У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від
20 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної залиттям квартири та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, про спростування
недостовірної інформації, визнання
недійсними звіту про оцінку вартості
матеріального збитку та акту про
причину залиття,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 24 вересня
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково, стягнуто на її користь з
ОСОБА_2 10 252 грн матеріальної шкоди,
заподіяної залиттям квартири, 700 грн
витрат за проведення експертного
дослідження та 1 000 грн моральної
шкоди. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
20 березня 2014 року рішення суду першої
інстанції змінено, зменшено розмір
відшкодування матеріальної шкоди до
суми 9 166 грн 00 коп., а суму судового
збору - до 100,16 грн.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 24 вересня 2013
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 20 березня 2014 року, направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
неправильним застосуванням судами
норм матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
постановляючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 24 вересня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від
20 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної залиттям квартири та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, про спростування
недостовірної інформації, визнання
недійсними звіту про оцінку вартості
матеріального збитку та акту про
причину залиття, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова