Справа №521/8420/13-ц 10.07.2014 10.07.2014 10.07.2014
Провадження №22-ц/784/1931/14
Провадження номер 22ц/784/1931/14
Головуючий суду першої
інстанції - Роїк Д.Я.
Доповідач суду апеляційної інстанції -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Малиновського районного суду
м. Одеси від 24 грудня 2013 року,
постановлену

за позовом

ОСОБА_3 до апеляційного суду Одеської
області, державного нотаріуса Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори, приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, - Управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області, про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями,

В С Т А Н О В И Л А:

27 травня 2013 року ОСОБА_3 пред'явила
зазначений позов, обґрунтовуючи його
наступним.

Вона є спадкоємицею за заповітом після
смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким
за життя належала на праві приватної
власності квартира АДРЕСА_1.

За оформленням спадщини після смерті
ОСОБА_6 вона зверталася до Одеської
державної нотаріальної контори, однак
оформити її не змогла через незаконні
дії державного нотаріуса.

За час її звернення до нотаріуса помер
ОСОБА_7

Після його смерті вона дізналася, що за
життя він видав доручення, на підставі
якого було здійснено відчудження його
частки квартири.

Для захисту своїх спадкових прав вона
звернулася до Малиновського районного
суду м.Одеси із позовом до ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 про визнання права власності та
визнання договору дарування ? частки
вищезазначеної квартири недійсним.

Рішенням вказаного суду від 19 жовтня 2011
року її позов було задоволено.

ОСОБА_3 зазначала, що на підставі цього
рішення вона набула право власності на
вказану квартиру та 21 вересня 2012 року
здійснила її продаж.

Однак, рішенням апеляційного суду
Одеської області від 30.01.2013 року
вищезазначене рішення Малиновського
районного суду було скасовано та
ухвалено нове про відмову у
задоволенні позову.

Посилаючись на незаконність дій та
рішення апеляційного суду Одеської
області та незаконність дій інших
відповідачів, які на її думку позбавили
її права власності на квартиру,
позивачка просила стягнути з Держави
на її користь моральну шкоду в сумі 278 721
грн.

Під час розгляду справи апеляційним
судом Одеської області було заявлено
клопотання про закриття провадження у
справі за вищезазначеним позовом до
даного суду.

Ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси від 24 грудня 2013 року
зазначене клопотання задоволено.
Провадження по цивільній справі
закрито.

Не погодившись із ухвалою суду,
позивачка подала на неї апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просила її скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
того ж суду.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі на
підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги ОСОБА_3 до
апеляційного суду Одеської області та
нотаріусів не підлягають розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду у повній
мірі не можна погодитися, з огляду на
таке.

При зверненні до суду з указаним
позовом ОСОБА_3 зазначала, що моральна
шкода їй завдана внаслідок незаконних
дій апеляційного суду Одеської
області, державного нотаріуса Сьомої
Одеської державної нотаріальної
контори, приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5

Конституцією України встановлено, що
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, і що однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
установлених законом (ст. ст. 126, 129).

Згідно із зазначеними положеннями
Конституції України судові рішення і
відповідно дії або бездіяльність судів
(суддів) з питань здійснення правосуддя
(пов'язаних із підготовкою й розглядом
справ у судових інстанціях) можуть
оскаржуватись у визначеному порядку до
суду вищої інстанції, а не в інший суд
першої інстанції. Останнє порушувало б
і принцип незалежності суддів і
заборону втручання у вирішення справи
належним судом.

Суд є органом, який розглядає позови
про визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади АРК або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, оскарження
нотаріальних дій та стягнення
матеріальної та моральної шкоди, а його
рішення (дії, бездіяльність)
оскаржуються лише в порядку,
визначеному ст.129 Конституції України і
законодавством про судочинство.

Здійснення правосуддя в Україні
врегульовано конституційними нормами
окремо від діяльності інших органів
державної влади.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа),
що здійснює правосуддя, не може бути
відповідачем у цивільній справі.
Винятками є лише випадки, коли суд
(суддя) виступає не як орган (особа), що
здійснює правосуддя, а як будь-яка інша
установа (особа). Заяви, скарги,
спрямовані на дії судді при здійсненні
правосуддя, не підлягають розглядові в
суді першої інстанції, оскільки
відповідно до закону є інший механізм
усунення помилок і недоліків,
допущених при здійсненні правосуддя.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13 червня 2007 року №8 «Про
незалежність судової влади»
роз'яснено, що виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

За такого, висновок районного суду про
необхідність закриття провадження у
справі щодо апеляційного суду Одеської
області є правильним.

Між тим, районним судом було залишено
поза увагою, що позовні вимоги ОСОБА_3
були пред'явлені і до нотаріусів, які
відповідно до ст.55 Конституції України
та ст.ст.3, 15 ЦПК України підлягають
розгляду у судах у порядку цивільного
судочинства.

А тому, ухвала суду першої інстанції в
частині закриття провадження по даній
цивільній справі до державного
нотаріуса Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори, приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
на підставі ст.ст.21, 311 ЦПК України
підлягає скасуванню з направленням
справи в цій частині для продовження
розгляду до суду першої інстанції
іншим складом.

Керуючись ст.ст.303, 311, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Малиновського районного суду
м.Одеси від 24 грудня 2013 року в
частині закриття провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
державного нотаріуса Сьомої Одеської
державної нотаріальної контори,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - Управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області, про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними діями, скасувати та справу
в цій частині направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції іншим складом.

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та протягом двадцяти днів
з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді