Провадження № 8/344/14/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Шамотайло О.В.,

за участю секретаря Устинської
Н.С.,

представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
представника ПАТ КБ «Приватбанк»
Длугоша І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області заяву ОСОБА_2 про перегляд
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами в цивільній справі за
позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду із
заявою про перегляд рішення в
цивільній справі у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Представник заявника в судовому
засіданні підтримав доводи заяви та
просив задовольнити її вимоги з
підстав, що наведені у заяві, а рішення
суду від 26.06.2013р.- скасувати.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в
судовому засідання заперечував щодо
задоволення даної заяви.

Вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
таке.

Відповідно до частини першої статті 361
ЦПК у зв'язку з нововиявленими
обставинами можуть бути переглянуті
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
26.06.2013 року (суддя Бабій О.М.) було
частково задоволено позов ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з
останнього на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
договором №DNH4KS88000185 від 01.03.2006 року в
сумі 18985,56 грн., а також понесені судові
витрати в сумі 229,40 грн. В задоволені
зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про зобов'язання вилучити
персональні дані з платіжного
доручення, визнання поєднання прав
кредитора і обов'язків боржника по
погашенню споживчого кредиту,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат судом було відмовлено.

В своїй заяві заявник зазначає, що
рішення Івано-Франківського міського
суду від 26 червня 2013 року, яке набрало
законної сили 26.09.2013 року, підлягає
перегляду у зв'язку нововиявленими
обставинами, зокрема у зв'язку з
правовою позицією Верховного суду
України по іншій справі №6-116цс13.
Мотивація ОСОБА_2 полягає у тому, що
правова позиція по іншій згаданій
справі являє собою аналіз норм
законодавства та уявлення суду про
сутність розглянутої проблеми і
висновки, до яких суд прийшов під час її
вирішення. А тому система правових
аргументів, які використовував
Верховний суд України для
обґрунтування своїх висновків, має
бути тотожною і для спору між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2

Відповідно до п.3 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» вказано,
що нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).
Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі. Нововиявлені
обставини мають підтверджуватися
фактичними даними (доказами), що в
установленому порядку спростовують
факти, покладені в основу судового
рішення. Суд має право скасувати судове
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами лише за умови, що ці
обставини можуть вплинути на юридичну
оцінку обставин, здійснену судом у
судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, на які посилалася особа, яка
брала участь у справі, у своїх
поясненнях, в апеляційній або
касаційній скарзі чи в заяві про
перегляд судового рішення Верховним
Судом України або які могли бути
встановлені при всебічному і повному
з'ясуванні судом обставин справи, тобто
при виконанні вимог частини четвертої
статті 10 ЦПК, не є нововиявленими
обставинами.

При цьому, судове рішення не може
переглядатись у зв'язку з
нововиявленими обставинами у разі якщо
обставини, передбачені частиною другою
статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для
перегляду судового рішення в
апеляційному чи касаційному порядку
або Верховним Судом України, а також
якщо обставини, визначені частиною
другою статті 361 ЦПК, були або могли
бути відомі заявникові на час розгляду
справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1
частини другої статті 361 ЦПК є
підставою для перегляду судового
рішення, це юридичні факти, які
існували на час розгляду справи, але не
були і не могли бути відомі заявнику,
повинні бути істотними, тобто такими,
що могли вплинути на висновки суду при
ухваленні судового рішення і були
встановлені після набрання ним
законної сили.

Питання про те, які обставини можна
вважати істотними, є оціночним, і
вирішується судом у кожному
конкретному випадку з урахуванням
того, чи ці обставини могли спростувати
факти, покладені в основу судового
рішення, та вплинути на висновки суду
під час його ухвалення таким чином, що
якби вказана обставина була відома
особам, які беруть участь у справі, то
зміст судового рішення був би іншим.

В своїй заяві ОСОБА_2 вказує, що
нововиявленою обставиною, у
відповідності до ст. 361 ЦПК України є
правовий висновок Верховного Суду
України в іншій цивільній справі
№6-116цс13.

Так, у правовій позиції у справі № 6-116
цс 13 Верховний Суд України вказав, що :
«Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних
видів цивільно-правової
відповідальності за різні порушення
його умов, одночасне застосування
таких заходів відповідальності не
свідчить про недотримання положень,
закріплених у ст. 61 Конституції України
щодо заборони подвійної
цивільно-правової відповідальності за
одне і те саме порушення.»

Відтак, 07.11.2013р. у справі № 6-116 цс 13
Верховний Суд України висловив свою
позицію, встановив правовий висновок
щодо позовної давності по цій
категорії спорів.

При цьому з матеріалів справи
вбачається, що заявник, будучи
відповідачем по цивільній справі
подавав суду заяву про застосування
строку позовної давності (т. 1 а.с. 29-30),
якій суд надавав оцінку при винесені
рішення, що вбачається з тексту самого
рішення (т.1 а.с. 114-117).

Рішеннями Європейського суду з прав
людини встановлена неможливість
скасування судових рішень, які набрали
чинності, з непередбачених законом
підстав або з підстав, які завуальовані
під такі, що регламентовані
законодавством.

Так, в рішенні Європейського суду з
прав людини у справі "Праведная проти
Росії" від 18.11.2004 року, Європейський суд
з прав людини (далі - Суд) постановив, що
право на справедливий судовий розгляд,
гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції,
потрібно тлумачити в світлі Преамбули
до Конвенції, яка проголошує принцип
верховенства права, як частину
спільної спадщини держав-учасниць.

Перегляд судового рішення не повинен
бути замаскованою апеляційною
процедурою, а саме лише існування двох
позицій щодо способу вирішення спору
не є підставою для повторного судового
розгляду.

Процедура скасування остаточного
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами
передбачає, що існує доказ, який раніше
не міг бути доступний, однак він міг би
призвести до іншого результату
судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про
скасування рішення, повинна довести, що
в неї не було можливості представити
цей доказ на остаточному судовому
слуханні, а також те, що цей доказ є
вирішальним.

У той же час відповідно до ст. 124
Конституції України та ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Конвенція про захист прав людини та
основоположних свобод, 1950 року, яка
відповідно до ст. 9 Конституції України
є частиною законодавства України, не
гарантує право на поновлення розгляду
у справі, в якій винесено остаточне
рішення (справи: Brumarescu V. Роmаnіа, Козак
проти України, Кучеренко проти України,
рішення у справі «Руїз Матеос та інші
проти Іспанії»).

Європейський Суд з прав людини, рішення
якого є джерелом права в Україні (ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського Суду з Прав Людини») у
справах «Рябих проти Росії» та
«Науменко проти України» зазначив, що
право на справедливий судовий розгляд,
гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, повинно тлумачитися у світлі
Преамбули Конвенції, яка проголошує
верховенство права спільною спадщиною
Високих Договірних Сторін. Одним з
основних аспектів верховенства права є
принцип юридичної певності, який, серед
іншого, вимагає, щоб остаточні рішення
судів не могли бути поставлені під
сумнів.

Правова певність передбачає
дотримання принципу res judicata, тобто
принципу остаточності рішення,
недопустимості повторного розгляду
вже раз вирішеної справи. Цей принцип
полягає у тому, що жодна сторона не має
права домагатися перегляду кінцевого і
обов'язкового рішення тільки з метою
нового слухання і вирішення справи.
Повноваження судів вищої ланки
переглядати рішення повинні
використовуватися для виправлення
судових помилок, помилок у здійсненні
правосуддя, а не заміни рішень.

Згідно до п.6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
зазначено, що при вирішенні питання про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами суд має
виходити з визначених ч.2ст. 361 ЦПК
України підстав, перелік яких є
вичерпним і розширеному тлумаченню не
підлягає.

При цьому правова позиція ВСУ у справі
№6-116цс13 не є нововиявленою обставиною
по рішенню суду яке було постановлено
від 26.06.2013 року, набрало законної сили
26.09.2013 року та не оскаржувалось в
касаційному порядку, а заява
відповідача про застосування строків
позовної давності судом була
розглянута, а суд вказані обставини
досліджував і надавав їм відповідну
оцінку.

Судове рішення не може переглядатись у
зв'язку з нововиявленими обставинами у
разі якщо обставини, передбачені
частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні,
а є підстави для перегляду судового
рішення в апеляційному чи касаційному
порядку або Верховним Судом України, а
також якщо обставини, визначені
частиною другою статті 361 ЦПК, були або
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи.

У відповідності до частини третьої
статті 60 ЦПК доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі та щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виник спір, а тому
підставою для скасування судового
рішення є не всі невідомі на час
розгляду справи обставини, а лише ті,
які входять до предмета доказування у
справі (стаття 179 ЦПК).

Саме таке роз'яснення надано
постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012року №4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами».

На підставі наведеного вище,
враховуючи в сукупності усі обставини
суд приходить до висновку про
залишення без задоволення заяви ОСОБА_2
про перегляд за нововиявленими
обставинами судового рішення від 26
червня 2013 року по справі №344/1617/13-ц, яким
було задоволено частково позов ПАТ КБ
«Приватбанк»: стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за договором №DNH4KS88000185
від 01.03.2006 року в сумі 18985,56 грн, та
судові витрати в сумі 229,40 грн. а в
задоволені зустрічного позову ОСОБА_2
до ПАТ КБ «Приватбанк» про зобовязання
вилучити персональні дані з платіжного
доручення, визнання поєднання прав
кредитора і обов'язків боржника по
погашенню споживчого кредиту,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 361-366, 209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення від 26
червня 2013 року по справі №344/1617/13-ц, у
зв'язку з нововиявленими обставинами -
залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
О.В. Шамотайло