Справа № 630/535/14-ц
Провадження № 2/630/262/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю: секретаря
Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи Люботинської МС ГУДМС
України в Харківській області про
визнання особи такою, що утратила право
користування житловим приміщенням ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Люботинського
міського суду Харківської області з
позовною заявою до ОСОБА_2, третьої
особи Люботинської МС ГУДМС України в
Харківській області про визнання особи
такою, що утратила право користування
житловим приміщенням.

В своїй позовній заяві позивачка
просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням в будинку за
адресою АДРЕСА_1, через його не
проживання понад один рік.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити.

Відповідач повідомлений про час та
місце розгляду справи через засоби
масової інформації. В газеті
«Слобідський край» №88 (22052) від 24 липня
2014 року опубліковано оголошення про
виклик відповідача ОСОБА_2 в судове
засідання, призначене на 31 липня 2014
року.

Третя особа Люботинська МС ГУДМС
України в Харківській області була
належним чином та своєчасно
повідомлена про час та місце розгляду
справи, направила лист до суду, в якому
просила розглядати справу без участі
представника.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані позивачем по справі
докази, вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, при цьому суд
виходить з наступного.

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наявними у справі
доказами, та не оспорюються сторонами
по справі, та відповідні їм
правовідносини.

Як вбачається з довідки КП
«Люботинське БТІ» № 178 від 04 липня 2014
року власником житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 є
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності на 1/2 частину житлового
будинку, видане другою держнотконторою
Харківського району від 12 вересня 1992
року, свідоцтва про право власності на
1/2 на спадщину за законом, видане другою
держнотконторою Харківського району
від 12 вересня 1992 року (а.с.4-6).

Тобто, суду достовірно відомо, що
ОСОБА_1 є власником житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2, який є сином
позивачки, з 2003 року не мешкає за
адресою реєстрації АДРЕСА_1.

Судом достовірно встановлено, на
теперішній час в будинку зареєстровані
позивачка ОСОБА_1, її сини ОСОБА_3,
ОСОБА_2 що підтверджується копією
будинкової книги (а.с.11-16)

Зазначене також підтверджується
довідкою виконкому Люботинської
міської ради Харківської області
№03-10/1394 від 24 червня 2014 року (а.с.9). Як
вбачається з записів будинкової книги,
відповідач зареєстрований за вказаною
адресою з 26 листопада 1993 року (а.с.16).

ОСОБА_2 не проживає в житловому
будинку, належному позивачу, з 24 грудня
2003 року, належних йому особистих або
будь-яких інших речей в будинку не має.
Факт непроживання відповідачки ОСОБА_2,
в будинку понад один рік підтверджено
актом обстеження, складеним
квартальним комітетом від 04 липня 2014
року, підписаних головою квартального
комітету № 61 Любицьким А.Ю., членами
квартального комітету - ОСОБА_5, ОСОБА_6
(а.с.10).

Зазначене підтвердили в судовому
засіданні 31липня 2014 року, свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Місце фактичного мешкання відповідача
ОСОБА_3 позивачу не відоме.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК
України власникові належать права
володіння. користування та
розпоряджання своїм майном. Як
зазначено в ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи про
те що відповідач не проживає у
зазначеному будинку свідчать
відповіді Люботинського ВМ
Харківського РВ ГУМВС України в
Харківській області від 21 липня 2014 року
№ 3490 та виконкому Люботинської міської
ради Харківської області про
відсутність звернень ОСОБА_2 в період з
січня 2013 року по теперішній час ОСОБА_2
з заявами про порушення його прав на
проживання в будинку за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.27-29).

Із повідомлення українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» Харківської
дирекції центру поштового зв'язку №7
вбачається, що ОСОБА_2 не здійснював
передплату на періодичні видання, за
адресою АДРЕСА_1 кореспонденцію за
вказаною адресою на своє ім'я не
отримує (а.с.36).

Також до суду надійшла відповідь
головного лікаря КП «Люботинська
міська центральна лікарня», в якій
зазначено, що відповідач за місцем
реєстрації за медичною допомогою не
звертався, лікаря не викликала ( а.с.26).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає
в житловому будинку понад п'ять років
безперервно без поважних причин, то суд
знаходить позовні вимоги позивача
такими, що підлягають задоволенню,
оскільки вони обґрунтовані на законі і
доказах, наданих суду.

Статтею 41 Конституції України, ст.ст.316 -
321 ЦК України закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи
безперешкодно користуватися свої
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,на
власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були пов'язані
з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.379 ЦК України об'єктом
права власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
квартира.

Права власника житлового будинку
визначеніст.383 ЦК України та ст.150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України з
урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК
України - члени сім'ї власника
житлового будинку, які проживають
разом з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування цим приміщенням.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 проживав в
будинку, розташованому за адресою
АДРЕСА_1 як член сім`ї власника, але
добровільно залишив родину і будинок, а
власник житлового будинку - ОСОБА_1 на
збереження реєстрації відповідача в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1
не погоджується , тому через не
проживання понад один рік відповідача
в спірному будинку без поважних причин,
ОСОБА_2 є такою особою, яка втратила
право користування житловим
приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України - член
сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

Все вище наведене свідчить про те, що
відповідач не проживає в житловому
будинку по АДРЕСА_1, більше одного року,
особисті речі відсутні.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. З матеріалів справи та з
наданих суду позивачем доказів
вбачається, що ОСОБА_2 утримуючи
реєстрацію за адресою житлового
будинку, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1, порушує
права останньоїї: володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном, які гарантовані їй, як
власникові вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідач по справі - ОСОБА_2 не надав
до суду доказів, які б свідчили про
правомірність його не проживання
безперервно без поважних причин понад
один рік за адресою житлового будинку:
АДРЕСА_1

На підставі матеріалів даної цивільної
справи та аналізу зібраних по справі
доказів, суд вважає за необхідне:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Судові витрати з позивача не
стягуються, оскільки він сплатив
судовий збір в повному обсязі при
зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України, ст.ст.16, 316-321, 383, 391, 379, 405 ЦК
України (в редакції 2003 року), ст.ст. 150, 156
ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою АДРЕСА_1 через
відсутність без поважних причини понад
один рік.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десяти денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. В. Дем`яненко