АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5946/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д. С. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 39
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 30 квітня
2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2, третя особа - приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності на ? частку
квартири та ? частку земельної ділянки
в порядку спадкування за законом після
смерті батька та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Управління Держземагентства у
Новомосковському районі
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
усунення перешкод у здійсненні права
на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року позивачка за
первісним позовом - ОСОБА_3, уточнивши
свої вимоги, звернулась до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2,
третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4. Просила
визнати за нею право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частину
земельної ділянки площею 0,0463 га,
кадастровий № :01:307:0402, яка
розташована на території Піщанської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області, у
садовому товаристві «Озон» по АДРЕСА_2,
в порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_5, який помер -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року; зобов'язати ОСОБА_2
надати оригінали правовстановлюючих
документів на спірне майно; зобов'язати
приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 видати їй
свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті батька. Сплативши
судовий збір, відповідно до чинного
законодавства.

ОСОБА_2, не погодившись із
первісною позовною заявою, пред'явила
зустрічний позов, у якому, з
урахуванням уточнень, просила суд
зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй
перешкод у оформленні та прийнятті
спадщини за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_5, який помер -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зобов'язати ОСОБА_3
надати їй всю технічну документацію із
землеустрою та присвоєння
кадастрового номеру на земельну
ділянку площею 0,0463 га, яка розташована
на території Піщанської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області у садовому
товаристві «Озон», що належала ОСОБА_5
на підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії
ДПНв № 007396 виданого Піщанською
сільською радою народних депутатів
14.10.1997 року та усунути останню від права
на спадкування за законом.

Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
30 квітня 2014 року первісну позову заяву
ОСОБА_3 - задоволено частково, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
- відмовлено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_3 право власності
на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/4
частину земельної ділянки площею 0,0463
га, кадастровий № :01:307:0402, яка
розташована на території Піщанської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області, у
садовому товаристві «Озон» по АДРЕСА_2,
у порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_5, який помер -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У задоволенні решти позовних вимог
за первісним позовом - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових
витрат у справі: стягнуто з ОСОБА_3 в
дохід держави суму недоплаченого
судового збору у сумі 487,20 грн.; стягнуто
з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у
сумі 243,60 грн. та 128,60 грн.; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму
сплаченого судового збору у сумі 115,00
грн.

Відповідачка, звернулася з
апеляційною скаргою на зазначене
рішення суду, посилаючись на те, що
рішення у частині щодо задоволення
вимог ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Вважає, що ухвалене рішення не вирішить
по суті наявний між сторонами спір, а
тому ставить питання про його
скасування та ухвалення нового, яким
просить вирішити остаточно питання
щодо розподілу спадкового майна у
конкретний спосіб. У іншій частині до
рішення суду претензій не має.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до вимог ст.303 ЦПК
України, щодо меж розгляду справи
апеляційним судом, під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Крім того, у відповідності до вимог
ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Як вбачається з письмових
матеріалів справи, позивачка за
первісним позовом, в ході розгляду
справи уточнила свої вимоги та
підтримала їх останню редакцію.
Апелянт - позивачка за зустрічними
вимогами, підтримала заявлені нею
вимоги, що викладені саме в такому
вигляді, вважаючи, що саме викладені
вимоги у такому вигляді відповідають
її прагненням.

Оскільки, апелянтом не
оскаржується рішення суду першої
інстанції в частині відмови їй у
задоволенні саме її зустрічних вимог
та у іншій частині щодо незадоволення
первісного позову тому, в силу ст. 303 ЦПК
України, у зазначеній частині колегією
суддів оскаржуване рішення не
переглядається.

У судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 19 жовтня 1976 року
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 під час
якого ними у приватну власність було
набуте житло - спірна квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло від 03 грудня
1997 року, виданого виконкомом міської
ради народних депутатів.

Спірна квартира АДРЕСА_1 та
складається із трьох житлових кімнат
площею: 1 - 13,0 кв.м., 2 - 11,0 кв.м., 3 - 17,4 кв.м.,
а також кухні - 5,7 кв.м., санвузлу - 2,9
кв.м., кладової - 1,6 кв.м., кладової 1,0
кв.м., коридору - 1,3 кв.м., коридору 1,8
кв.м., балкону - 0,8 кв.м. Загальна площа
квартири становить 59,4 кв.м., житлова - 41,4
кв.м., допоміжною - 17,2 кв.м., площею
літніх приміщень - 0,8 кв.м. Висота
приміщень квартири - 2,5 м.

Крім того, за життя, ОСОБА_5 на
підставі рішення виконкому Піщанської
сільської ради народних депутатів № 122
від 28 серпня 1997 року набув у приватну
власність для ведення садівництва
земельну ділянку розташовану на
території садового товариства «Озон»
Піщанської сільської ради, що
підтверджується державним актом від
14.10.1997 року ДПНв 007396.

Як вбачається з Витягу з
державного земельного кадастру про
земельну ділянку № НВ-013 від 14.11.2013
року, кадастрового плану від 14.11.2013
року, спірна земельна ділянка,
кадастровий № :01:307:0402, має площу -
0,0463 га, розташована в АДРЕСА_2 право
власності зареєстроване за ОСОБА_5.

Крім того, судом встановлено,
що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_2 від 30 червня 1958 року
та копією свідоцтва про укладення
шлюбу серії НОМЕР_3

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року в м. Дніпропетровську, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 від 06 квітня 2010 року,
актовий запис № 439.

Після його смерті відкрилась
спадщина, а спадкоємцями першої черги
залишилися ОСОБА_3 (донька) та ОСОБА_2
(дружина). Заповіту за життя померлого
складено не було, а тому, сторони у
справі, у відповідності до ст. 1261 ЦК
України є спадкоємцями першої черги.
Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки
у спадщині кожного із спадкоємців
за законом є рівними.

Крім того, частиною 1 ст. 1226 ЦК
України визначено, що частка у праві
спільної сумісної власності
спадкується на загальних підставах.

Статтею 1268 ЦК України
встановлено, що спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 21 квітня 2010 року
спадкоємиці звернулись до приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 із заявами
про прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, проте, свідоцтва про право на
спадщину їм видані не були, що
вбачається із досліджених в судовому
засіданні матеріалів спадкової справи
та що підтверджено сторонами у
судовому засіданні. Сторони
підтвердили, що зазначений вище
нотаріус не мала можливості видати їм
свідоцтва про право на спадщину,
оскільки ними не були в повному обсязі
надані усі правовстановлюючі
документи щодо спадкового майна.

Судом першої інстанції, на підставі
належних доказів було встановлено, що
ОСОБА_2 має у володінні усі оригінали
правовстановлюючих документів щодо
спірного майна, які їй необхідні для
звернення до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті чоловіка. Оригінали
правовстановлюючих документів щодо
спірної квартири та спірної земельної
ділянки площею 0,0463 га, кадастровий №
:01:307:0402, були надані ОСОБА_2 на
вимогу суду та були досліджені в
судовому засіданні. Документи із
землеустрою щодо спірної земельної
ділянки були надані в судовому
засіданні позивачкою за первісним
позовом та долучені у копіях до
матеріалів справи, з якими ОСОБА_2 була
ознайомлена у встановленому законом
порядку з можливістю зробити з них
копії.

Проте, як зазначено
апелянтом у своїх доводах і що
зазначалось останньою в ході розгляду
зазначеної справи в суді першої
інстанції, вона не бажає, щоб за донькою
її померлого чоловіка було визнано
право власності, хоч і на частину
спірної квартири, оскільки, на її думку,
ОСОБА_3 не допомагала їй у догляді за
хворим батьком та ніколи не
переймалася його долею. Спір між нею та
ОСОБА_3 вона бажає вирішити за рахунок
земельної ділянки у АДРЕСА_2, у якій 3/4
частки має належати їй, оскільки
вказана земельна ділянка була набута
нею та чоловіком за час шлюбу. Після
прийняття спадщини вона має намір
продати свою частку вказаної земельної
ділянки і вирішити питання щодо частки
ОСОБА_3 у спірній квартирі. Однак, вона
немає всіх потрібних для прийняття
спадщини документів із землеустрою
щодо спірної земельної ділянки, які
потрібно надати нотаріусу для
вирішення питання про видачу свідоцтва
про право на спадщину.

Колегія суддів вважає вказані
доводи такими, що підлягають
відхиленню з тих підстав, що в ході
розгляду справи було встановлено, що
саме у володінні ОСОБА_2 знаходяться
оригінали правовстановлюючих
документів щодо спірного майна та вона
спроможна самостійно надати їх до
нотаріальної контори у зв'язку зі
зверненням до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті її чоловіка. А будь-яких
перешкод у прийнятті нею спадщини, які
начебто чиняться з боку ОСОБА_3, в
судовому засіданні не встановлено,
належними та допустимими доказами, як
не встановлено перешкод, ОСОБА_2
самостійно звернутися до Управління
Держземагенства у Новомосковському
районі Дніпропетровської області з
питання щодо виготовлення необхідних
документів із землеустрою щодо спірної
земельної ділянки, що є необхідними для
вчинення нотаріальної дії, видачі
нотаріусом свідоцтва про право на
спадщину.

Вищевикладені обставини безспірно
встановлені судом першої інстанції, а
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду та відхиляє доводи
апеляційної скарги. Вважає, що судом
першої інстанції саме на підставі норм
матеріального права, що діяли на момент
виникнення спірних відносин вирішено
позовні вимоги, саме з урахуванням прав
сторін які виступають у даній справі як
співвласники спірного майна, так і
спадкоємці.

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть бути прийняті колегією суддів,
оскільки не були предметом розгляду у
суді першої інстанції, а доводи
апеляційної скарги про те, що суд
неповно з*ясував обставини справи не
можна взяти до уваги, як
необґрунтовані.

Тобто, інші доводи апеляційної
скарги не спростовують правильність
висновків у рішеннях суду, протирічать
вимогам законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, матеріалам
справи, зводяться до переоцінки
доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення від 30 квітня 2014
року не вбачає, а тому, доводи
апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
30 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді