Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-1536/12
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого: судді
Товянської О.В.

суддів: Павицької
Т.М., Гансецької І.А.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом Коростенського Комунального
виробничого житлового ремонтно -
експлуатаційного підприємства №2 до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 січня
2013 року,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2012р. Коростенське КВЖРЕП №2
звернулось до суду з позовом. Просили
визнати відповідача таким, що втратив
право та зняти з реєстрації в АДРЕСА_1.
Зазначало, що ОСОБА_1 не проживає в
зазначеному приміщенні без поважних
причин більше 6 місяців. Вважає, що
останній втратив право на користування
спірним житловим приміщенням.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 17 січня 2013 року позов
задоволено, визнано ОСОБА_1 втратившим
право користування жилим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог. Зазначає, що в спірному
житловому приміщенні не проживає з
провини колишньої дружини, яка не
допускає його до житла. Крім того
вказує, що жодних повісток з районного
суду не отримував, жодних заяв про
визнання позову не підписував.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, рішенням
Коростенської міськради №13 від 17.07.2007р.
на баланс КВЖРЕП-2 було передано
гуртожиток по АДРЕСА_1 (а.с.3).

Матеріалами справи доведено, що
відповідач без поважних причин
тривалий час не проживає в кімнаті №8
цього гуртожитку, де він
зареєстрований із 1997р., не оплачує
комунальні послуги (а.с.4-6).

Статтею 71 ЖК України передбачено, що
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а у разі спору -
судом. Тимчасова відсутність особи
може бути безперервною, але не повинна
перевищувати шести місяців. Початок
відліку часу відсутності визначається
від дня, коли особа залишила
приміщення. Повернення особи до
житлового приміщення, яке вона займала,
перериває строк тимчасової
відсутності. Таким чином, у разі
встановлення судом факту лише
тимчасової відсутності наймача за
місцем мешкання, строк якого не
перевищує шести місяців, підстав для
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням немає.
При цьому під тимчасовою відсутністю
розуміються такі випадки, коли особа
протягом певного часу не проживає в
жилому приміщенні, але інтересу щодо
користування ним не втрачає в силу
закону. Тимчасова відсутність повинна
нести безперервний характер. Якщо
особа повертається на місце
проживання, вважається, що
переривається і строк тимчасової
відсутності.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про деякі
питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" №2 від 12.04.1985р. у справах щодо
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, необхідно з'ясувати
причини його відсутності понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
в осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Апеляційним судом встановлено, що у
спірній кімнаті зареєстровані та
проживають колишня дружина
відповідача - ОСОБА_2, 1979р.н., дочка -
ОСОБА_3, 1993р.н. і син - ОСОБА_4, 1997р.н. (а.с.
45).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано
26.03.2009р.

Комунальні послуги постійно оплачує
лише ОСОБА_2

Посилання на те, що колишня дружина
перешкоджає ОСОБА_1 користуватись
спірною кімнатою, не допускає його у це
житло, не знайшли свого підтвердження.
Із часу передачі гуртожитку на баланс
КВЖРЕП-2 (2007р.), він жодного разу не
звертався до них з цього питання,
звернень до правоохоронних органів або
до суду на предмет вселення від нього
також не було, що підтверджується
довідкою № 376 від 06.06.2014р. (а.с.44).

Законодавство не містить переліку
підстав, які вважаються поважними
причинами відсутності за місцем
мешкання понад шість місяців, і за
наявністю яких особа не може бути
визнана такою, що втратила право
користування жилим приміщенням.
Поважність причин відсутності особи за
місцем мешкання, визначаються судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи. При цьому,
встановлення причин відсутності понад
встановленні законом строки має
відбуватися тільки після встановлення
факту відсутності відповідача в
зазначені строки.

Належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_1 неодноразово намагався
вселитися в спірне приміщення,
останній не надав і клопотань з цього
приводу не заявляв. У квітні 2009р. він
одружився вдруге, його дружина житлом
забезпечена (а.с.43).

Судове рішення не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Підстави для скасування судового
рішення та задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 17 січня
2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: