Справа № 447/146/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/783/4166/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та
Берездівецької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області, третя особа Управління
Дерземагенства у Миколаївському
районі Львівської області, про
визнання недійсним державного акта про
право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в
суд із вказаним позовом, уточненим у
квітні 2014 року, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Берездівецької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області «Про передачу земель у
приватну власність» від 28.11.1996р. № 75 в
частині передачі в приватну власність
ОСОБА_4 земельної ділянки в с.
Гранки-Кути для обслуговування
житлового будинку площею 0,25 га та
ведення підсобного господарства
площею 0,07 га;

- визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЛВ № 4846, виданий 26 січня
2000 року ОСОБА_4, на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку - 0,137 га, для ведення
особистого підсобного господарства -
0,188 га, розташовану на території с.
Гранки-Кути Берездівецької сільської
ради, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 121 (а.с. 136).

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що їй на праві приватної власності
належить житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
який вона успадкувала після смерті
матері ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом від 27.11.2008р.

В процесі оформлення права власності
на земельну ділянку за вказаною
адресою позивачка виявила, що
відповідач ОСОБА_4, який є суміжним
землекористувачем, незаконно оформив
право власності на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2, яка є
суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_2
та одержав Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЛВ № 4846, виданий 26 січня
2000 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
провадження у даній справі закрито на
підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Ухвалу оскаржив представник позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що
ухвала суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
процесуального права, оскільки рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 15.06.2010р. у справі
№ 2-69/10, яким відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та
Берездівецької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області, третя особа Миколаївський
відділ «Центр державного земельного
кадастру» про визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
розмежування між земельними ділянками
прийнято з інших підстав, ніж ті, якими
обґрунтований даний позов. Просив
ухвалу суду скасувати, справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином
відповідно до положень ст. 74 ЦПК
України були повідомлені про день, час
та місце судового засідання,
клопотання представника позивача про
відкладання розгляду справи відхилене
як безпідставне, тому відповідно до ч.2
ст.305 ЦПК України їх неявка не
перешкоджає розглядові справи, який
відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України
здійснюється без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
запису.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню: ухвала підлягає
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.311 ЦПК
України з направленням справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
виходив з того, що Миколаївським
районним судом Львівської області 15
червня 2010р. було ухвалено рішення між
тими ж сторонами, яким було відмовлено
у позові ОСОБА_2 про визнання недійсним
державного акта про право власності на
земельну ділянку, усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
розмежування між земельними ділянками,
яке набрало законної сили, тому є
підстави для закриття провадження у
справі.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, як з передчасним,
прийнятим без повного, всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи.

Суд не навів в ухвалі висновків про те,
що спір виник з тих самих підстав, а
обмежився лише загальним
формулюванням позовних вимог.

Між тим, колегією суддів встановлено,
що у справі № 2-69/10 ОСОБА_2 просила
визнати недійсним Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЛВ № 4846, виданий Берездівецькою
сільською радою Миколаївського району
Львівської області ОСОБА_4 на земельну
ділянку площею 0,325 га в с. Гранки - Кути
Миколаївського району Львівської
області для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства з тих підстав, що
зазначена в державному акті площа
земельної ділянки в розмірі 0325 га не
відповідає площі земельної ділянки,
вказаній у рішенні Берездівецької
сільської ради №75 від 28.11.1996р., яка мала
передаватись у власність - 0,32 га;
порушено порядок і правила видачі
Державного акту, оскільки до нього не
долучено абрис встановлених меж та
картка закладки межових дисків;
збільшення ширини земельної ділянки
ОСОБА_4 призвело до порушення Державних
будівельних норм і правил, оскільки
відстань від стіни її будинку до межі
становить менше 1 метра і вона не має
доступу до господарської будівлі (а.с. 25
справа №2-69/10).

Між тим позов ОСОБА_2 про визнання
недійсним Державного акта на право
власності на землю на ім'я ОСОБА_4 у
даній справі № 447/146/14 поданий 04.12.2013р.,
пред'явлений з тих підстав, що в акті
встановлення та узгодження меж
земельної ділянки ОСОБА_4 від 17.03.1998р.
невірно вказано одного із суміжних
землекористувачів замість ОСОБА_5
вказано ОСОБА_2, підписи інших суміжних
землекористувачів підроблено, тобто
межі із суміжними землекористувачами
не були погоджені; Державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий органом, який не мав на це
законних повноважень (а.с. 2-5).

28 квітня 2014р. позивач подала уточнену
позовну заяву у якій, окрім визнання
недійсним Державного акта на право
власності на землю із зазначених
підстав, просила також визнати
недійсним та скасувати рішення
виконавчого комітету Берездівецької
сільської ради Миколаївського району
Львівської області «Про передачу
земель у приватну власність» від
28.11.1996р. №75 в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки в с. Гранки-Кути для
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га та ведення підсобного
господарства площею 0,07га.

З врахуванням того, що в журналі
судового засідання та технічному
записі судового засідання від 28.04.2014р.
не зафіксовано жодного судового
рішення про відмову у прийнятті
уточненої позовної заяви від 28 квітня
2014р., вмотивована ухвала суду щодо
неприйняття уточненого позову до
розгляду судом також не
постановлялись, останній долучений до
матеріалів справи, є підстави вважати,
що уточнена позовна заява від 28.04.2014р.
була прийнята судом до розгляду.

Проте, в ухвалі суду від 28 квітня 2014
року про закриття провадження у справі
не наведено правового обґрунтування
необхідності закриття провадження у
справі за позовом ОСОБА_6 в частині
позовних вимог про визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету про передачу ОСОБА_4 у
власність земельної ділянки, хоча такі
позовні вимоги ОСОБА_2 у справі №2-69/10
взагалі не пред'являлись, а позовні
вимоги в частині визнання Державного
акта на право власності на землю із
зазначених позивачкою у даній справі
№447/4023/13ц підстав взагалі судом не
перевірялись і висновки суду про
тотожність цих підстав позову, тим що
був пред'явлений ОСОБА_2 09.02.2009р. у
справі № 2-69/10 в оскаржуваній ухвалі
відсутні.

Оскільки допущення судом першої
інстанції порушення норм
процесуального права призвело до
постановлення ухвали, яка перешкоджає
подальшому провадження у справі, така
залишатись в силі не може.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п. 4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1
ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
скасувати, справу направити на
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Т.Г. Мусіна

Судді:
І.В. Бермес

Р.В. Савуляк