У х в а л а

16 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Дем'яносова М.В., Касьяна О.П.,
Коротуна В.М., Штелик
С.П.,розглянувши заяву ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до Інституту хімії
поверхні ім. О.О. Чуйка Національної
академії наук України, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості з заробітної плати,
компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в
якому просив скасувати та визнати
наказ директора Інституту хімії
поверхні ім. О.О. Чуйка Національної
Академії Наук України (далі - Інститут)
№ 82-к від 1 жовтня 2012 року про його
звільнення незаконним, поновити його
на роботі на посаді молодшого
наукового співробітника відділу
біометричних проблем поверхні № 6. Крім
цього просив стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
заробітній платі з березня по вересень
2012 року, компенсацію за невикористану
відпустку, середній заробіток за час
вимушеного прогулу, 2 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди та
витрати на правову допомогу в розмірі 4
тис. грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 15 березня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
6 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення про часткове задоволення
позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ
директора Інституту № 82-к від 1
жовтня 2012 року про звільнення ОСОБА_6 з
посади молодшого наукового
співробітника відділу біометричних
проблем поверхні № 6.

Поновлено позивача на посаді молодшого
наукового співробітника відділу
біометричних проблем поверхні № 6 з 1
жовтня 2012 року.

Стягнуто з Інституту на користь
позивача 16 135 грн невиплаченої
заробітної плати за період з 1 березня
по 1 жовтня 2012 року, 30 513 грн середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з 1 жовтня 2012 року по
день ухвалення рішення суду, а саме 6
листопада 2013 року, та 2 тис. грн
моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Інститут
оскаржив його у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 лютого 2014 року
касаційну скаргу Інституту задоволено,
рішення апеляційного суду м. Києва від 6
листопада 2013 року скасовано, рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 15 березня 2013 року залишено в
силі.

Після постановлення цієї ухвали до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ звернувся ОСОБА_6 із заявою про її
перегляд з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм частини 1 статті 40,
статті 49-2 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
судового рішення, додані до неї
документи, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що заява про перегляд
судового рішення не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК
України сторони та інші особи, які
брали участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень у цивільних справах після їх
перегляду в касаційному порядку.

Згідно з положеннями статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини 1 статті
355 ЦПК України, може бути подана за
сукупності таких умов: 1) судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; 2) справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; 3) має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Однак надані на підтвердження
підстави, встановленої пунктом 1
частини 1 статті 355 ЦПК України, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року, від 10
жовтня 2013 року та від 2 квітня 2014
року ґрунтуються на інших фактичних
обставинах справи в порівнянні із
судовим рішенням, щодо якого подано
заяву про перегляд.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 2 квітня 2014 року
залишено без змін рішення суду про
поновлення на роботі через порушення
вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки
при вивільненні працівника йому не
було запропоновано посади, які
вводилися після змін у штатному
розписі.

Залишаючи в силі рішення суду про
поновлення працівника на роботі, суд
касаційної інстанції зазначив, що на
день звільнення його робота була
передбачена штатним розкладом, а тому
змін в організації виробництва не
відбулося (ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 листопада 2013 року).

Натомість ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року, про перегляд
якої подано заяву, було залишено в силі
рішення суду про відмову в поновленні
на роботі, так як роботодавцем
дотримано вимоги статей 40, 49-2 КЗпП
України.

При цьому доводи заявника також
стосуються правильності застосування
судом касаційної інстанції норм
процесуального права щодо доказування
обставин та оцінки доказів, проте
неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України відповідно до пункту 1
частини 1 статті 355 ЦПК України.

Таким чином неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
вказаних справах не відбулося.

За таких обставин підстави для
задоволення заяви про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України та допуску справи до
провадження відсутні.

Керуючись статтями 354-356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження справи за
позовом ОСОБА_6 до Інституту хімії
поверхні ім. О.О. Чуйка Національної
академії наук України, третя особа -
ОСОБА_7 про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
заборгованості з заробітної плати,
компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди,
за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. ДьомінаСудді:М.В.
Дем'яносов О.П. Касьян В.М. Коротун С.П.
Штелик