АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/2469/13-ц 22-ц/774/659/К/14
Справа № 214/2469/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/659/К/14
Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_2 на заочне
рішення Саксаганського районного суду
м. Кривого Рогу від 23 вересня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_2 про
дострокове стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України», яке є правонаступникам
Відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України»,
(надалі - Банк), звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором укладеним від 18 грудня 2007
року.

В обґрунтування позовних вимог Банк
зазначив, що 18.12.2007 року між позивачем
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір за № 5071, згідно його умов
відповідачу ОСОБА_2 було надано кредит
у розмірі 222 768,00 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00% на рік з кінцевим терміном
повернення 18.12.2013 року на придбання
транспортного засобу.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, був укладений
Договір застави майна № 5071 від 18.12.2007
року, предмет застави якого є
транспортний засіб автомобіль марки
«Тойота Камри», тип легковий - седан-в,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору не
виконав, тому станом на 27.03.2013 року
утворилась заборгованість в сумі 213 214,72
грн., яка складається з:

- 27 783,00 грн. - строкова
заборгованість по кредиту;

- 34 807,80грн.- прострочена
заборгованість по кредиту;

- 58 514,88 грн. - заборгованість по
нарахованим відсоткам;

- 23 730,78 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту;

- 31 160,34 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення відсотків;

- 6 402,80 грн.- 3% річних за несвоєчасну
сплату відсотків;

- 4 876,20 грн. - 3% річних за
несвоєчасне повернення основного
боргу;

- 5 882,99 грн.- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасної сплати процентів;

- 20 055,93 грн- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу.

Також позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів судові
витрати по справі в сумі 2 134,14 грн.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого рогу від 23
вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ
«Державний ощадний банк України»
задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку
заборгованість за кредитним договором
від 18.12.2007 року в розмірі 213 214,72 грн. та 2
132,14 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах відповідача ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового - про відмову у задоволенні
позову.

Зокрема, вважає що, суд першої
інстанції не застосував до спірних
правовідносин строку позовної
давності, за письмовою заявою
представника відповідача, що
надавалась до суду до ухвалення
рішення по справі.

Крім того, судом першої інстанції
неповно з'ясовані обставини по справі,
а саме не витребувані додаткові докази
за клопотанням відповідача; не
залучена до участі у справі в якості
третьої особи ОСОБА_4, в той час як
необхідність її залучення, була
обґрунтована належними доказами,
доданими до клопотання (копія угоди від
14.12.2009 року, копія повідомлення про
передачу автомобіля та ключів)

Також судом першої інстанції при
вирішенні питання про стягнення пені,
не застосував положень ст..ст. 549,551 ЦК
України, які надають суду право у
випадку виникнення спору з приводу
розміру штрафних санкцій (неустойки),
зменшити її розмір в тому випадку, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення, тобто зменшити
розмір штрафних санкцій (неустойки)
через не співмірність з розміром
основного зобов'язання.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ПАТ «Державний ощадний банк України»
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Апеляційний суд вважає за можливе
розглядати справу у його відсутності,
оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.305
ЦПК України, неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ст.528 ЦК України
зобов`язання повинно виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимогам ЦК України, інших
актів цивільного законодавства .

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних його умов.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Судом встановлено,що між ВАТ
«Державний Ощадний банк України»
(правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України») та
ОСОБА_2 18.12.2007 року був укладений
кредитний договір №5071, згідно умов
якого отримав кредитні кошти, у
національній валюті, у розмірі 222 7687,00
грн. на придбання транспортного засобу,
під 15% річних, зобов'язаний повернути
кредитні кошти до 18.12.2013 року.

Погашення кредиту повинно
здійснюватись рівними частинами
впродовж півроку (18 місяців) в сумі 3 712,80
грн, останні чотири з половиною роки в
сумі 2 887,00грн. та сплату нарахованих
процентів до 25 числа кожного місяця,
починаючи з наступного місяця після
видачі кредиту. Останнє погашення
Кредиту та сплату відсотків повинне
бути здійснено не пізніше 18.12.2013 року у
сумі 2 927,00 грн. (п.3.3.4 Договору)

Крім того, п.4.1.1. зазначеного кредитного
договору передбачена відповідальність
за порушення зобов'язань по поверненню
основної суми кредиту, своєчасної
сплати процентів за користування
кредитом в вигляді пені в розмірі 0,04%
від суми простроченого платежу, за
кожний день прострочення.

В забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, був укладений
Договір застави майна № 5071 від 18.12.2007
року, предмет застави якого є
транспортний засіб автомобіль марки
«ТойотаКамри», тип легковий - седан-в,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за
кредитним договором станом на 27.03.2013
року утворилась заборгованість в сумі
213 214,72 грн., яка складається з:

- 27 783,00 грн. - строкова
заборгованість по кредиту;

- 34 807,80грн.- прострочена
заборгованість по кредиту;

- 58 514,88 грн. - заборгованість по
нарахованим відсоткам;

- 23 730,78 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту;

- 31 160,34 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення відсотків;

- 6 402,80 грн.- 3% річних за несвоєчасну
сплату відсотків;

- 4 876,20 грн. - 3% річних за
несвоєчасне повернення основного
боргу;

- 5 882,99 грн.- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасної сплати процентів;

- 20 055,93 грн- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу. (а.с.7-21)

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову та стягуючи з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
в сумі 213 214,72 грн., суд першої інстанції
виходив із доведеності позовних вимог,
щодо нарахуванням банком
заборгованості відповідно до умов
договору, а також з непогашення боргу
відповідачем в добровільному порядку.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, щодо
наявності заборгованості і обов'язку
відповідача погасити таку
заборгованість та погоджується із не
застосуваням, судом першої інстанції
строку позовної давності за письмовою
заявою представника відповідача у
справі.

Доводи апеляційної скарги, в частині
безпідставного не застосування, судом,
строку позовної давності за
відповідною заявою сторони, колегія
суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Так відповідно до ст.. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалась або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу яка його порушила.

Відповідно до п. 1.2 умов кредитного
договору № 5071 укладеного від18.12.2007
року, кредит надається на 72 місяці з
кінцевий термін повернення кредиту -
18.12.2013 року.

Банк звернувся до Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу 08.04.2013
року з позовом ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором.

З червня 2008 року відповідач перестав
сплачувати борг. Однак колегія суддів
вважає, що Банк не пропустив строк
позовної давності для звернення до
суду із позовом про стягнення
заборгованості, що виникла починаючи з
червня 2008 року з огляду на наступне.

Нормою ст.. 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач сплатив у грудні 2009 року - 47
000 грн., на погашення заборгованості по
кредиту, при плані - 3 500 грн., погасив
частково заборгованість за період з
червня 2008 року та надалі погашав
заборгованість за кредитом частково з
01.01.2010 року і вносив поточні платежі до
серпня 2012 року (а.с. 8-24), чим визнав
наявність боргу та перервав перебіг
позовної давності стосовно періоду з
червня 2008 року по квітень 2010 року.

Строк позовної давності в частині
позову, з квітня 2010 року по час
звернення до суду - квітень 2013 року
позивачем не пропущено.

Тому не застосування судом першої
інстанції строку позовної давності за
заявою сторони у спорі є правомірним та
законним.

Перевіривши правильність розрахунку
заборгованості (а.с. 8-21), колегія суддів
погоджується з розміром
заборгованості по кредиту,
простроченої заборгованості по
кредиту, з розміром заборгованості по
нарахованим відсоткам, з розміром 3%
річних за несвоєчасну сплату відсотків
та 3% річних за несвоєчасне повернення
основного боргу, розміром втрат від
інфляції за рахунок несвоєчасної
сплати процентів та втрати від
інфляції за рахунок несвоєчасного
погашення основного боргу, проте не
може погодитись з розміром пені, яка
підлягає стягненню з відповідача за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі.

Як убачається із п. 4.1.1. умов Договору, у
разі порушення позивальником
будь-якого із зобов'язань Банк має
право нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити Банку пеню у
розмірі 0.04% від суми платежу за кожний
день прострочення.

Отже і законом і договором передбачено
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань і сторони
передбачили саме таку
відповідальність у договорі.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею, є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання .

Тобто пеня, це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й доки зобов'язання не
буде виконано. Її розмір збільшується
залежно від продовження
правопорушення.

До вимог про стягнення неустойки
застосовується спеціальна позовна
давність в один рік (ч. 2 ст.258 ЦК
України).

Задовольняючи позов про стягнення пені
за несвоєчасне повернення кредиту у
розмірі 23 730,78 грн. та пені за
несвоєчасне повернення відсотків у
розмірі - 31 160,34 грн. суд першої
інстанції на вказане уваги не звернув
і стягнув пеню за весь час прострочення
платежів.

Колегія суддів не може погодитись з
таким розміром пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання по кредитному
договору і розраховує її в межах
позовних вимог за один рік за період з 08
квітня 2012 року по 27 березня 2013 року з
розрахунку 0, 04 % від суми не погашеної
заборгованості, і яка буде складати:
пеня за несвоєчасність повернення
кредиту -8 184,54 грн.; пеня за несвоєчасне
повернення відсотків -6 182,10 грн.

Доводи апеляційної скарги, про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, у зв'язку з не
залученням до участі у справі, в якості
третьої особи -ОСОБА_4, не можуть
братись до уваги і не є підставою для
скасування правильного по суті
рішення.

Так відповідно до п. 2 Угоди про
покладання на третю особу виконання
грошових зобов'язань позичальника за
кредитним договором № 5071 від 18.12.2007
року укладеного між ВАТ «Державний
ощадний банк України»,
правонаступником якого є позивач по
справі ПАТ «Державний ощадний банк
України» з однієї сторони та ОСОБА_2 з
другої сторони та ОСОБА_4 з третьої
сторони, укладання цієї угоди не
замінює боржника (не призводить до
переводу боргу) за кредитним договором
та не звільняє позичальника від
належного виконання ним грошових
зобов'язань, як боржника за кредитним
договором. Позичальник зобов'язаний
контролювати виконання грошових
зобов'язань третьою особою та несе
відповідальність за неналежне
виконання грошових зобов'язань,
передбачену кредитним договором або
законодавством України.

Пунктом 8 Угоди передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
третьою особою грошових зобов'язань
цей обов'язок позичальник повинен
виконати сам. Факт невиконання третьою
особою грошових зобов'язань вважається
порушенням грошових зобов'язань з боку
самого позичальника.

Отже заявивши позов до боржника ОСОБА_2
банк не порушив умови договору, а суд
першої інстанції норм процесуального
права.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню у зв'язку з
неправильним застосуванням судом
першої інстанції норм матеріального
права з ухваленням нового рішення,
відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК
України, яким стягнути з ОСОБА_2
загальну суму заборгованості за
кредитом у розмірі 172 690,24 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат. Тому з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ПАТ «Державний
ощадний банк України»колегія суддів
стягує судові витрати 1 726,90 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309,
313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 23
вересня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" до ОСОБА_2 про дострокове
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України"
заборгованість за кредитним договором
№ 5071 від 18 грудня 2007 року, яка станом на
27 березня 2013 року, становить - 172 690,24
грн., та складається з :

- 27 783,00 грн. - строкова
заборгованість по кредиту;

- 34 807,80 грн.- прострочена
заборгованість по кредиту;

- 58 514,88 грн. - заборгованість по
нарахованим відсоткам;

- 8 184,54 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення відсотків;

- 6 182,10 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту;

- 6 402,80 грн.- 3% річних за несвоєчасну
сплату відсотків;

- 4 876,20 грн. - 3% річних за
несвоєчасне повернення основного
боргу;

- 5 882,99 грн.- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасної сплати процентів;

- 20 055,99 грн.- втрати від інфляції за
рахунок несвоєчасного погашення
основного боргу, та судові витрати у
сумі 1 726,90 грн.

В іншій частині позову Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:

Судді: