Ухвала іменем україни 09 липня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А. суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до Хмельницької районної
державної адміністрації, Гвардійської
сільської ради про визнання права на
земельну частку (пай) в порядку
спадкування, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 06 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з зазначеним позовом, вказавши, що
її батько ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_1
в с. Нафтулівка Хмельницького району
Хмельницької області, де проживав до 1990
року та працював в колгоспі ім. Карла
Маркса з 1946 по 1985 роки на різних
роботах. У 1985 році вийшов на пенсію, як
колгоспний пенсіонер. У ІНФОРМАЦІЯ_2
після смерті матері ОСОБА_6 та у зв'язку
і з станом здоров'я ОСОБА_7 переїхав до
неї в с. Волока Глибоцького району
Чернівецької області на постійне місце
проживання. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько помер.
При оформленні спадщини вона
неодноразово особисто відвідувала та
зверталась до Гвардійської сільради та
до Сільськогосподарського виробничого
кооперативу Агропромислової фірми
«Смотрич», який було створено на базі
колгоспу ім. Карла Маркса з правом
правонаступництва, з питанням
оформлення земельного паю, де їй
пояснили, що її батька, як колгоспного
пенсіонера, при проведенні паювання
землі не включили до списку осіб, які
мають право на частку в колективній
власності, тому, що він змінив місце
проживання.

З урахуванням
вищевикладеного, ОСОБА_6 просила суд
визнати за нею право власності на
земельну ділянку (пай) розміром 2,44
умовних кадастрових гектарів,
розташованих на території
Гвардійської сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області, в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7;
зобов'язати Хмельницьку районну
державну адміністрацію Хмельницької
області видати на ім'я ОСОБА_6 свідоцтво
про право власності на земельну
ділянку (пай); зобов'язати Хмельницьку
районну державну адміністрацію
Хмельницької області виділити ОСОБА_6
земельну ділянку у розмірі земельної
частки (паю) в натурі, а саме: 2,44 умовних
кадастрових гектара за рахунок
розпаювання земель колишньої
Агрофірми «Смотрич» або із земель
резервного фонду, розташованих на
території Гвардійської сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 листопада
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду від 06 лютого 2014 року,
в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
відмовляючи в задоволенні позову,
виходив із того, що спадкодавець за
життя не набув права власності на
спірну земельну частку (пай), не був
включений до списку осіб, що додавався
до державного акта на право
колективної власності на землю, тому
відсутні підстави для визнання за
спадкоємцями права власності на
вказану земельну частку (пай).

Такі висновки є обґрунтованими та
відповідають матеріалам справи.

Судами встановлено, що
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Спадкоємцем за законом
після його смерті є його дочка ОСОБА_6,
яка 13 березня 2003 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом (а. с. 12).

Згідно з довідкою,
виданою Товариством з обмеженою
відповідальністю «Левада» від 12
квітня 2010 року № 95, ОСОБА_7 працював у
колгоспі ім. Карла Маркса в с.
Гвардійське з 1995 по 1985 рік і вийшов на
колгоспну пенсію за віком, яку оформив
у 1985 році (а. с. 16).

Відповідно до листа управління
Держземагентства у Хмельницькому
районі Хмельницької області від 15
березня 2013 року № 4-1-5/672 в результаті
проведення перевірки встановлено, що в
Книзі реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) АФ «Смотрич»
Гвардійської сільської ради
Хмельницького району відсутній запис
на ім'я ОСОБА_7 (а. с. 20).

Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента
України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю.

За змістом ст. 25 Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію» та
ст. 3 Указу Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва»
право на земельну частку (пай) та право
на земельну ділянку, яка виділена в
натурі (на місцевості), можуть бути
об'єктом спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У пункті 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16
квітня 2004 року № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» роз'яснено, що сертифікати на
право на земельну частку (пай) є
дійсними до виділення земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
видачі державного акта на право
власності на землю. Член колективного
сільськогосподарського підприємства,
включений до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі цього
акта і в разі його смерті успадкування
права на земельний пай здійснюється за
нормами ЦК України, у тому числі й у
випадку, коли з різних причин ця особа
не отримала сертифікат на право на
земельну частку (пай).

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що ОСОБА_7 за життя не був
включений до списку осіб, які мають
право на земельну частку (пай), що
додавався до державного акта на право
колективної власності на землю,
розглянувши спір в межах заявлених
вимог, дійшли обґрунтованого висновку
про те, що він не набув право власності
на земельну частку (пай), а тому у
позивача не виникло право на
спадкування спірного майна - паю.

Із матеріалів справи та змісту судових
рішень не вбачається, що судами при
вирішенні спору допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішення.

Доводи касаційної
скарги висновків суду першої
інстанції, з якими погодився й
апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК
України визначено, що суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно
та всебічно з'ясовано дійсні обставини
справи, надано належну оцінку зібраним
у ній доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 листопада 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Хмельницької
області від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді: А.О.
Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Г.В.
Юровська