Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1789/14
Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко
Суддя-доповідач: Маловічко
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Савченко О.В.
при секретарі: Мосіній О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про припинення права власності,
виплату грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січня 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення
права власності, виплату грошової
компенсації.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 07.12.2011р. було поділено
майно, набуте сторонами у шлюбі, та
визнано за кожним право власності на 1/2
частину мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D»,
1998 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, та на ? частину автомобільного
причепа марки ПВА, моделі 2, державний
номер НОМЕР_2. Проте фактично
відповідач користується
мікроавтобусом одноособово. Вона
неодноразово зверталася до
відповідача з пропозицією надати їй в
користування мікроавтобус, бо вона
займається підприємницькою
діяльністю, але відповіді не отримала,
а мікроавтобус продовжує залишатися у
користуванні відповідача. В зв'язку з
цим вона вимушена орендувати інший
автомобіль для організації свого
бізнесу, що завдає додаткових
матеріальних збитків. Посилаючись на
викладене та вимоги ст. 365 ЦК України,
позивач просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину мікроавтобусу
«МERCEDES-ВENZ 212 D», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_3, та на ? частину
автомобільного причепа марки ПВА,
моделі 2, державний номер НОМЕР_2,
припинивши право власності ОСОБА_4 на
частку вказаних транспортних засобів;
стягнути з неї на користь ОСОБА_4
вартість ? частки мікроавтобусу
«МERCEDES-ВENZ 212 D», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_1 та ? частки
автомобільного причепа; стягнути з
ОСОБА_4 на її користь судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 лютого
2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D»,
1998 року випуску, державний номер
НОМЕР_1.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2
частину мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D»,
1998 року випуску, державний номер
НОМЕР_3.

Зобов'язано виплатити ОСОБА_4 з
депозитного рахунку суду (грошові
кошти внесені ОСОБА_3.) вартість 1/2
частини мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D»,
1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1
в сумі 24 941 грн. 67коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 1710 грн. 41 коп.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить його змінити, вирішивши
також позовні вимоги щодо причепа та
стягнувши з ОСОБА_3 суму вартості
автомобілю, яка визначена першим
експертним висновком, а також
правильно розподілити судові витрати
по справі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню тільки в частині
правильності визначення та розподілу
судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Судом установлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3
перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, під час
якого вони купили мікроавтобус
«МERCEDES-ВENZ 212 D», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який був
зареєстрований за ОСОБА_3, та
автомобільний причеп ПВА, модель 2, 2006р.
випуску, який зареєстрований за ОСОБА_2

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 07.12.2011
року було поділено майно, набуте
сторонами у шлюбі, та визнано за кожним
право власності на 1/2 частину вказаних
вище мікроавтобусу та причепу.

Оскільки позивачка ОСОБА_3 та
відповідач ОСОБА_4 в рівних частинах є
власниками мікроавтобусу «МERCEDES-DENZ 212 D»
1998 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, шлюб між ними розірвано;
спільне користування цими
транспортними засобами через
неприязні стосунки є неможливим;
мікроавтобус та причеп є неподільними;
позивач є приватним підприємцем з
діяльності, пов»язаної з
перевезеннями, то суд вважав вимоги
позивача обґрунтованими та визнав за
нею право власності на другу половину
мікроавтобусу, належну відповідачу,
припинивши його право власності на ?
частку, а також стягнув на користь
відповідача вартість ? частки
мікроавтобусу у сумі 24 941,67 грн.,
покладеної позивачем на депозитний
рахунок суду, а також судові витрати у
розмірі 1710,41 грн.

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що відповідач не оспорює
сам факт передачі мікроавтобусу
позивачу, визнання за нею права
власності на належну йому 12 частку із
припиненням його права власності на
неї, але не погоджується з вартістю
мікроавтобусу, яка взята судом за
висновком повторної автотоварознавчої
експертизи та є значно меншою, ніж
визначена за висновком першого
автотоварознавчого дослідження.
Вважає, що визначена висновком
повторного експертного дослідження
вартість мікроавтобусу є значно
заниженою, тому не може бути покладена
в основу рішення, та просить стягнути
на свою користь компенсацію ? вартості
мікроавтобусу у сумі 30 011,12 грн.

Дослідивши вказані доводи апеляційної
скарги, колегія встановила наступне.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 17 квітня
2013р. за клопотанням позивача була
призначена судова автотоварознавча
експертиза з визначення дійсної
вартості мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D»,
проведення якої доручено
експерту-автоторознавцю Бакуму О.Д. (
а.с. 48).

Згідно висновку № 52 від 27 травня 2013р.
експерта
Консультативно-автоекспертного бюро
ТОВ Виробничо-експертного
підприємства «Стандарт-сервіс» Бакум
О.Д. дійсна вартість мікроавтобусу
«МERCEDES-ВENZ 212 D», 1998 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, складає 60 022,24
грн. ( а.с. 54-68).

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 25
листопада 2013р. за клопотанням позивача
призначено повторну судову
автотоварознавчу експертизу,
проведення якої доручено судовому
експерту автотоварознавцю Булейку О.А.
Необхідність призначення повторної
експертизи була викликана тим, що
висновки першої експертизи викликали
сумнів у їх об»єктивності, та, крім
того, огляд мікроавтобусу був
здійснений без участі ОСОБА_3

Згідно з висновком експерта Булейка
О.А. з визначення вартості ТС № 01/01 від 03
січня 2014р., ринкова (дійсна) вартість
мікроавтобусу «МERCEDES-ВENZ 212 D», 1998 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, на
момент проведення дослідження 06.12.2013р.
складає 49 883,33 грн. ( а.с. 114-126).

У відповідності до п. 4.14 Інструкції (6) в
дослідницькій частині висновку
експерта при проведенні повторної
експертизи зазначаються причини
розбіжностей з висновками попередніх
експертиз. Такий розділ міститься в
повторній експертизі, в якому
зазначається обґрунтування зміни
вартості мікроавтобусу з 60 022,24 грн.,
визначеної першим дослідженням, до 49
883,33 грн.

Згідно з мотивацією, що міститься у
повторній експертизі, причиною
розбіжностей з висновком первинної
експертизи є помилки в розрахунках, у
виборі параметрів та коефіцієнтів.
Експертом автотоварознавцем Бакум О.Д.
прийнятий коефіцієнт ринка регіону із
значенням 1,03 з урахуванням відчуження
ТС, попиту цієї моделі у східних
регіонах країни. Проте, як зазначив
експерт Булейко О.А., в даному випадку
відсутній факт відчуження, модель є
застарілою, знята з виробництва, має
ряд експлуатаційних пошкоджень, що
знижує споживчий попит на неї, тому
коефіцієнт ринку регіону з урахуванням
вказаних критеріїв складає 1.

Крім того, розбіжності у висновках
виникли через те, що у первинному
дослідженні без врахування всіх
параметрів визначено процент
додаткового зменшення ринкової
вартості ТС в залежності від умов його
обслуговування, зберігання,
експлуатації. Так, за первинною
експертизою це значення складає 1,125 %,
за повторною - 16,63 %. Причиною
розбіжності є те, що в первинній
експертизі не були встановлені всі
фактичні ознаки технічного стану ТС та
параметри, які впливають на його
вартість та використовуються у
розрахунку вартості, а саме: сліди
поновлювального ремонту деталей
боковини правої ( двері передньої,
двері розсувної, боковини середньої та
задньої, двері задньої лівої та правої,
більше трьох деталей), крила переднього
лівого, панелі даху по стиках швів,
дверей задніх розсувних по периметру
вікон та петлі нижньої правої двері;
корозія по шву пройми двері розсувної
та боковини правої, надставки та полки
АКБ, двері передньої правої, боковини
правої, в р-ні петлі передньої верхньої
задньої; сліди наслоїння ГСМ на двигуні
та на деталях (навісному обладнанні)
двигуна, пошкодження захисного чохла
рульової тяги лівої, пошкодження
бампера заднього в середній частині (
а.с. 125-126).

З огляду на вказаний аналіз повторної
експертизи, який є більш повним та у
якому враховані всі необхідні критерії
і параметри, які не були взяті до уваги
у первинному дослідженні, колегія
погоджується з тим, що судом взята для
вирішення спору саме вартість спірного
ТС, визначена висновком повторної
експертизи. Тому підстав для стягнення
вартості спірного ТС у розмірі,
визначеному висновком первинної
експертизи, колегія не вбачає.

В апеляційній скарзі мається посилання
на те, що судом не вирішені позовні
вимоги щодо причепу, тому апелянт
прохає вирішити ці вимоги в
апеляційній інстанції шляхом
стягнення компенсації вартості ?
частки у розмірі 4009,32 грн. з позивача на
свою користь та визнати право
власності на причеп за позивачем,
припинивши його право власності на ?
частку причепа.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що позивач 03.02.2014р. подала заяву про
залишення без розгляду її позовних
вимог щодо автомобільного причепа, яка
ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 лютого
2014р. задоволена та вимоги в цій частині
залишені без розгляду ( а.с. 159).

Разом з тим, заслуговують на увагу
доводи апеляційної скарги про
неправильний розподіл судових витрат.
Так, судом стягнуто з відповідача на
користь позивача судові витрату у сумі
1710, 41 грн., при цьому в мотивувальній
частині рішення не зазначено, з чого
вони складаються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Згідно з матеріалами справи, позивачем
понесені та підтверджені наступні
судові витрати: судовий збір при
поданні позову до суду першої
інстанції - 229,60 грн. ( а.с. 1), судовий збір
за подання заяви про забезпечення
позову - 114, 70 грн. ( а.с. 20). Документів
про сплату позивачем будь-яких інших
сум, зокрема, у розмірі, стягнутому
судом на її користь, в матеріалах
справи не мається. Тому за рахунок
відповідача підлягають компенсації
позивачеві лише вказані судові витрати
у сумі 344, 30 грн., у зв»язку з чим рішення
суду в цій частині підлягає зміні.

Оскільки всі решта доводів апеляційної
скарги колегія визнала
необґрунтованими, рішення суду в
оскаржуваній частині у відповідності
до вимог ст. 308 ЦПК України слід

залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 20 лютого
2014 року у цій справі змінити в частині
стягнутої суми судових витрат,
зменшивши їх розмір до 344,30 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Савченко О.В.