Справа № 1326/1143/11
Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2217/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Франківського
районного суду міста Львова від 10 січня
2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним заочним рішенням
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (в подальшому - «Банк») до
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та стягнуто солідарно
зі згаданих відповідачів на користь
Банку 218 863 грн. 93 коп. заборгованості за
кредитним договором «Автопакет» №
169/07-ф, укладеним 11.06.2007 року між Банком
та ОСОБА_3 (як позичальником) і ОСОБА_4
(як поручителем), а також 2 189 грн.
судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи (а.с. 91-92).

Ухвалою Франківського районного суду
міста Львова від 26 грудня 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні його
заяви про перегляд вище згаданого
заочного рішення (а.с. 110-111) і згаданий
відповідач оскаржив це рішення в
апеляційному порядку (а.с. 125-126).

Апелянт просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити Банку
у задоволенні його позовних вимог,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Вважає, що «дійсна наявність грошових
зобов'язань ОСОБА_3 перед позивачем та
їх розмір не підтверджується,
позивачем надано невідповідні
розрахунки» і що «банк не надав суду
доказів, що підтверджують розмір
грошових зобов'язань, відповідно
стягненню могла підлягати інша сума»
(а.с. 125-126).

Відповідачі (в т.ч. - і апелянт), будучи
своєчасно належним чином
повідомленими про час і місце
апеляційного розгляду справи (20.05.2014
року - а.с. 136, 137), в судове засідання не
з'явилася і про причини своєї неявки
суд не повідомили, що (у відповідності
до ч. 2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Банком, як позивачем, в обгрунтування
своїх позовних вимог подано до суду
договір «Автопакет» № 169/07-ф, який було
укладено 11.06.2007 року між Банком та
відповідачами ОСОБА_3 (як
позичальником) і ОСОБА_4 (як
поручителем), а також зроблений на
підставі умов цього договору
розрахунок заборгованості
відповідачів станом на 14.10.2010 року, яка
(заборгованість) і становила первісний
предмет позовних вимог (а.с. 6-11).

В ході судового розгляду справи
позивачем було уточнено позовні
вимоги, в обгрунтування яких подано до
суду розрахунок заборгованості
відповідачів вже станом на 17.08.2012 року
(а.с. 62-65).

В той же час, відповідачами не було
подано до суду будь-яких доказів, які
можна було б визнати належними і
допустимими (своїх альтернативних
розрахунків тощо), які б спростовували
доводи і розрахунки Банку.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України
встановлено, що в апеляційній скарзі
мають бути зазначені в чому полягає
незаконність і (або) необгрунтованість
рішення (неповнота встановлення
обставин, які мають значення для
справи, та (або) неправильність
установлення обставин, які мають
значення для справи, внаслідок
необгрунтованої відмови у прийнятті
доказів, неправильного їх дослідження
чи оцінки, неподання доказів з поважних
причин та (або) неправильне визначення
відповідно до встановлених судом
обставин правовідносин); нові
обставини, що підлягають встановленню,
докази, які підлягають дослідженню чи
оцінці, обгрунтування поважності
причин неподання доказів до суду
першої інстанції, заперечення проти
доказів, використаних судом першої
інстанції (п.п. 5 і 6).

Однак, в доводах апеляційної скарги
вище наведені обставини не зазначені.
Зокрема, вимагаючи скасувати
оскаржуване рішення і взагалі
відмовити Банку у задоволенні позовних
вимог, апелянтом не подано до суду
жодних доказів про проведення ним
будь-яких проплат на виконання умов
договору «Автопакет» № 169/07-ф.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити та залишити заочне рішення
Франківського районного суду міста
Львова від 10 січня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: