Справа № 215/6231/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року Тернівський
районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді
Лиходєдова А.В.

при секретарі Поліян І.В.

за участі: позивача - ОСОБА_1,
відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення стягнення аліментів на
утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд зі вказаним
позовом, який мотивує тим, що 10.05.2000 р.
постановою Тернівського районного
народного суду м. Кривого Рогу за
заявою ОСОБА_2 з нього, ОСОБА_1 було
стягнуто аліменти на утримання сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний
момент є повнолітнім, та доньки ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на даний момент ще є
неповнолітньою. 04.08.2005 р. шлюб між ним,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було розірвано. Його
неповнолітня дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний момент проживає
разом з ним окремо від її матері.
Причиною того, що дочка стала проживати
разом з ним, стало те, що під час
проживання з матір'ю, дитина почала
відставати від навчання в результаті
відсутності достатнього материнського
піклування. Протягом тривалого часу
ОСОБА_2 взагалі самоусунулась від
необхідності матеріально
забезпечувати їх неповнолітню дитину.
Грошові кошти, які відраховувалися з
його прибутків у якості аліментів на
дитину. ОСОБА_2 витрачала на власні
потреби, а не на потреби доньки.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, а відповідач позов не
визнала зазначивши, що після рішення
суду про стягнення аліментів, у 2013 р.
позивач примусив дочку, на утримання
якої вони були стягнуті, піти жити до
нього, щоб не платити їй - відповідачу
аліментів, стягнення яких вона не
припинила.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи - докази: копії
свідоцтва про народження дитини,
постанову від 10.05.2000 р. Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу про
стягнення аліментів, оригінал акту від
30.09.2013 р. посвідченого посадовою особою
КП «ЖЕО № 14» м. Кривого Рогу, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню. (а.с. 13, 14,
15)

Судом встановлені такі обставини, що
мають значення для справи.

З позивача 10.05.2000 р. постановою суду на
користь відповідача на утримання
спільних дітей, в тому числі дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти,
які повинні сплачуватися щомісячно.
Інша дитина, син - досяг на цей час
повноліття. З серпня 2013 р. дочка
проживає з позивачем, але відповідач до
цього часу будь - яких заяв про
припинення стягнення аліментів з
позивача до держвиконавчої служби не
надавала, як і не заявляла позову до
суду про визначення місця проживання
дитини та не надавала скарг на дії
позивача, який нібито примушує дочку
проживати спільно з ним за його
адресою.

Тоб - то змінилися обставини, що
впливали на раніше постановлене
рішення суду про встановлення способу
виконання обов'язку утримувати дитину,
шляхом стягнення аліментів з позивача
на користь відповідача на утримання
дочки, передбачені ст. ст. 180, 181 СК
України.

Таким чином у позивача виникло, у
відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України,
право звернення до суду, про звільнення
від періодичних платежів, якими є
аліментні платежі, згідно до постанови
про їх стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

Після дослідження та оцінки доказів у
справі, надані позивачем, відповідно до
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, докази
вважаються судом належними та
допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК
України, і вони свідчать про те, що
зникли підстави, що зобов'язували
позивача за рішенням суду сплачувати
аліменти на користь відповідача, так як
дитина, яку він повинен утримувати,
проживає з ним, тобто утримується ним
добровільно, а подальша сплата
аліментів за винесеним рішенням суду
на користь відповідача, фактично
проводиться вже на утримання її самої,
про що ніяких рішень суду не
приймалося, а позивач добровільно
такого обов'язку на себе не брав.

Тоб - то судом встановлено
необґрунтованість та незаконність
примусового стягнення аліментів з
позивача на користь відповідача, що не
визнає права позивача на звільнення
від сплати аліментів.

На підставі викладеного, та ст. ст. 180, 181
СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169,
212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення стягнення аліментів на
утримання дитини - задовольнити.

Припинити нарахування та звільнити з
02.10.2013 р. ОСОБА_1 від сплати аліментів,
які стягуються на підставі постанови
від 10.05.2000 р. Тернівського районного
суду м. Кривого Рогу на користь ОСОБА_2,
на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Тернівський районний
суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-и денний строк з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: