Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2014 року

м. Южне

Южний міський суд Одеської області у
складі:

головуючого судді - Котова В.Г.,

при секретарі - Слісаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 7500,08 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До Южного міського суду Одеської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 7500,08 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 10.10.2012 року відповідач отримав
кредит у розмірі 5625,21 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 18,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. Погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
починаючи з « 1» по « 25» число кожного
місяця відповідач надає банку грошові
кошти (щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами. Тарифами
складають між ним та Банком Кредитний
договір, що підтверджується підписом у
заяві

При укладанні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит у
розмірі, встановленому кредитним
договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил
Банк має право проводити договірне
списання з усіх відкритих в Банку
рахунків Клієнта в погашення кредитної
заборгованості Клієнта і третіх осіб,
за кредитами, в яких Клієнт є
поручителем, а також будь-який інший
заборгованості, яка виникла у Клієнта
зважаючи невиконаних зобов'язань перед
Банком.

Відповідач не надавав своєчасно Банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за Кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов Договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості за договором. Таким
чином, у порушення умов кредитного
договору а також ст. ст. 509. 526, 1054 ЦК
України, відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 11.02.2014 року має
заборгованість-7500,08 грн., яка
складається з наступного: 5251,40 грн. -
заборгованість за кредитом; 796,18 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 619,16 грн. - штрафи
за п.п. 2.2. генеральної угоди; а також
штраф відповідно до Умов та Правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 333,34 грн. -
штраф (процентна складова).

На підставі вищевикладеного
позивач просить стягнути на свою
користь з відповідача заборгованість
за кредитним договором від 10.10.2012 року у
розмірі 7500,08 грн. та судовий збір в
розмірі 243,60 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав заяву, в
якої позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить суд
розглядати справу за відсутністю
представника позивача.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином, надав до суду заяву, згідно якої
позовні вимоги визнав в повному обсязі
та просив суд розглянути справу за його
відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 7500,08 грн.
необхідно задовольнити частково з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до укладеної Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт від 10.10.2012 року, що підтверджується
копіями вищевказаних документів, які
міститься в матеріалах справи,
відповідач отримав кредит у розмірі
5625,21 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: починаючи з « 1»
по « 25» число кожного місяця відповідач
надає банку грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Генеральна угода разом з
запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк»
Умовами та правилами. Тарифами
складають між ним та Банком Кредитний
договір, що підтверджується особистим
підписом відповідача у заяві.

При укладанні договору сторони
керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно
якої договором приєднання є договір,
умови якого встановлені однією із
сторін у формулярах або інших
стандартних формах, який може бути
укладений лише шляхом приєднання
другої сторони до запропонованого
договору в цілому. Друга сторона не
може запропонувати свої умови
договору.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі, а
саме надав відповідачу кредит у
розмірі, встановленому кредитним
договором.

Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил
Банк має право проводити договірне
списання з усіх відкритих в Банку
рахунків Клієнта в погашення кредитної
заборгованості Клієнта і третіх осіб,
за кредитами, в яких Клієнт є
поручителем, а також будь-який інший
заборгованості, яка виникла у Клієнта
зважаючи невиконаних зобов'язань перед
Банком.

Відповідно до п.2.2 Умов надання
банківських послуг позичальник
зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
Договором.

Згідно п.6.6 Генеральної угоди про
реструктуризацію заборгованості у
разі порушення Клієнтом строків
погашення заборгованості більше ніж на
31 день, починаючи з 32 дня порушення
заборгованість вважається
простроченою та Клієнт сплачує Банку
штраф у розмірі 619316 грн.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України наслідками порушення
Боржником зобов'язання щодо повернення
чергової частини суми кредиту є право
Заявника достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Таким чином, станом на 11.02.2014 року
відповідно до розрахунку, який
міститься в матеріалах справи,
відповідач має заборгованість 6666,74
грн., яка складається з наступного: 5251,40
грн. - заборгованість за кредитом; 796,18
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 619,16 грн. - штрафи
за п.п. 2.2. генеральної угоди.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача штрафу відповідно до пункту
1.1.5.20 Умов та правил надання
банківських послуг, який складається з
500,00 грн. - фіксована частина штрафу та
333,34 грн. - процентна складова штрафу, то
суд приходить до висновку, що ці
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1.1.5.20 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених даним
договором більш ніж на 30 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Ч.ч.1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, яке боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, зазначені позивачем
підстави для стягнення пені не
передбачені ст. 549 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
зазначені у п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг умови договору є
нікчемними.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що
стороні, на користь якої укладено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею та документально
підтвердженні судові витрати.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що позов Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у розмірі 7500,08 грн. необхідно
задовольнити частково та стягнути з
ОСОБА_1 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» заборгованість по
кредитному договору від 10.10.2012 року в
розмірі 6666,74 грн., яка складається з
наступного: 5251,40 грн. - заборгованість
за кредитом; 796,18 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
619,16 грн. - штрафи за п.п. 2.2. генеральної
угоди та документально підтверджені
судові витрати у виді судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Керуючись, ст. 10, 174, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 526, 549, 611, 612, 1049, 1054 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 7500,08 грн. - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» заборгованість по
кредитному договору від 10.10.2012 року в
розмірі 6666,74 грн., яка складається з
наступного: 5251,40 грн. - заборгованість
за кредитом; 796,18 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
619,16 грн. - штрафи за п.п. 2.2. Генеральної
угоди про реструктуризацію
заборгованості та судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

В задоволені решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.Г.Котов