УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Макарчука М.А., суддів:
Висоцької В.С., Фаловської І.М.,Писаної
Т.О., Юровської Г.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя
особа - Лиманська селищна рада
Роздільнянського району Одеської
області, про поділ житлового будинку в
натурі, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Роздільнянського районного
суду Одеської області від 16 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 19 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що на підставі договору
дарування будинку від 10 грудня 2002 року
вона набула право власності на Ѕ
частину житлового будинку по АДРЕСА_1 з
господарчими спорудами. Власником
іншої Ѕ частини вказаного будинку на
підставі рішення Роздільнянського
районного суду Одеської області від 21
січня 2011 року є ОСОБА_7 Вказувала на те,
що сторони не можуть встановити
порядок користування земельною
ділянкою. Пізніше, позивач, збільшивши
позовні вимоги, просила суд провести
поділ спірного будинку в натурі,
виділити їй у користування конкретні
приміщення у ньому та господарчі
споруди і відповідно до цього
встановити порядок користування
земельною ділянкою, визнати право
власності на побудовані нею, але не
здані в експлуатацію, господарські
споруди.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 16 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
19 листопада 2013 року, позов задоволено.

Проведено поділ будинку з господарчими
спорудами по АДРЕСА_1 в натурі
відповідно до часток сторін у спільній
власності.

Виділено у власність ОСОБА_6 Ѕ частину
вказаного будинку та передано їй у
власність наступні приміщення: 2-2 -
передня, загальною площею 9,20 кв. м; 2-4 -
їдальня, загальною площею 6,50 кв. м; 2-5 -
житлова кімната, загальною площею 13,00
кв. м; 2-6 житлова кімната, загальною
площею 11,10 кв. м; 2-7 - житлова
кімната, загальною площею 14,00 кв. м;
господарчі споруди під літ «Г» - погріб,
Ѕ частину «І» - мощення, Ѕ частину «№ 1» -
огорожа, Ѕ частину воріт. Визнано за
ОСОБА_6 право власності на добудовану
нею до будинку веранду під літ. «а-1» та
господарчі споруди: гараж під літ «Д»,
баню під літ. «Е», сарай під літ. «Ж».

Виділено у власність ОСОБА_7 Ѕ частину
вказаного будинку та передано їй у
власність приміщення: 1-2 - коридор,
загальною площею 7,1 кв. м; 1-3 -
житлова кімната, загальною площею 19,38
кв. м; 1-4 - житлова кімната, загальною
площею 7,82 кв. м; 1-5 - кухня, загальною
площею 9,05 кв. м; господарчі
споруди під літ. «Б» - літня кухня, Ѕ
частину «І» -мощення, Ѕ частину «№ 1» -
огорожа, Ѕ частину «№ 2» - ворота.
Визнано за ОСОБА_7 право власності на
прибудови до будинку: санвузол,
загальною площею 7,30 кв. м, веранду під
літ. «а».

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1160
грн у рахунок відшкодування різниці у
вартості часток.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши викладені в
касаційній скарзі доводи та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що скарга підлягає
задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають з
огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 у листопаді 2006 року зверталась
до суду із позовом до ОСОБА_7, в якому
просила:

- визнати за нею право власності на Ѕ
частину житлового будинку по АДРЕСА_1,
яка складає із трьох жилих кімнат,
загальна площа 13,00, 11,10 і 14, 00 кв. м;
веранди, площею 4,90 кв. м; передньої,
площею 9,2 кв. м; кухні, площею 8,10 кв. м;
їдальні, площею 6,5 кв. м;

- визнати за нею право власності на
гараж під літерою «Д»; баню під
літ. «Е»; сарай під літ. «Ж»; Ѕ частину
літньої кухні під літ. «Б»; Ѕ частину
погреба під літ. «Г»; Ѕ частину сараю
під літ. «В»; Ѕ частину огорожі № 1;
ворота № 2; Ѕ мощення;

- затвердити існуючий порядок
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області від 18 березня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
23 листопада 2010 року, в задоволенні
вказаних позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрало законної сили
рішення суду, ухвалене з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, суд першої інстанції при
вирішенні даного спору повинен був
перевірити чи не має перешкод для
повторного вирішення вказаного спору
між сторонами і зокрема не перевірено,
чи не вирішено рішенням від 18 березня
2010 року питання щодо поділу майна, яке є
предметом спору у цій справі.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд усупереч
вимогам ст. 303 ЦПК України на вказані
порушення місцевим судом норм
процесуального права уваги не звернув.

Оскільки судами не встановлені
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення спору, то
ухвалені у справі судові рішення
відповідно до ст. 338 ЦПК України
необхідно скасувати і передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішенням Роздільнянського районного
суду Одеської області
від 16 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області
від 19 листопада 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
В.С. Висоцька Т.О. Писана І.М.
Фаловська Г.В. Юровська