Справа № 199/5081/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„10" жовтня 2013 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Голубніченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на нерухоме майно
та про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 09.08.2006 р. сторонами
в даній справі був укладений договір
№DNPVGK00000041 між Публічним акціонерним
товариством Комерційним банком
«ПриватБанк» та ОСОБА_2, відповідно до
якого 09.08.2006 р. відповідач отримав
кредит у розмірі 85 000,00 доларів США. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення до 09.08.2021
р.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Як зазначається позивачем при
зверненні до суду, відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, що призвело
до збитків позивача, які мають вираз у
залученні позивачем вільних коштів до
страхового резерву, створеного в
забезпечення простроченої
заборгованості позичальника та нести
витрати по сплаті податків та інших
обов'язкових платежів з цих коштів.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПAT КБ
«ПриватБанк» та відповідач 09.08.2006 року
уклали договір іпотеки № DNPVGK00000041.

Згідно з договором іпотеки відповідач
надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:
будинок загальною площею 152,20 кв.м.,
житловою площею 84,50 кв.м, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Майно належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі - продажу. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету
іпотеки дорівнює 505 000,00 грн.

Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526,
527, 530 ЦК України та умов договору
зобов'язання з боку позичальника за
кредитним договором не виконані, та
відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором кредитодавець
зобов'язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірах та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2
ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України
наслідками порушення відповідачем
зобов'язання щодо повернення чергової
суми кредиту є право позивача
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту, зазначене й стало
приводом для цього звернення до суду
та заявлення у позові вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, розмір якої станом на 16.04.2013
р. складає 199 602,49 доларів США, яка
складається з наступного: 80 575,28 доларів
США - заборгованість за кредитом; 47 716,98
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 9
056,03 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 62 254,20
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором та
про вирішення питання про розподіл
судових витрат.

У судове засідання позивач не
з'явився, представник позивача надав
до суду заяву про розгляд справи у його
відсутності, не заперечував проти
заочного розгляду справи, зазначив, що
позов підтримує повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення); за ст. 224
ЦПК України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, який
був повідомлений належним чином про
розгляд справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив та не надав
заяви про розгляд справи за його
відсутності, у зв'язку з чим суд у
порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою
позивача вирішує справу у порядку
заочного розгляду на підставі наявних
у справі доказів.

Врахувавши заяву позивача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають із
підстав, установлених ст. 11 цього
Кодексу, зокрема: договорів та інших
правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в
разі його припинення з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України), та ці підстави
зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК
України, та за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання
є виконання, прийняте кредитором, у
результаті якого припиняються права та
обов'язки сторін зобов'язання.

Судом в цій справі було
встановлено, що 09.08.2006 р. між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір №DNPVGK00000041, відповідно до
якого 09.08.2006 р. відповідач отримав
кредит у розмірі 85 000,00 дол. США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 09.08.2021 р.

Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати.

Судом встановлено, що позивач виконав
зобов'язання за договором, утім,
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, що
призвело до збитків позивача, які мають
вираз у залученні позивачем вільних
коштів до страхового резерву,
створеного в забезпечення
простроченої заборгованості
позичальника та нести витрати по
сплаті податків та інших обов'язкових
платежів з цих коштів.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Утім, з боку боржника було
допущено порушення умов виконання
зобов'язання, що призвело до утворення
заборгованості, розмір якої станом на
16.04.2013 р. складає 199 602,49 дол. США, яка
складається з наступного: 80 575,28 доларів
США - заборгованість за кредитом; 47 716,98
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом; 9
056,03 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 62 254,20
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ПAT КБ
«ПриватБанк» та відповідачем 09.08.2006 р.
було укладено договір іпотеки
№DNPVGK00000041, за яким відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме:
квартиру загальною площею 152,20 кв.м.,
житловою площею 84,50 кв.м, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно
належить Відповідачу на праві
власності на підставі Договору купівлі
- продажу.

Обумовлена сторонами договору іпотеки
ціна предмету іпотеки дорівнює 505 000,00
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. Іпотека ? вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому ЗУ «Про
іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7
Закону України "Про іпотеку" у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33
Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Таким чином, оскільки відповідач
не діє у спосіб, передбачений законом
та кредитним договором, заборгованість
за кредитним договором не сплачує,
порушенням з боку позичальника
боргового зобов'язання завдаються
збитків іпотекодержателю та
змінюється обсяг його прав, можливість
звернення стягнення на майно сторони
за цим позовом погодили під час
укладення іпотечного договору, у
зв'язку з цим вимога щодо звернення
стягнення на майно є такою, що
підлягає задоволенню з урахуванням
заборгованості за кредитним договором
від 09.08.2006 р. №DNPVGK00000041, яка склалася
станом на 16.04.2013 р. та складає 199 602,49
дол. США, яка складається з наступного:
80 575,28 доларів США - заборгованість за
кредитом; 47 716,98 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 9 056,03 доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 62 254,20 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором з наданням
Публічному акціонерному товариству
Комерційний Банк «ПриватБанк» право
на продаж предмету іпотеки з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою покупцем з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій
щодо оформлення та з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх передбачених
правовими актами держави дій,
необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Разом з тим, частково
задовольняючи позов та відмовляючи в
задоволенні його вимоги про виселення
відповідача, суд керується тим, що
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення,
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Так, в частині 1 статті 40 Закону
України «Про іпотеку» зазначено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом. При
цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті
встановлений певний порядок дій банку,
а саме: після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку». Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
сторонами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Проте, суду не було надано у
порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів
на підтвердження того, що відповідач
або інші особи, добровільно
відмовляються звільнити житлове
приміщення (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Що стосується вимоги позову про
зняття особи з реєстраційного обліку,
то дана вимога не є такою, що підлягає
розгляду та вирішенню при розгляді
справи у порядку цивільного
судочинства, та окрім того на виконання
ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», у тому числі,
остаточне рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою) є
підставою для зняття особи з
реєстрації місця проживання.

Питання про розподіл судових
витрат вирішено у відповідності до ст.
ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224 та ст. 226 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за іпотечним договором від 09.08.2006 року
№DNPVGK00000041, який був укладений між
Публічним акціонерним товариством
«ПриватБанк» та ОСОБА_2: на будинок
загальною площею 152,20 кв.м., житловою
площею 84,50 кв.м, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2
на праві власності на підставі
договору купівлі - продажу, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк «ПриватБанк» з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способм з
іншою особою покупцем з отриманням
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведення дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору в розмірі 3 441,00 грн.

В задоволенні вимоги позову про
виселення відповідача відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Спаї