справа № 2-3834/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року

Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Іванюк І.Д.

при секретарі с/з -
Журавльовій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні житлом і
стягнення моральної шкоди та
зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання тимчасовим мешканцем,
усунення перешкод у користуванні
майном та виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом
та уточненнями до нього (а.с. 167-186, 236 -238
т.1) про зобов'язання відповідачів не
чинити перешкоди у користуванні
будинком по АДРЕСА_2, зокрема:
розблокувати вхідні ворота на подвір'я
шляхом зрізання замків, зварювальних
планок та арматури на них, зобов'язати
відповідачів надати їм можливість
провести ремонт даху та конструкцій
даху, які розташовані над їх житлом
шляхом заміни прогнивши дерев'яних
конструкцій на нові та заміни
пошкодженого шифера на новий,
відремонтувати каналізаційну систему,
яка веде з житла позивачів до житла
відповідачів, шляхом примусового
доступу до її квартири, а також про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10000 грн. Свої вимоги мотивують
тим, що рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 12.11.2010 р.
встановлено, що вони є членами сім'ї
колишнього власника спірного будинку і
зареєстровані та проживають у такому
на правах членів його сім'ї. Однак
відповідачі чинять їм перешкоди у
користуванні спірним житлом та
подвір'ям. Так, незважаючи на те, що дах
будинку потріскався і протікає,
відповідачі чинять їм перешкоди у
ремонті такого. Також відповідачі не
надають їм доступу до свого помешкання
для ремонту каналізаційної системи та
стояка, які проходить через їх
квартиру. Більше того, відповідачі
безпідставно заварили в'їзні металеві
ворота, що ведуть на подвір'я будинку і
чинять їм перешкоди у користуванні
таким. Незаконними діями відповідачів
їм заподіяно моральну шкоду, яка
полягає у втраті нормального способу
життя, стресах та потрясіннях, які
виникли внаслідок постійного залиття
їх квартири дощовою водою,
необхідності звертатись до
правоохоронних органів для усунення
перешкод по ремонту житла. Із
врахуванням наведеного, просили позов
задоволити.

Відповідачі звернулись до суду із
зустрічним позовом (а.с. 50-52 т.1), який
прийнятий до спільного провадження із
первісним позовом, про визнання
відповідачів тимчасовими мешканцями,
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення з будинку по
АДРЕСА_2 із зняттям з реєстраційного
обліку. Свої вимоги мотивують тим, що до
смерті їх батька ОСОБА_8 у будинку по
АДРЕСА_2 на правах тимчасового мешканця
відповідно до ст.ст. 98-99 ЖК України та
ст. 818 ЦК України, без укладення
договору найму проживав брат батька -
ОСОБА_9 із сім'єю - позивачами за
первісним позовом. На даний час у
вказаному будинку зареєстровані
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак у
займаних ними приміщеннях проживає
лише відповідач ОСОБА_4 із сім'єю.
ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - у
квартирі по АДРЕСА_3. Усі відповідачі
забезпечені іншим житлом, однак
незважаючи на це намагаються
заволодіти їх власністю. Оскільки
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 самостійно права
на будинок по АДРЕСА_2 не набули, вони
відповідно до ст.ст. 98, 99 ЖК України
вважаються тимчасовими мешканцями і
підлягають виселенню. Із врахуванням
наведеного просили позов задоволити.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник первісні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, а проти
зустрічного позову заперечили,
додатково пояснили, що постійно
проживають у спірному будинку, однак не
можуть у повній мірі використовувати
житло у зв'язку із поганим станом
будинку і перешкодами відповідачів у
проведенні його ремонтну. Окрім цього
вони не мають змоги користуватись
подвір'ям будинку і не можуть заїжджати
туди на автомобілі, оскільки вхідні
ворота на подвір'я заварені
відповідачами і там об лаштовані замки.
Також зазначили, що підстав для
визнання їх тимчасовими мешканцями
немає, оскільки рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 12.11.2010 р.,
яке у цій частині залишене без змін
рішенням апеляційного суду Львівської
області від 24.02.2011 р. їх визнано членами
сім'ї колишнього власника, які
відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405
ЦК України мають рівні права із
власниками на користування жилими
приміщеннями.

Відповідачі та їх представник у
судовому засіданні проти первісного
позову заперечили, а зустрічний позов
підтримали, додатково пояснили, що усі
позивачі забезпечені власним житлом,
однак умисно не звільняють будинку по
АДРЕСА_2 та звернулись до суду із
позовом про надання їм дозволу на
проведення ремонту такого, щоб у
подальшому заволодіти часткою у
будинку із посиланням на збільшення
його цінності внаслідок їх грошових
затрат. З приводу вимог про надання
доступу до каналізації зазначили, що
така підведена до приміщень, які
займають позивачі, без відповідних на
те дозволів, а тому підстав для її
ремонту немає, як і немає підстав для
надання позивачам змоги позивачам
користуватись земельною ділянкою
будинковолодіння, оскільки сервітут на
користування такою земельною ділянкою
позивачам не встановлювався, а у
будинок вони мають змогу потрапити
через хвіртку. Також зазначили, що
відповідачі вселились у спірний
будинок, як тимчасові мешканці, а тому
жодних прав щодо ремонту такого
будинку не мають, вони ж мають намір
провести ремонт будинку за власний
рахунок відповідно до своїх задумів.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, оглянувши матеріали
цивільної справи, дослідивши зібрані у
справі докази, вирішуючи спір на
підставі наданих доказів та в межах
заявлених позовних вимог, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Власник має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Ст. 383 ЦК України визначено, що власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва. Власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 151 ЖК України
громадяни, які мають в приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

Стаття 156 ЖК України визначає, що члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням. У
відповідності до ст. 405 ЦК України,
члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Відповідно до ст. 98 ЖК України та ст. 818
ЦК України наймач та особи, які
постійно проживають разом з ним, за
їхньою взаємною згодою та з попереднім
повідомленням наймодавця можуть
дозволити тимчасове проживання у
помешканні іншої особи (осіб) без
стягнення плати за користування житлом
(тимчасових мешканців). Тимчасові
мешканці не мають самостійного права
користування житлом.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 є співвласниками по 1/3 частині
будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 62-70 т.1). Будинок
складається із 5 житлових кімнат,
житловою площею 73,2 кв.м. До будинку
відносяться цегляний погріб, цегляна
вбиральня, цегляний сарай.

Також, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є
співвласниками земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_2 площею 0,0815 га, яка
призначена для обслуговування
житлового будинку за вказаною адресою,
що стверджується Державним актом про
право власності на земельну ділянку
(а.с. 204-205 т. 1).

З довідки з місця проживання про склад
сім'ї та прописку ЛКП «Левандівка» від
16.11.2011 р. (а.с. 5 т. 1) вбачається, що у
будинку по АДРЕСА_2 зареєстровано 10
осіб, а саме власники ОСОБА_5, її чоловік
ОСОБА_10 та син ОСОБА_11, ОСОБА_7, її
чоловік ОСОБА_12 та син ОСОБА_13, а також
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14 При
цьому рішенням Апеляційного суду
Львівської області від 24.02.2011 р.
встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_14 користуються приміщеннями 2-го
поверху основного будинку.

Відповідно до акту ЛКП «Левандівка»
від 05.08.2011 р. (а.с. 19 т.1) мешканці кв.
АДРЕСА_2 станом на 05.08.2011 р. каналізацією
не користуються, труби каналізації у
задовільному стані.

Згідно із актом ЛКП «Левандівка» від
16.02.2012 р. (а.с. 32 т.1) при обстеженні
будинковолодіння по АДРЕСА_2
встановлено, що в'їзні ворота на
подвір'я будинку заварені
електрозваркою і не відкриваються.
Труба каналізації тріснула в
результаті замерзання. Від мансардного
приміщення, де проживає ОСОБА_2 вона
проходить через приміщення першого
поверху, де проживає ОСОБА_5

З рішення Залізничного районного суду
м. Львова від 12.11.2010 р. (а.с. 9 т. 1),
залишеного без змін у цій частині
рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 24.02.2011 р. (а.с. 109 т.1),
вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_14 є колишніми членами сім'ї
померлого власника будинку ОСОБА_9, а
тому вони мають право на користування
будинком по АДРЕСА_2 на рівні із ОСОБА_5,
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Із наведених норм права вбачається, що
вселення членів сім'ї колишнього
власника у житлове приміщення не
перетворює їх на співвласників, а
рівність прав членів сім'ї та власника
житла виявляється тільки у тому, що
вони, як і власник, можуть повною мірою
використовувати житло за призначенням,
однак самостійно проводити дії із
розпорядженням вказаним майном /в тому
числі і проводити ремонт чужого
будинку/ вони права не мають. Немає
підстав і для усунення позивачам
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, належною до будинку, оскільки
сервітут на користування такою не
встановлювався, а позивачі мають
доступ до житла через хвіртку, чого
вони у судовому засіданні не
заперечували. Також суд не вбачає
підстав для стягнення із відповідачів
моральної шкоди, оскільки позивачами
не надано доказів на підтвердження
заподіяння їм такої. Із врахуванням
наведеного у первісному позові слід
відмовити за безпідставністю.

Окрім того, судом встановлено, що
рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 12.11.2010 р. вставлено, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14,
вселились у будинок по АДРЕСА_2 не як
наймачі, а як члени сім'ї померлого
власника будинку ОСОБА_9 і у зв'язку із
цим мають право на користування таким
будинком нарівні із ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
ОСОБА_6, а тому підстав для визнання їх
тимчасовими мешканцями та виселення
немає. Враховуючи наведене, суд
приходить до висновку, що у зустрічному
позові також слід відмовити за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 14, 319, 383, 391 405 ЦК України,
ст.ст. 151, 156 ЖК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні житлом і
стягнення моральної шкоди - відмовити
за безпідставністю.

У зустрічному позові ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання тимчасовим мешканцем,
усунення перешкод у користуванні
майном та виселення - відмовити за
безпідставністю.

Рішення у повному обсязі виготовлене у
5-денний строк.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд, що
його ухвалив, шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги. У разі
якщо рішення було постановлене без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня його отримання.

Суддя:

Іванюк І.Д.