АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/2690/6286/2012
1-й інстанції: Чех Н.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, до
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, треті особи:
Служба у справах дітей Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації, комунальне
підприємство "Керуюча дирекція
Дніпровського району міста Києва", про
скасування відмови у видачі ордеру,
визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання видати ордер
на жиле приміщення, за апеляційною
скаргою Дніпровської районної у місті
Києві державної адміністрації на
рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 19 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 ОСОБА_1 звернулася до суду
із зазначеним позовом, посилаючись на
те, що на підставі спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету Дніпровського РУ ГУ МВС
України в місті Києві від 27 березня 2001
року її чоловіку ОСОБА_4 3 квітня 2001 року
був наданий ордер № 05 на право заняття
жилого приміщення в будинку готельного
типу, а саме: квартиру АДРЕСА_1. У жовтні
2008 року позивачка зареєструвалася в
спірній квартирі, а також
зареєструвала в даній квартирі своїх
дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки до цього часу
вона разом з дітьми проживала у спірній
квартирі без реєстрації. Позивачка
вказує, що спочатку їх сім'я проживала в
спірній квартирі в кімнаті № 2, однак
поруч з їх кімнатою розташована
кімната № 3, в якій ніхто не проживав, і
станом на сьогоднішній день на дану
кімнату ніхто не претендує. У
подальшому її чоловік ОСОБА_4 звернувся
до свого керівництва з проханням
зайняти кімнату № 3, яка знаходиться
поруч з їх кімнатою. Йому дозволили це
зробити, і з того часу вони почали
користуватися також і кімнатою № 3.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, однак
позивачка разом зі своїми
неповнолітніми дітьми залишилися
проживати в спірному житловому
приміщенні.

В обґрунтування позовних вимог також
посилалася на те, що всі сусіди, які
проживають в спірній квартирі - в
кімнатах № 1, 4, 5 вже приватизували свої
кімнати і не претендують на кімнати № 2,
3, які займає її родина. За весь час
проживання у займаних ними кімнатах
вони регулярно сплачують плату за
користування житлом, а також плату за
комунальні послуги. Вважає, що вони
правомірно займають спірне житло, але
їх право на користування цим житлом не
закріплене. У зв'язку з цим позивач
зверталася до Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації
(далі - Дніпровська РДА в місті Києві) із
заявою видати ордер на спірні кімнати,
однак листом № 2-15/24-М-1459 від 24 вересня
2013 року їй було відмовлено у видачі
ордера на займане житлове приміщення.
Вказану відмову вважає безпідставною
та такою, що порушує її права та права
її дітей.

Посилаючись на викладене, позивачка з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила суд скасувати вищевказану
відмову Дніпровської РДА в місті Києві
у видачі нам ордеру на житлове
приміщення, а саме: кімнати № 2 і № 3 у
квартирі АДРЕСА_1; визнати за нею та її
неповнолітніми дітьми ОСОБА_2, ОСОБА_3
право користування спірним житловим
приміщенням, а саме: кімнатами № 2 і № 3
у квартирі АДРЕСА_1, а також зобов'язати
відповідача видати ордер на спірне
житлове приміщення.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 19 березня 2014 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
користування житловим приміщенням -
кімнатою № 2 та кімнатою № 3 в квартирі
АДРЕСА_1. Зобов'язано Дніпровську РДА в
м. Києві видати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
ордер на жиле приміщення - кімнату № 2
та кімнату № 3 в квартирі АДРЕСА_1,
загальною житловою площею 28,9 кв.м. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
Дніпровська РДА у місті Києві,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі. Скаржник зазначає, що ордер на
кімнату № 2 було видано лише на одну
особу, ОСОБА_4, а спірна кімната № 3 є
такою, що зайнята самовільно.

Рішення суду в частині незадоволених
позовних вимог сторонами не
оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК
України не переглядається.

Сторони в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1
з 22 липня 1995 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

3 квітня 2001 року на підставі спільного
рішення адміністрації та
профспілкового комітету Дніпровського
РУ ГУ МВС України в місті Києві від 27
березня 2001 року ОСОБА_4 був наданий
ордер № 05 на право заняття жилого
приміщення в будинку готельного типу, а
саме: квартиру АДРЕСА_1. Вказане житлове
приміщення знаходиться в будинку, який
є відомчим ДП "Будінвестсервіс".

Установлено, що в спірному житловому
приміщенні були зареєстровані: ОСОБА_4
(з 18.05.2001 року), ОСОБА_1 (дружина) та їх
двоє дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (з 9.10.2008
року) (а. с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер та був знятий
з реєстраційного обліку за адресою, де
знаходиться спірне житлове приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна квартира АДРЕСА_1 складається з
п'яти кімнат, з яких дві - № 2 та № 3
займали позивач з дітьми та її чоловік
ОСОБА_4, а після смерті останнього ці
кімнати продовжують займати позивач з
дітьми. Дана обставина підтверджується
також актом від 18 лютого 2014 року,
складеного комісією ЖРЕО № 404. За
вказані кімнати позивачем
здійснюються всі необхідні платежі, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи квитанціями.

В ордері на зайняття спірної квартири
не зазначено, які саме кімнати чи
кімната були виділені ОСОБА_4, їх
метражі. З довідки № 64, виданої ЖРЕО 404
від 18 лютого 2014 року, слідує, що за
адресою: АДРЕСА_1 (о/р НОМЕР_1)
квартиронаймач ОСОБА_4, житлова площа -
28,9 кв.м., загальна 43,87 кв.м., нарахування
проводиться з моменту передачі
вищезазначеного будинку на
обслуговування ЖРЕО.

Згідно з розпорядженням № 1476 від 29
грудня 2007 року Дніпровської РДА у місті
Києві КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового і
нежитлового фонду"Дніпровської
районної у місті Києві ради прийняло
від ДП "Будінвестсервіс" фірми
"Київінвест" на баланс житлові будинки
і службове житло згідно актів
прийому-передачі та передано зазначені
будинки в оперативне управління ТОВ
"Україна житло-сервіс" без права
відчуження. З копії акту слідує, що
переданим був і будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до наказу № 11 від 21 січня 2008
року КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового і
нежитлового фонду" Дніпровської
районної у місті Києві ради наказано
прийняти від ДП "Будінвестсервіс" фірми
"Київінвест" на баланс житлові будинки,
серед яких і будинок АДРЕСА_1, та
передати їх в оперативне управління
ТОВ "Україна житло-сервіс" без права
відчуження з 21 січня 2008 року.

Після передачі будинку АДРЕСА_1 на
баланс КП "Дирекція з управління та
обслуговування житлового і
нежитлового фонду" Дніпровської
районної у місті Києві ради статус
цього будинку був змінений із
готельного типу на статус будинку
державного житлового фонду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
яка діє в своїх інтересах та інтересах
своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в частині визнання за ними
права користування спірним житлом і
зобов'язання відповідача видати ордер
на дане житло, суд першої інстанції
виходив з того, що вказані особи на
законних підставах вселились у спірне
житлове приміщення та набули законного
права користування спірними кімнатами.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету.

На підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу (ст. 129 ЖК України).

Судом установлено, що спірне житло було
надано ОСОБА_4 на підставі ордеру, який
погоджений та виданий у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ст. 65 ЖК України
квартиронаймач вправі в установленому
порядку, за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане ним жиле
приміщення свою дружину, дітей,
батьків, а також інших осіб. Особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" № 2 від 12
квітня 1985 року судам роз'яснено, що
вирішуючи спори про право користування
жилим приміщенням осіб, які вселилися
до наймача, суд повинен з'ясувати: чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселені, зокрема, чи була письмова
згода на це всіх членів сім'ї наймача,
чи зареєстровані вони в даному жилому
приміщенні, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлено угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї певний порядок
користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України у
постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12,
яка в силу ст.360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для застосування судами
України, у осіб, які вселилися до
наймача, виникають усі права й
обов'язки за договором найму жилого
приміщення, якщо особи постійно
проживали разом із наймачем і вели з
ним спільне господарство та були
визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.1,2 ст.
64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що
вселилися в жиле приміщення як члени
сім'ї наймача, набувають рівного з
іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням (ч. 2 ст.
65 ЖК УРСР).

У разі вселення особи до жилого
приміщення за договором піднайму, вона
не набуває самостійного права
користування цим приміщенням, якщо не
буде встановлено, що ця особа вселилася
як член сім'ї наймача.

При цьому, під час вирішення спору про
право користування жилим приміщенням
осіб, які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, крім обставин щодо
реєстрації цих осіб у спірному
приміщенні, дотримання встановленого
порядку при їх вселенні та наявності
згоди на це всіх членів сім'ї наймача та
обумовлення угодою між указаними
особами, наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням, й інші
обставини справи, що мають значення для
справи, а саме: чи було це приміщення
постійним місцем проживання цих осіб,
чи вели вони з наймачем спільне
господарство, тривалість часу їх
проживання.

Судом установлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 вселились у спірну квартиру як
члени сім'ї наймача ОСОБА_4 та за його
згодою, з жовтня 2008 року зареєстровані
за адресою, де розташоване спірне
приміщення, ніяких спорів щодо
користування приміщенням не виникало.
Позивачі займають кімнати № 2 та № 3,
які є їх постійним місцем проживання,
перебувають у їх користуванні, на
обидві спірні кімнати нараховуються
всі належні платежі, оплата яких
здійснюється позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ордер було видано лише на лише на одну
кімнату № 2 у АДРЕСА_1, не приймаються
колегією суддів до уваги, оскільки в
ордері № 05 від 3 квітня 2001 року не
зазначено, яка саме кімната надається в
користування, а також в ордері відсутні
будь-які відомості щодо її метражу.

Разом з тим, згідно з відомостями,
зазначеними у довідці форми № 3 від 31
липня 2013 року (а.с. 15), у довідці ЖРЕО № 404
від 18 лютого 2014 року № 64 (а.с. 87), в акті
ЖРЕО-404 від 18 лютого 2014 року (а.с. 88),
позивачі займають дві кімнати № 2 та №
3, виходячи із вказаної у цих документах
площі, а саме 28,9 кв.м. Відповідно до
технічного паспорту спірної квартири
(а.с. 14) розмір кімнати № 2 становить 13,1
кв.м., а кімнати № 3 - 15,8 кв.м.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясувавши
обставини справи, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, дійшов
обґрунтованого висновку, що позов в
частині визнання за позивачами права
користування спірними кімнатами та
зобов'язання відповідача видати ордер
на вказані кімнати підлягає
задоволенню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду міста Києва від 19 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач