АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/958/2014 Головуючий
у 1 інстанції: Горкава В.Ю.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.,
Андрієнко А.М.

при секретарі Іванову Ф.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в
інтересах якого діє представник за
довіреністю ОСОБА_2, на рішення
Печерського районного суду м.Києва від
24 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства
«Далменер», третя особа - ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ДП
«Далменер», третя особа ОСОБА_1 про
стягнення 3424,37 грн. за договором поруки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 12 вересня 2012 року між нею та
відповідачем укладено договір поруки,
згідно з яким останній зобов»язаний
виконати обов»язки третьої особи, з
якою позивачем 08 квітня 2002 року
укладено Договір купівлі-продажу паїв
КП «Хорольська фабрика» на суму 3424,37
грн. Проте відповідачем своїх
обов»язків по сплаті боргу не виконано,
що є підставою для звернення до суду.

Рішенням Печерського районного
суду м.Києва від 24 вересня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ОСОБА_1, в інтересах якого діє
представник за довіреністю ОСОБА_2,
подано апеляційну скаргу, у якій
просить змінити рішення та виключити з
мотивувальної частини положення про
відмову ОСОБА_1 від майнових прав, а
також включити положення про
недоведеність позивачем права на
витребування боргу в судовому порядку
за договором купівлі-продажу від 08
квітня 2002 року (між ОСОБА_3 та ОСОБА_1),
оскільки строк для платежу, згідно ст.530
ЦК України, не настав.

В апеляційній скарзі зазначає,
що суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог на підставі
недотримання умов договору поруки не
врахував, що останній складено без
відома боржника та через значний
проміжок часу від дня виникнення
основного зобов»язання. Вказує, що
позов пред»явлений передчасно,
оскільки не дотримані вимоги договору
поруки - третій особі, як боржнику, не
висувалось жодних вимог по сплаті
коштів за договором купівлі-продажу.

Зазначає, що є співвласником паїв
підприємства та його внесок до
статутного капіталу становить 3933,34
грн., який здійснений на підставі
договору купівлі-продажу. У зв»язку із
чим вважає, що висновок суду про
відмову від майнових прав повинен бути
виключений з рішення суду.

В судовому засіданні представник
третьої особи апеляційну скаргу
підтримав.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не
з»явилась, про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлена належним чином, направила
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з»явившихся осіб, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого по справі
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що
08 квітня 2002 року між ОСОБА_1 (покупець)
та ОСОБА_3 (продавець) укладено договір,
згідно з яким ОСОБА_1 купив паї КП
«Хорольська фабрика «Промінь» на
загальну суму 3424,37 грн.

12 вересня 2012 року між ОСОБА_3 (кредитор-1)
та ДП «Далменер» (поручитель/кредитор-2)
укладено Договір поруки, згідно з яким
останній зобов»язаний виконати
обов»язки ОСОБА_1 по сплаті 3424,37 грн.
внаслідок укладеного 08 квітня 2002 року
Договору купівлі-продажу паїв КП
«Хорольська фабрика». При цьому, згідно
Договору поруки обов»язок боржника
обмежується сумою 2282,67 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того , що позивачка не виконала
зобов»язання, передбачені п.п.3-3.5, 5.1
(А-Б) договору поруки, а відтак відсутні
підстави відповідно до п.9.1 договору
поруки для покладення обов»язку по
сплаті заборгованості на поручителя.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
вимогам закону.

Судом першої інстанції вірно
установлено, що обов»язок поручителя
виконати зобов»язання виникає після
вчинення ряду дій, серед яких укладення
між кредитором-1 і поручителем
додаткової угоди, надання кредитором
поручителю передбачених Договором
поруки документів, часткова сплата
боржником суми боргу тощо, що
передбачено умовами Договору поруки
від 12 вересня 2012 року.

Відтак, установивши, що кредитор не
дотрималась установленого Договором
поруки порядку набуття права вимоги,
суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що таке мотивування не
відповідає правовідносинам сторін є
безпідставним та не відповідає
фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про
необхідність виключення із
мотивувальної частини рішення суду
першої інстанції посилань на відмову
ОСОБА_1 від будь-яких прав та претензій
по договору купівлі-продажу від 08.04.2002
року у зв»язку із недоведеністю
позивачем відповідності таких дій волі
останнього, колегією суддів
відхиляються, оскільки в рішенні суду
викладено зміст заяви ОСОБА_1 від 21
січня 2011 року, яка ним особисто
підписана, що підтверджено та не
спростовувалось представником ОСОБА_1
в суді апеляційної інстанції.
Ураховуючи принцип змагальності та
диспозитивності цивільного процесу
доведення факту відсутності дійсного
волевиявлення в даному випадку
покладається не на позивача, а на особу,
яка такий факт заперечує. Проте,
належних та допустимих доказів на
спростування таких фактів третьою
особою не подано.

Підставою для зміни рішення
шляхом виключення з нього певних
відомостей є їх невідповідність
фактичним обставинам справи, подіям,
явищам тощо, які суд першої інстанції
вважає достатньою підставою для тих чи
інших висновків, що впливають на
прийняття ним рішення.

Ураховуючи, що апеляційна скарга
не містить посилань на такі відомості,
а висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи, колегія суддів дійшла висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах
якого діє представник за довіреністю
ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м.Києва від 24 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

А.М.Андрієнко