Єдиний унікальний номер № 237/4937/13-ц
Провадження № 2/237/146/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді:
Клікунової А.С.,

при секретарі:
Харьковій Л.М.,

за участю сторін:
Михайліченко Ю. Б.,

ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра"
про захист прав споживачів та визнання
недійсними окремих положень договору
про надання споживчого кредиту без
застосування наслідків їх недійсності,
-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" звернулось до
Мар'їнського районного суду Донецької
області з вказаною позовною заявою, в
якій просить стягнути в солідарному
порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№ 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року в
розмірі 89530,90 гривень, відшкодувати
судові витрати по справі.

ОСОБА_2, в порядку захисту своїх прав на
підставі ч. 2 ст. 31, ч. 1 ст. 123 ЦПК України
пред'явлено зустрічний позов, в якому
заявлено такі самостійні вимог щодо
визнання несправедливими та
недійсними деяких положень кредитного
договором № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року, а саме: - "п. 2.2.5" в частині фрази
"або іншої черговості, встановленої на
розсуд Банку"; - "п. 1.1.1" в редакції,
викладеній в додатковій угоді № 1 від 24
червня 2010 року до договору в частині
фрази «розмір якого визначається
Графіком (Додаток до цього договору)»; -
"п. 2.5" в редакції, викладеній в
додатковій угоді № 1 від 24 червня 2010
року до договору, в частині фрази "або
іншої черговості, встановленої на
розсуд Банку"; - додаток до додаткової
угоди до кредитного договору.

Позовні вимоги АТ "КБ "Надра"
обґрунтовані наступним.

17 липня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством "Комерційний
банк "Надра" та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 201/2008/980/04-КА/93,
відповідно до умов якого фінансовою
установою надано кредит у розмірі 85900,00
гривень зі сплатою 20,2 % річних та
кінцевим терміном погашення 16 липня 2015
року. В забезпечення зобов'язання
ОСОБА_2 між відкритим акціонерним
товариством "Комерційний банк "Надра"
відповідач ОСОБА_3 виступила
поручителем, тобто зобов'язалась
солідарно з основним позичальником
відповідати по зобов'язанням
кредитного договору № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року. Від виконання взятих
зобов'язань по сплаті кредитних
платежів ОСОБА_2 ухилявся. Станом на 9
вересня 2013 року заборгованість ОСОБА_2
перед акціонерним товариством
"Комерційний банк "Надра" складає 89530,90
гривень. Основному боржнику ОСОБА_2 та
поручителю ОСОБА_3 неодноразово
направлялись повідомлення про
наявність заборгованості за кредитним
договором № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року, однак належну суму до
теперішнього часу не повернуто, що
змусило акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" в судовому
порядку захищати свої інтереси.

Не визнаючи заявлені позовні
вимоги акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра", ОСОБА_2
оспорює право нарахування
заборгованості за кредитним договором,
оскільки в період часу з серпня по
жовтень 2008 року своєчасно виконував
свої зобов'язання. Однак в зв'язку з
суттєвим погіршенням фінансового
стану, а саме скорочення заробітної
плати, ОСОБА_2 не був спроможний і
надалі своєчасно щомісячно сплачувати
мінімальний щомісячний платіж у
розмірі 1937,20 гривень, тому погашав
кредит по мірі можливості. За позицією
ОСОБА_2 АТ "КБ "Надра" умисно скористався
вказаним в договорі № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року приписами самостійного
визначення порядку погашення
заборгованості та розподіляв грошові
кошти не безпосередньо на послідовне
погашення прострочених процентів,
комісій, простроченої заборгованості
за кредитом, строкової заборгованості
за нарахованими процентами, строкової
заборгованості за комісіями у вигляді
плати за управління кредитом,
строкової заборгованості за кредитом, -
а відразу на погашення пені та штрафів
за порушення строків повернення
позикових коштів. Також, ОСОБА_2 виявив
завищення суми кредиту, зазначеної ПАТ
"КБ "Надра" в Графіку (Додатку до
Додаткової угоди до Договору), оскільки
розмір всіх сум в колонці "Кредит"
складає 96900,40 гривень (а сума позикових
коштів складала 85900,00 гривень). Таким
чином, на думку, ОСОБА_2 банк вимагає
виконання зобов'язань по поверненню
суми кредиту в більшому розмірі, при
цьому виникає істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоди
боржника, тому що обсяг його
зобов'язань безпідставно підвищено.
ОСОБА_2 в судовому порядку порушив
питання про прирівняння таких умов
кредитного договору № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року та Додаткової угоди № 1
від 17 липня 2008 року до несправедливих (в
силу п. 3 ч. 5 ст. 11, ч. 2 ст. 18 Закону
України "Про захист прав споживачів") та
визнати недійсними. Аналізуючи події з
кредитним договором, ОСОБА_2 дійшов
висновку про те, що він з дружиною стали
боржниками не внаслідок своєї
необачної поведінки чи ухилення від
виконання зобов'язань, а внаслідок
недобросовісної поведінки банку. Крім
того, ОСОБА_2 вказує, що відповідно до
умов договору № 201/2008/980/04-КА/93 від 17
липня 2008 року та Додаткової угоди № 1
від 17 липня 2008 року повернення кредиту
має здійснюватися щомісячними
платежами одразу зі сплатою
нарахованих процентів, при врахуванні
вимог ч. 1 ст. 530, ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
тому право ПАТ "КБ "Надра" вважається
порушеним з моменту неотриманні строку
погашення кожного чергового
мінімально необхідного платежу, а
відтак і початок перебігу строку його
погашення. Тобто, початок позовної
давності для стягнення кожної частини
необхідно обчислювати з моменту (дати)
невиконання кожного із зобов'язань по
сплаті мінімально необхідного платежу,
до складу якого включена відповідна
частина кредиту. ОСОБА_2 просить
визначити дати прострочення за кожним
таким зобов'язанням й застосувати до
нього вимоги, передбачені ст.ст. 256, 257, ч.
1 ст. 260, ч. 5 ст. 261 ЦК України та визнати,
що загальна сума прострочених
зобов'язань по поверненню частини
кредиту, за яким сплив строк позовної
давності, складає 5261,14 гривень. Доводи
надані ОСОБА_2 в зустрічній позовній
заяві зроблені на підставі висновків
щодо застосування ч. 5 ст. 11, ч. 5, 7 ст. 18
Закону України "Про захист прав
споживачів" зробленими в 2012, 2013 роках
Верховним судом України, Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Представник ПАТ "КБ "Надра"
Михайліченко Ю.Б. (діюча на підставі
довіреності) у судовому засідання
підтримала позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3
заборгованості за кредитним договором,
надала пояснення аналогічні
викладеним в позовні заяві, проти
зустрічного позову заперечувала,
пояснила, що доводи відповідачів
безпідставні та такими, що направлені
на уникнення виконання прийнятих на
себе зобов'язань. Акцент ОСОБА_2, що у
справах про захист прав споживачів
кредитних послуг держава забезпечує
особливий захист більш слабкого
суб'єкта економічних відносин не є
підставою для визнання оспорюваних
пунктів кредитного договору
недійсними. Представник ПАТ "КБ "Надра"
Михайліченко Ю.Б. вказала, що на момент
підписання договору ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
оспорювали жодного положення угоди, не
мали заперечень, більш того при їх
зверненні до банківської установи з
повідомленням про зміну матеріального
становища ПАТ "КБ "Надра" запропонував
піти на реалізацію заставного майна
(автомобілю), однак відповідачі
погодилися лише внести зміни у існуючі
кредитні зобов'язання шляхом
підписання 24 червня 2010 року Додаткової
угоди, якою надали право
позичальниками погашати
заборгованість згідно затвердженого
графіку зі збільшенням кінцевого
терміну погашення кредитку до 16 липня
2016 року. Однак відповідачі за основним
позовом продовжували неналежним чином
виконувати зобов'язання, перестали
вносити мінімальний місячний платіж,
тому ПАТ "КБ "Надра" скористався наданим
правом вимагати дострокового
виконання зобов'язань, що також слугує
меті не погіршення становища боржників
в спосіб нарахування прострочених
відсотків, пенсі та штрафних санкцій.

ОСОБА_2 у судовому засіданні
підтримав зустрічні позовні вимоги,
надав пояснення аналогічно письмово
викладеним. По суты пред'явлених вимог
ПАТ "КБ "Надра" ОСОБА_2 просив
застосувати наслідки пропуску строку
позовної давності та врахувати, що
позивач безпідставно включив до
загальної суми своїх вимог
зобов'язання по достроковому
поверненню тієї частини кредиту строк
сплати якої ще не настав (не було
дотримано строку наданого для
добровільного погашення
заборгованості) та невірно нараховано
пеню за прострочення сплати процентів,
при цьому вірний, на його думку,
розрахунок надав для приєднання до
матеріалів справи.

ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснила, що при перевірці позовних
вимог ПАТ "КБ "Надра" виявила завищення
суми кредиту, зазначеної в Графіку
погашення заборгованості по кредиту та
відсотків, оскільки якщо взяти та
скласти всі суми, що вказані в колонці
"Кредит" таблиці Графіку, то вийде
загальна сума кредиту - 96900,40 гривень,
однак отримуваний розмір позикових
коштів дорівнює 85900,00 гривень. З огляду
на такі обставини, ОСОБА_3 просить
припинити поруку в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК
України оскільки відбулася зміна
основного зобов'язання без згоди
поручителя.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, належно з'ясувавши
дійсні обставини справи, права та
обов'язки сторін, оцінивши їх доводи і
наданих ними доказів, приходить до
висновку, що позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" підлягають задоволенню, в
задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_2
слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено
наступні факти та відповідні
правовідносини.

Відповідно до статуту публічне
акціонерне товариство "Комерційний
банк "Надра" є юридичною особою, що
утворена шляхом реорганізації
(перетворення) відкритого акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" у
відповідності до вимог Закону України
"Про акціонерні товариства". Враховуючи
положення частини першої статті 104,
статті 108 ЦК України, суд при написанні
тексту даного рішення вказує
правонаступника юридичної особи в
відносинах з якою перебувають ОСОБА_2,
ОСОБА_3, а саме - публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк "Надра".

17 липня 2008 року між ПАТ "КБ "Надра"
та ОСОБА_2 укладено договір «Автопакет»
№ 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року, на
підставі якого надано кредитні кошти у
розмірі 85900,00 гривень на придбання
транспортного засобу "Hundai Accent"
реєстраційний номер НОМЕР_1, строком
повернення до 16 липня 2015 року, з
процентною відсотковою ставкою за
користування кредитом 20,2 % на рік, з
поверненням щомісячної суми
мінімально необхідного платежу у
розмірі 1937,20 гривень. З метою
підвищення захисту майнових прав
кредитора, попередження можливих
негативних наслідків порушення
зобов'язань боржником сторонами
договору забезпечено виконання
зобов'язань в спосіб застави (погоджено
передачу банківській установі
вказаного транспортного засобу в
заставу з наданням права звернення на
предмет застави в порядку чинного
законодавства), а також поруки
(поручитель ОСОБА_3 безвідривно та
безспірно відповідає перед банком
солідарно з позичальником). 24 червня 2010
року ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_2, ОСОБА_3 24
червня 2010 року укладено додаткову
угоду № 1 до кредитного договору №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року, за
якою сторони домовились внести зміни у
існуючи кредитні зобов'язання, зокрема,
визначено, що порядок погашення суми
основної заборгованості відбувається
шляхом внесення мінімального
необхідного платежу, розмір якого
визначається Графіком (Додаток до
додаткової угоди), зі зміною кінцевого
терміну повернення основної
заборгованості до 16 липня 2016 року.

Згідно статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
умовах встановлених договором, а
позичальник, зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. З аналізу
правових норм параграфу 1 глави 71 ЦК
України (саме ці положення
застосовуються до кредитних відносин)
випливає, що кредит надається суб'єктам
кредитування всіх форм власності у
тимчасове користування на умовах,
передбачених кредитним договором.
Основними умовами кредитного договору
№ 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року є: -
забезпеченість, повернення,
строковість; платність; - цільова
направленість. Так, уклавши кредитний
договір № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" та ОСОБА_2
взяли на себе зобов'язання виконання
всіх зазначених умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами,
а ст. 525 ЦК України забороняє
односторонню відмову від зобов'язання
або односторонню зміну його умов.
Публічне акціонерне товариство
"Комерційний банк "Надра" виконало всі
прийняті на себе договірні
зобов'язання.

В порушення вимог закону, ОСОБА_2 в
односторонньому порядку відмовився
від належного виконання договірних
зобов'язань, у встановленні строки
(щомісячно до 18 числа поточного місяця)
не сплатив суми мінімально необхідного
платежу розмір якого складає 1937,20
гривень. За укладанням Додаткової
угоди № 1 до кредитного договору №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року ОСОБА_2
була надана відстрочка сплати
необхідного платежу, проте умови
договору з урахуванням
реструктуризації кредитної
заборгованості, - також порушувались.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України
сторони повинні виконувати свої
обов'язки належним чином і у
встановлені строки. ОСОБА_2 неналежним
чином виконував свої обов'язки,
внаслідок чого станом на 9 вересня 2013
року виросла сума боргу за кредитом у
розмірі 77599,71 гривень. Дана сума боргу
аргументована та підтверджена
письмовими доказами.

Згідно Закону України "Про банки і
банківську діяльність" надання
безпроцентних кредитів забороняється.
Укладаючи кредитний договір №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року
сторонами обговорений розмір
відсоткової ставки та порядок її
сплати, зокрема такою визнана 20,2 %
річних. Так, відповідно до детального
розрахунку, наданого акціонерним
товариством "Комерційний банк "Надра",
сума відсотків за кредитним договором
станом на 9 вересня 2013 року складає 8674,77
гривень. Умови кредитного договору №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року в
частині зміни розміру відсоткової
ставки не переглядались і не
змінювались, а тому у суду не має
сумніву щодо достовірності
нарахованого розміру несплачених
процентів за користування кредитом.
Таким чином, наряду зі стягненням
заборгованості за тілом кредиту, суд
вважає необхідним стягнути й проценти
за кредитним договором, на підставі
статей 1054, 1061 ЦК України, зауважуючи, що
проценти не є фінансовою санкцією, а є
платою за користування грошима.

Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися штрафом, пенею. Пенею є
неустойка що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Відповідно до
п. 5.1 кредитного договору №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року та
Додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010
року сторонами погоджено, що у разі
прострочення строку сплати
мінімальних необхідних платежів по
погашенню кредиту позичальник сплачує
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення. З урахуванням вказаного,
суд вважає обґрунтованими вимоги
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" в частині
стягнення пені за прострочену оплату
кредиту у розмірі 2164,60 гривень та пеню
за прострочену оплату відсотків у
розмірі 789,74 гривень, нараховані станом
на 9 вересня 2013 року.

В силу ст.ст. 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України
відповідач ОСОБА_2 не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, в
разі прострочення якого повинен
сплатити грошову суму кредитору,
проценти від суми позики, розмір і
порядок одержання яких встановлюється
договором, а також неустойку за
прострочення виконання зобов'язання за
весь час прострочки.

Суд, дійшов висновку про задоволення
позовних вимог публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" щодо солідарного стягнення
вищевказаної суми з відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, керуючись наступними
правовими нормами. Згідно зі ст. 553 ЦК
України порука віднесена до
зобов'язально-правових способів
забезпечення виконання зобов'язань, що
стимулюють боржника до належного
виконання зобов'язань шляхом створення
можливості пред'явлення до нього чи до
третіх осіб, які вступили заздалегідь у
договір, зобов'язальної вимоги.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником та ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. З
кредитного договору № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року та Додаткової угоди № 1
від 24 червня 2010 року вбачається, що
поручитель ОСОБА_2 відповідає перед
банком у тому ж обсязі, що і позичальник
(п. 3.2.2.). Таким чином, за законодавством
порука - це договір, за яким до
зобов'язання основного боржника
додатково приєднується зобов'язання
іншої особи, яка за нього ручається. За
загальним правилом порука є
беззастережною, так і за самим
договорами від 17 липня 2008 року та 24
червня 2010 року - безумовною. Беручи до
уваги зазначене, та положення ч. 2 ст. 554
ЦК України, суд вважає за можливе
судовим рішенням задовольнити вимоги
публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" щодо
солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3
всієї суми заборгованості за кредитним
договором, як таких що відповідають в
однаковому обсязі за сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Доводи ОСОБА_2 про те, що публічне
акціонерне товариство "Комерційний
банк "Надра" у деяких випадках
незаконно на свій розсуд змінював
принцип зарахування боргу, що впливало
на можливість зменшення боргу є
непереконливими. Відповідно до пункту
2.2.4 Кредитного договору № 201/2008/980/04-КА/93
від 17 липня 2008 року якщо Позичальник
несвоєчасно та/або неповністю вніс
черговий мінімально необхідний платіж
та/або інші платежі, передбачені цим
договором, то Банк приймає виконання
Позичальником своїх зобов'язань по
цьому договору в наступному порядку: -
прострочені відсотки за користування
кредитом; - відсотки за користування
кредитними коштами; - пені та штрафи; -
прострочена сума кредиту; - сума
кредиту. Відповідно до п. 2.2.5 Кредитного
договору № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року з метою виконання умови,
передбаченої п. 2.2.4 цього Договору,
якщо Позичальник несвоєчасно та/чи не в
повному об'ємі сплачує свої обов'язкові
платежі, Банк самостійно розподіляє
грошові кошти згідно черговості,
передбаченої п. 2.2.4. цього Договору або
іншої черговості, встановленої на
розсуд Банку. Як вбачається з
розрахунку заборгованості, фактично не
оспореного боржниками, ОСОБА_2
порушував Графік погашення кредиту
(погоджений при підписанні Додаткової
угоди № 1), не у повній мірі, а лише
частково погашав суми заборгованості
кожного місяця, тому, суд погоджується,
що банк мав право на зміну черговості
зарахування платежів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. В судовому засіданні
встановлено, що при укладанні договору
кредитного договору № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року та Додаткової угоди № 1
від 24 червня 2010 року сторонами було
досягнуто згоди з усіх істотних умов
договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені, частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Цивільному кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 627 ЦК України сторони вільні
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
відсутні порушень вимог Закону України
"Про захист прав споживачів" (на які
вказує ОСОБА_2.) з боку ПАТ "Комерційний
Банк" при укладанні кредитного
договору № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року та Додаткової угоди № 1 від 24
червня 2010 року, оскільки, як вбачається
з матеріалів справи, до укладення
кредитного договору позичальник та
поручитель були повідомлені про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, що підтверджується їй
особистими підписами на спірних
угодах. Судом не встановлено порушень
пунктів 1.2 Резолюції Генеральної
Асамблеї ООН "Керівні принципи для
захисту інтересів споживачів від 9.04.1985
року № 39/248, Хартією захисту споживачів,
схвалені Резолюцією Консультативної
Асамблеї Ради Європи від 17.05.1973 року №
543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського
Парламенту та Ради від 11.05.2005 року
(пункти 9,13,14 преамбули), Директивою
2008/48/ЄС Європейського Парламенту та
Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди
для споживачів якими визначено, що
надання товарів чи послуг, у тому числі
у фінансовій галузі, не має
здійснюватися за допомогою прямого чи
опосередкованого обману споживача, а
відповідні права споживачів
регламентуються як на до контрактній
стадії, так і на стадії виконання
кредитної угоди. В зв'язку з вказаним,
зустрічні вимоги визнання
несправедливими та недійсними
положень кредитного договором №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року та
додатковій угоді № 1 від 24 червня 2010
року, а саме: - "п. 2.2.5" та "п. 2.5" суд
залишає без задоволення.

Також є необґрунтованими зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання
несправедливим та недійсним Додаток до
додаткової угоди № 1 від 24 червня 2010
року до кредитного договору №
201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008 року, а саме
"Графік погашення заборгованості по
кредиту та процентів по ньому". За
позицією ОСОБА_2 ним складено всі суми,
що вказані в колонці "Кредит" таблиці
"Графіку", та отримано - 96900,40 гривень,
тобто більше ніж позикова сума - 85900,00
гривень. В судовому засіданні з
пояснень представника публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра", які приймає до уваги суд,
встановлено, що Додаток до Додаткової
угоди № 1 від 24 червня 2010 року "Графік
погашення заборгованості по кредиту та
процентів по ньому" складено за
взаємним погодженням всіма сторонами
(банком, позичальник, поручитель) з
урахуванням суми вже наявної
заборгованості по кредиту, тобто є
реструктуризацією боргу. З цим самих
підстав, суд визнає безпідставним
посилання ОСОБА_3, що прийняті на неї
обов'язки поручителя припинено в
порядку ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки
фактів того, що в односторонньому
порядку ПАТ "КБ "Надра" збільшено обсяг
відповідальності позичальника ОСОБА_2
не встановлено.

Не є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог ПАТ "КБ
"Надра" посилання ОСОБА_2 на те, що
банком при пред'явлені позову не було
дотримано строк по вимозі, який було
надано для добровільного погашення
заборгованості. Як вбачається з
наданих доказів 12 вересня 2013 року ПАТ
"КБ "Надра" висунуто ОСОБА_2, ОСОБА_3
вимоги про погашення заборгованості за
договором № 201/2008/980/04-КА/93 від 17 липня 2008
року, а вже 3 жовтня 2013 року пред'явлено
позовну заяву до суду. Згідно ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів" якщо кредитодавець на
основі умов договору про надання
споживчого кредиту вимагає здійснення
внесків, строк сплати яких не настав,
або повернення споживчого кредиту,
такі внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів з дня одержання
повідомлення про таку вимогу від
кредитодавця. Цими правовими нормами
зовсім не встановлено обмежень,
заборон подачі позову до суду до спливу
тридцяти календарних днів після
надіслання вимоги про сплату
заборгованості, та лише регламентує, що
якщо протягом цього періоду споживач
усуне порушення умов договору про
надання споживчого кредиту, вимога
кредитодавця втрачає чинність. Більш
того, факт пред'явлення позову та
відкриття провадження справи ніяким
чином не обмежили право ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити письмові вимоги ПАТ "КБ
"Надра", що тягнуло б за собою
відсутність підстав проведення
судового захисту майнових інтересів
кредитора. Жоден з боржників не погасив
суму боргу, а тому у суду є підстави для
дострокового стягнення усіє суми
кредиту.

В частині посилань ОСОБА_2 про
необхідність застосувати до спірних
відносин наслідків спливу строків
позовної давності, а саме визнати
частину заборгованості у розмірі 5261,14
гривень такою, що не підлягає
стягненню, - суд зазначає. Відповідно до
вимог ст. 256 ЦК України позовна давність
- це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258
ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу. У разі
порушення боржником строків сплати
чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті. Несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню у межах позовної
давності по кожному із платежів. Дані
висновки висловлені Верховним Судом
України в постанові від 6 листопада 2013
року, яка прийнята за результатом
перегляду судових рішень з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України у
справі №6-116цс13.

Отже, аналізуючи умови договору сторін
та зміст зазначених правових норм, суд
дійшов висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.
Так як останній платіж, ОСОБА_2 здійснив
20 серпня 2013 року і дана обставина
підтверджена наявними матеріалами
справи і не заперечується сторонами,
тому строк позовної давності звернення
ПАТ "КБ "Надра" за захистом своїх
порушених прав до суду розпочався саме
20 серпня 2013 року. Оскільки позивач
звернувся до суду 3 жовтня 2013 року, -
порушень трирічного строку позовної
давності та річного в частині вимог
стягнення пені - суд не встановлює.
Таким чином, оцінені доводи ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на вищевказані норми
матеріального та процесуального права
не можуть бути застосовані до спірних
відносин сторін та суперечать
справжнім обставинам справи, тому
підсутні підстави задоволення
зустрічного позову.

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України
резолютивна частина рішення суду
повинна містити висновок суду про
розподіл судових витрат. Згідно ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 651, п.2 ст.
1054 ЦК України та виконуючи вимоги ст.ст.
10, 60, 209 п. 2, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити повністю.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" заборгованість за
кредитним договором № 201/2008/980/04-КА/93 від
17 липня 2008 року у сумі 89 530 (вісімдесят
дев'ять тисяч п'ятсот тридцять) гривень
90 копійок, а також судовий збір у
розмірі 895 (вісімсот дев'яносто п'ять)
гривень 30 копійок.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" про захист прав споживачів
та визнання недійсними окремих
положень договору про надання
споживчого кредиту без застосування
наслідків їх недійсності відмовити
повністю

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя (підпис)
А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя
А. С. Клікунова

Секретар

Дата документу 09.04.2014