У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою

представником - ОСОБА_4, на рішення
Баранівського районного суду
Житомирської області від 4 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 12 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
кредитної заборгованості за кредитним
договором.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 6 грудня 2005 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
договір б/н, згідно з яким остання
отримала кредит у розмірі 10 000 грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

У звʼ?язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 зобовʼ?язань за кредитним
договором станом на 31 серпня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 22
694 грн 29 коп.

Рішенням Баранівського районного суду
Житомирської області від

4 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» до

ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 6 грудня 2005
року б/н в розмірі 22 694 грн 29 коп, з яких:
заборгованість за тілом кредиту в
розмірі 6 329 грн 38 коп, заборгованість за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 14 808 грн 04 коп, штраф (фіксована
частина) в розмірі 500 грн, штраф
(процентна частина) в розмірі 1 056 грн 87
коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір в розмірі 229
грн 40 коп.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 12 березня

2014 року рішення Баранівського
районного суду Житомирської області
від

4 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_4 просить скасувати рішення
Баранівського районного суду
Житомирської області від

4 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від

12 березня 2014 року та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, керувався тим, що
кредитний договір укладений між банком
та відповідачем на один рік та
пролонговувався, останній продовжує
користуватися коштами банку, а тому
правовідносини сторін тривають і
оскільки відповідач не виконав
зобов'язання перед банком,
заборгованість має бути стягнута з
нього на підставі вимог ст. 1054 ЦК
України.

Однак із висновком суду апеляційної
інстанції погодитися не можна з огляду
на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної
інстанції не дотримано.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 6 грудня 2005 року звернулася до
ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, на
підставі якої отримала кредит у
розмірі 10 000 грн у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а. с. 10).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість ОСОБА_3
за кредитним договором від 6 грудня 2005
року станом на 31 серпня 2013 року склала 22
694 грн 29 коп, з якої: заборгованість за
кредитом - 6 329 грн 38 коп, заборгованість
за процентами за користування кредитом
- 14 808 грн 04 коп, штраф (фіксована
частина) - 500 грн, штраф (процентна
складова) - 1 056 грн 87 коп (а. с. 6-9).

Із позовом про стягнення
заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось 27 вересня 2013 року та надало
суду Умови і правила надання
банківських послуг (далі - Умови) (а. с.
11-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов строк дії
картки вказується на лицевій стороні
картки (місяць і рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Вказані Умови не підписані
відповідачем. Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, що надавалися
банком, не мають підпису позичальника,
його реквізитів, відсутня і дата їх
складання або підпису сторонами, а
також немає жодної ідентифікуючої
ознаки на предмет їх невід'ємності від
заяви позичальника.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності

ст. 257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі - зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 19 березня 2014
року у справі

№ 6-14цс14.

Банк не надав суду належних доказів
того, що ОСОБА_3 було видано нову картку
після спливу дії старої.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст.
267 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення, що
було зроблено представником
відповідача під час розгляду справи
судом першої інстанції.

Заява про застосування строку позовної
давності подана відповідачем до суду
першої інстанції 4 лютого 2014 року (а. с.
69-73).

Однак судом першої інстанції не була
врахована заява про застосування
строків позовної давності при
ухваленні рішення, оскільки суд,
посилаючись на п. 9.12 Умов, де зазначено,
що договір діє один рік з моменту його
підписання і якщо протягом цього
строку ні одна з сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же строк, спростував доводи,
наведенні в заяві.

Отже, при вирішенні спору апеляційний
суд у порушення статей

213-214 ЦПК України на вказане уваги не
звернув, фактичні обставини не
встановив, не застосував закон, що
регулює правовідносини, які виникли
між сторонами, не встановив, чи був
відповідач ознайомлений з Умовами, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвали апеляційного суду з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_4, задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 12 березня

2014 року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Є.П.
Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік