашення заборгованості ОСОБА_2
за кредитним договором №800000243 від
04.05.2007 року.

На підставі даної заяви Закритим
акціонерним товариством «Сведбанк
Інвест» 201 310,16 доларів США було
перераховано на вказаний в заяві
рахунок.

06.05.2008 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елітком», в особі
генерального директора Макаркіна
Віталія Володимировича та ОСОБА_2
звернулися до Закритого акціонерного
товариства «Сведбанк Інвест» з заявою
про надання ОСОБА_2 готівкою через касу
банку транш в розмірі 100 000 доларів США
на споживчі потреби.

17.06.2008 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елітком», в особі
генерального директора Макаркіна
Віталія Володимировича та ОСОБА_2
звернулися до Закритого акціонерного
товариства «Сведбанк Інвест» з заявою
про надання ОСОБА_2 готівкою через касу
банку транш в розмірі 26 000 доларів США
на споживчі потреби.

З наявних в матеріалах справи виписок
банку та рішення Господарського суду
міста Києва від 20.02.2012 року вбачається,
що Закритим акціонерним товариством
«Сведбанк Інвест» на підставі заяв за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
ОСОБА_2 було видано кредит на загальну
суму 327 310,16 доларів США, а Товариству з
обмеженою відповідальністю «Елітком»
було видано кредит в сумі 262 500 грн. та 80
000 доларів США.

На підставі п.2.1 кредитного договору
№622 від 23.04.2008 року кошти, видані банком
ОСОБА_2 та Товариству з обмеженою
відповідальністю «Елітком»
обліковувалися на різних рахунках.

Правонаступником Відкритого
акціонерного товариства «Сведбанк
Інвест» є Публічне акціонерне
товариство «Сведбанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Омега Банк».

08 квітня 2010 року Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком» та ОСОБА_2
було надіслано вимогу про дострокове
повернення кредиту за кредитним
договором №622 від 23.04.2008 року.

07.09.2010 року Публічним акціонерним
товариством «Сведбанк» на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком» та ОСОБА_2
повторно було надіслано вимогу, якою
повідомлено, що станом на 03.09.2010 року
прострочена заборгованість за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
становить 430 776,70 доларів США та 291 892,77
грн., з яких заборгованість по
процентам - 76729,94 долари США,
заборгованість по кредиту 323 000 долари
США, заборгованість по комісії 31046,76
доларів США, пеня 291 892,77 грн. Дану вимогу
відповідачем було отримано 07.09.20110 року.

Оскільки відповідач свої обов'язки за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
належним чином не виконував, що
призвело до виникнення заборгованості,
то позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення заборгованості по
договору в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» 4 942 665,33 грн.
заборгованості за кредитним договором
№622 від 23.04.2008 року, суд 1-ї інстанції
посилався на те, що з досліджених судом
доказів достовірно встановлено, що
відповідач свої зобов'язання за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
не виконує, а тому позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу

Пунктом 4.2 кредитного договору №622 від
23.04.2008 року встановлено, що позичальник
щомісяця сплачує проценти за
користування кредитом на рахунок Банку
(підпункт 2.1.2 Договору) у валюті кредиту
у такі строки: не пізніше 05 числа
кожного місяця за період з першого по
останню дату попереднього місяця або
разом з повним погашенням суми кредиту,
якщо таке погашення відбувається
раніше 05 числа місяця.

Згідно з пунктами 6.2, 6.3 Кредитного
договору, в разі порушення строків
погашення кредиту, Позичальник на
вимогу Банку сплачує Банку за кожен
день прострочення платежів пеню, яка
сплачується у гривнях за курсом НБУ на
день здійснення платежу, у розмірі, що
розраховується, виходячи із подвійної
облікової ставки НБУ, що діє у період,
за який сплачується пеня, та суми
несвоєчасно повернутих коштів. У разі
порушення строків сплати процентів за
користування кредитом та комісії
Позичальник на вимогу Банку сплачує
Банку за кожен день прострочення
платежів пеню, яка сплачується у
гривнях за курсом НБУ на день
здійснення платежу, у розмірі, що
розраховується, виходячи із подвійної
облікової ставки НБУ, що діє у період,
за який сплачується пеня, та суми боргу.

Проте, ОСОБА_2 свої обов'язки за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
належним чином не виконував, що
призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 25.4.2013 року загальна сума
заборгованості ОСОБА_2 становить 4 942
665,33 грн., з яких: заборгованість за
кредитом в розмірі 323 000 доларів США, що
в гривневому еквіваленті складає 2 581 739
грн.; заборгованість за відсотками в
розмірі 205 229,01 доларів США, що в
гривневому еквіваленті складає 1 640 395,48
грн.; заборгованість за комісією в
розмірі 95 720,15 грн.; пеня за несвоєчасне
повернення комісії в розмірі 12 447,63 грн.;
пеня за несвоєчасне повернення
кредиту та відсотків у розмірі 76 612,42
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 612 363,07 грн.
Вказану заборгованість на вимогу банку
відповідач у добровільному порядку не
погасив.

Оскільки факт не виконання
відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору №622
від 23.04.2008 року достовірно
встановлений, то суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув з відповідача, на
користь позивача заборгованість на
загальну суму 4 942 665,33 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
розрахунки заборгованості ОСОБА_2 є
необґрунтованими, оскільки матеріали
справи не містять належних доказів на
підтвердження даної суми
заборгованості, колегія суддів вважає
безпідставними, з огляду на таке.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Розпорядившись своїми правами на
власний розсуд, ні відповідач, ні його
представник не надали ні суду 1-ї
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції жодного доказу на
підтвердження неправильності наданого
банком розрахунку заборгованості, або
ж власного розрахунку з його
обґрунтуванням, зазначивши лише, що
наданий розрахунок є неправильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що на
момент ухвалення Шевченківським
районним судом міста Києва рішення від
12 березня 2014 року існувало рішення
Господарського суду м. Києва, яким
встановлено розмір заборгованості за
кредитним договором №622 від 23.04.2008 року
на рівні 1 337 493,17 грн., а тому саме такий
розмір заборгованості підлягає
стягненню і з ОСОБА_2, колегія суддів
вважає необґрунтованими, з огляду на
таке.

Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. Солідарний
боржник не має права висувати проти
вимоги кредитора заперечення, що
ґрунтуються на таких відносинах решти
солідарних боржників з кредитором, у
яких цей боржник не бере участі.

Пунктом 7.7.3 кредитного договору №622 від
23.04.2008 року встановлено, що солідарний
обов'язок перед банком осіб, що
одночасно виступають з боку
позичальника, виконується відповідно
до статті 543 ЦК України. Зокрема,
обов'язки позичальника за договором
виконуються за домовленістю цих осіб
або одною з них, або у погоджених
частинах, а Банк має право вимагати
виконання обов'язків Позичальника за
договором частково або в повному
обсязі як від усіх зазначених осіб, так
і від будь-кого з них окремо.

Поряд з цим, п.2.1.1. кредитного договору
№622 від 23.04.2008 року встановлено, що для
ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком» було
відкрито окремі рахунки для обліку
наданого кредиту та для обліку
процентів за кредитним договором.

З наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що відповідачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Елітком» на
підставі разом подах заяв про видачу
коштів було отримано різні суми
кредиту за кредитним договором №622 від
23.04.2008 року, які обліковувалися банком
за кожним із позичальників на різних
рахунках.

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 20.02.2012 року було стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком»
заборгованість за кредитним договором
№622 від 23.04.2008 року в розмірі 1 438 741,27 грн.
Дана заборгованість обліковувалася
банком по рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Елітком»
і ніякого відношення до отриманих
ОСОБА_2 коштів за кредитним договором
№622 від 23.04.2008 року немає, оскільки
заборгованість відповідача
обліковується банком на іншому
рахунку.

Не є підставою для скасування рішення
суду твердження апелянта про те, що суд
1-ї інстанції, всупереч вимог
цивільного законодавства не
застосував до позовних вимог банку
строки позовної давності, з огляду на
наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України,
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 264 ЦК України встановлено, що
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

У в'язку із зверненням позивача у січні
2012 року до Господарського суду м.Києва
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітком» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №622 від 23.04.2008 року, перебіг
позовної давності щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
№622 від 23.04.2008 року переривався, а тому
строк позовної давності позивачем
щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2
не пропущено.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим, ухвалене судом з
порушенням норм матеріального права,
при неповному з'ясуванні обставини, що
мають значення для справи, а викладені
в рішенні висновки не відповідають
обставинам справи, колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки суд
повно та об'єктивно встановив дійсні
обставини справи, дослідив надані
сторонами докази, дав їм вірну правову
оцінку та ухвалив рішення у
відповідності з вимогами
матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду 1-ї
інстанції також не спростовують.

Рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_2ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: