У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» в інтересах
виробничої одиниці
«Волновахаміжрайтепломережа» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості з оплати
послуг за теплопостачання, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 12 березня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 28 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року обласне комунальне
підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» звернулося
до суду з позовом в інтересах
виробничої одиниці
«Волновахаміжрайтепломережа» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення 5 845 грн 74 коп.
заборгованості з оплати послуг за
теплопостачання, 95 грн 32 коп. 3 % річних,
28 грн 84 коп. інфляційних нарахувань та
229 грн 40 коп. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачі - сім'я ОСОБА_7
користувалися послугами позивача щодо
централізованого опалення квартири
АДРЕСА_1 в період з 01 жовтня 2012 року до 01
травня 2013 року. В жовтні 2012 року
відповідачі самовільно, в порушення
вимог чинного законодавства,
від'єдналися від системи
централізованого опалення та
несистематично оплачували послуги
позивача щодо централізованого
опалення, тому за період з 01 жовтня 2012
року до 30 листопада 2013 року виникла
відповідна заборгованість, яку позивач
просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Волноваського районного суду
Донецької області від 12
березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 28 квітня 2014 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокмуненерго» в інтересах
виробничої одиниці
«Волновахаміжрайтепломережа»
заборгованість з оплати послуг за
теплопостачання, всього - 4 789 грн 07 коп.,
по 1 197 грн 27 коп. з кожного, також
стягнуто 3 % річних в розмірі 28 грн 97
коп., по 7 грн 24 коп. з кожного, суму боргу
з урахуванням індексу інфляції - 2 грн 30
коп., по 58 коп. з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 на користь виробничої одиниці
«Волновахаміжрайтепломережа» судовий
збір в розмірі 185 грн 23 коп., по 46
грн 31 коп. з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 просять скасувати
оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалити у справі нове рішення про
відмову в позові у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами обох
інстанцій норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
в межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції під час
розгляду справи в касаційному порядку
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
виходив з доведеності факту проведення
відключення приладів опалення у
квартирі відповідачами без дотримання
встановленого для цього порядку, а
також відсутності правових підстав для
звільнення відповідачів від оплати
фактично наданих, але не використаних
послуг.

Доказів про невиконання позивачем
своїх обов'язків з надання послуг суду
не надано, тому підстав для припинення
нарахувань не було.

21 листопада 2013 року ухвалою
Волноваського районного суду
скасовано судовий наказ від 22 липня 2013
року про стягнення заборгованості з
відповідачів у розмірі 4 789 грн 07 коп., 3 %
річних в розмірі 28 грн 97 коп., з
урахуванням індексу інфляції - 2 грн 30
коп. за період з 01 жовтня 2012 року до
01 травня 2013 року. Тому суди дійшли до
висновків, що підлягає задоволенню
позов саме у цьому розмірі, оскільки
відповідно ч. 3 ст.118 ЦПК України
подання позову про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг
передбачено тільки в разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Матеріали справи та доводи касаційної
скарги не свідчать про порушення
судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
тому колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду
Донецької області від 12
березня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 28
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова