Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Висоцької В.С.,
Писаної Т.О.,

Фаловської І.М.,
Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» про визнання угоди недійсною,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди за касаційною скаргою товариства
з обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» на рішення Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
2 жовтня 2013 року,

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про
визнання угоди недійсною, стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що 21 жовтня 2010 року між ТОВ «Авто
Просто» і ним укладено угоду з метою
придбання автомобіля марки «Ланос
D4LM510» вартістю 71 680 грн.

Зазначав, що на виконання умов указаної
угоди він сплатив 19 541,57 грн, однак
автомобіль не отримав.

Посилаючись на те, що зазначена угода
не відповідає вимогам закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідачем порушено його права щодо
надання інформації про продукцію,
позивач просив суд визнати угоду,
укладену між ним і ТОВ «Авто Просто»,
недійсною та стягнути з відповідача на
його користь збитки в розмірі 39 083,14 грн
та 3 000 грн на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 16 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
2 жовтня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано недійсною угоду, укладену 21
жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Авто
Просто».

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь
ОСОБА_3 20 512,35 грн у відшкодування
матеріальної шкоди та 2 000 грн у
відшкодування моральної шкоди, а
всього 22 512,35 грн. У задоволенні решти
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Авто Просто»
просить скасувати ухвалені в справі
судові рішення та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суду першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
укладена між сторонами угода
суперечить положенням ст. ст. 18, 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» унаслідок здійснення ТОВ
«Авто Просто» нечесної
підприємницької практики, яка є такою,
що містить несправедливі умови, а тому
угода підлягає визнанню недійсною із
застосуванням правових наслідків
недійсності правочину.

Проте з таким висновком погодитися не
можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

При вирішенні спору судами
встановлено, що 21 жовтня 2010 року ОСОБА_3
і ТОВ «Авто Просто» уклали угоду,
предметом якої є надання учаснику
програми «АвтоТак» фінансових послуг,
спрямованих на придбання автомобіля в
групах (а.с. 6).

Згідно з додатком №1 до зазначеної
угоди ОСОБА_3 отримав право на
придбання автомобіля марки «Ланос
D4LM510», вартістю 71 680 грн (а.с. 4).

Статтею 3 угоди передбачено
зобов'язання відповідача щодо
організації та створення умов для
придбання автомобілів учасниками
програми «АвтоТак», здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для сплати та передачі автомобіля
учаснику.

Відповідно до ст. 5 угоди учасник
зобов'язується виконувати
зобов'язання, передбачені угодою, у
порядку та строки, визначені угодою; у
ст. 7 визначено, що угода діє до моменту
виконання обома сторонами всіх
зобов'язань, передбачених угодою.

На виконання умов угоди ОСОБА_3 на час
виникнення спору сплачено 19 541,57 грн.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін,
укладеної в рамках функціонування
системи придбання автомобілів у групах
«АвтоТак», є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 угоди ТОВ «Авто
Просто» гарантує надання кожному
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання ним усіх
зобов'язань, передбачених угодою.

Статтею 3 угоди передбачено, що ТОВ
«Авто Просто» зобов'язується
забезпечити отримання учасником
автомобіля згідно з умовами угоди.

При цьому відповідно до ст. 8.2 додатку №
2 до угоди поняття «право на отримання
автомобіля» означає право учасника
одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ТОВ «Авто
Просто» зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до угоди між ТОВ «Авто
Просто» та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1
додатку № 2).

Передбачені угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в угоді «Чисті внески» або
«Внесок в оплату товару».

Відповідно до розділу 1 визначення
термінів додатку № 2 до угоди «Цілий
Чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати Автомобіля. Половинний
Чистий внесок - це половина Цілого
чистого внеску».

Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до угоди
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ «Авто
Просто» виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах «АвтоТак» кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до угоди).

За таких обставин висновок суду про те,
що діяльність ТОВ «Авто Просто» за
угодою сторін є функціонуванням
«пірамідальної схеми», суперечить
змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» у зв'язку з
відсутністю головних ознак
«пірамідальної схеми» - безтоварність
та сплати компенсації одним учасником
за рахунок інших, оскільки за схемою
придбання товарів у групах придбавають
товар усі учасники за рахунок
об'єднання внесків кожного з них.
Різниця між споживачами - учасниками
схеми є тільки в часі одержання
автомобіля кожним із них, за умови
виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ТОВ «Авто Просто» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Суд зазначених вимог закону не
врахував і до правовідносин сторін не
застосував.

Законом України від 2 червня 2011 року
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 9
січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п. 111, відповідно
до якого до фінансових послуг
віднесено послуги з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг (як уповноважений державний
орган) (далі - Нацкомфінпослуг),
затвердила Ліцензійні умови
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах
(розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676
«Про затвердження Ліцензійних умов
провадження діяльності з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах») (далі -
Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення,
сутність, правовий статус учасників (і
вимоги до них) такого виду фінансових
правовідносин, як придбання товарів у
групах.

З аналізу Ліцензійних умов слід
зробити висновок про те, що діяльність
таких груп направлена на легітимне
використання фінансової схеми із
залученням грошових коштів споживачів
для придбання певного виду товарів
та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групі - це
фінансова послуга, що надається
ліцензіатом і передбачає залучення
грошових коштів учасників групи,
об'єднання цих коштів з метою придбання
та розподілу товарів між учасниками
групи.

Відповідно до додатку № 2 угоди система
«АвтоТак» - це торговельна марка
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг АВТО ПРОСТО з адміністрування
системи придбання автомобілів у
групах. Кожна укладена угода
включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 додатку
№ 2 до угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Так, за схемою придбання товарів у
групах придбання товарів для кожного
споживача (крім останнього)
відбувається, у тому числі й за рахунок
внесків інших учасників. Різниця між
споживачами-учасниками є тільки в часі
одержання товару кожним із них,
оскільки в кінцевому підсумку товар
одержать усі учасники, навіть ті, які
фінансово були найменш "активними", за
умови виконання ними умов договору.

Ураховуючи те, що ТОВ «Авто Просто»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати правильним висновок суду
про те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Отже, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обов'язки сторін),
то до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Наведене дозволяє визнати, що висновок
суду щодо пірамідальності схеми
придбання товарів у групах, який
ґрунтується тільки на факті
неотримання автомобілів усіма
учасниками групи одночасно, а лише
окремими учасниками й у певній
послідовності, є помилковим. При цьому
судом установлено, що деякі учасники
отримали товар раніше за інших,
оскільки сплатили внесків більше за
інших учасників групи, частково
сплачені внески й позивачем.

Помилковим є й висновок суду про
введення позивача в оману з підстав
оплати ним не самого товару, а права
купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення угоди ОСОБА_3 отримав
примірник угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ «Авто Просто».

Відповідно до ст. 10 угоди підписання
цієї угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом угоди й додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі «АвтоТак». При цьому в
разі розірвання угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «Авто
Просто». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «Авто Просто» про
розірвання угоди.

Однак, як установлено судом, ОСОБА_3 із
заявою про розірвання угоди в
семиденний термін до ТОВ «Авто Просто»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма умовами
угоди.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ТОВ «Авто
Просто» під час укладення угоди є
помилковим і не узгоджується з
положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» у
взаємозв'язку з нормами Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг».

Крім того, ухвалюючи рішення на
підставі ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» суди дійшли
висновку про те, що укладена сторонами
угода порушує права позивача, оскільки
містить несправедливі умови, зокрема, у
ст.ст. 13, 14 додатку № 2 до Угоди, у зв'язку
із чим ця Угода згідно з ч. 6 ст.
19 Закону України «Про захист прав
споживачів» є недійсною із
застосуванням наслідків її
недійсності.

Однак при цьому суди неправильно
застосували норму ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», не
встановивши, у чому саме полягає
несправедливість окремих положень
угоди, (ураховуючи, що ст. 13 угоди
містить дев'ять пунктів, а ст. 14 - десять
пунктів) і не вказали, чи є зазначена
обставина відповідно до цієї норми
підставою для зміни або визнання
недійсними саме цих (яких конкретно)
умов угоди та чи є підстави для
визнання недійсним договору в цілому.
Зазначивши, що підставою недійсності
угоди є несправедливість умов Угоди
(ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів»), суди посилалися на норму
ч. 6 ст. 19 цього Закону, яка регулює
питання недійсності угоди у зв'язку зі
здійсненням нечесної підприємницької
практики (недобросовісна конкуренція
та діяльність (дії або бездіяльність),
що вводить споживача в оману або є
агресивною).

У той самий час ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів» містить
інші самостійні підстави визнання
угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі
визнання окремого положення договору,
включаючи ціну договору,
несправедливим може бути визнано
недійсним або змінено саме це
положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих
положень або визнання їх недійсними
зумовлює зміну інших положень
договору, на вимогу споживача такі
положення підлягають зміні або договір
може бути визнаний недійсним у цілому
(ч. 6 ст. 18 Закону).

Таким чином, суд не врахував, що ст. ст.
18, 19 Закону України «Про захист прав
споживачів» передбачають різні
взаємовиключні підстави визнання угод
недійсними.

Визначення поняття «несправедливі
умови договору» закріплено в ч. 2 ст.
18 цього Закону - умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», можна
дійти висновку, що для кваліфікації
умов договору несправедливими
необхідна наявність одночасно таких
ознак: по-перше, умови договору
порушують принцип добросовісності (п. 6
ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге,
умови договору призводять до істотного
дисбалансу договірних прав та
обов'язків сторін; по-третє, умови
договору завдають шкоди споживачеві.

Застосовуючи цю норму, суди зазначених
положень не врахували та не вказали, на
підставі яких ознак, зазначених у ч. 2
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», кваліфікували умови
договору несправедливими, і чи тягне
несправедливість цих умов недійсність
договору в цілому. Неправильне
застосування норм матеріального права
призвело до ухвалення касаційним судом
у справі, яка переглядається,
незаконного судового рішення.

Оскільки при вирішенні спору судом
порушені норми процесуального права та
не застосовані норми матеріального
закону, які підлягали застосуванню, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 16 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 2 жовтня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
В. С. Висоцька

Т.О. Писана

І.М. Фаловська

Г.В. Юровська