АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3753/14
1-інст. - Сиротников Р.Є.
Справа 643/280/13-ц
Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - стягнення грошових
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії
- ШВЕЦОВОЇ Л.А.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі
- Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харколві
цивільну справу

за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Московського
районного суду міста Харкова від 28
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення
грошових коштів, -

в с т а
н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_4 , в особі
представника -за довіреністю ОСОБА_5,
звернулась до Московського районного
суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_6,
в якому просила стягнути на її користь
з відповідача 383664,00 грн. на
відшкодування завданих збитків та
судові витрати.

У обгрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що на виконання умов
договору купівлі-продажу, укладеного 05
травня 2006 року відповідачу було
передано 48 000,00 дол.США в якості оплати
за однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що на
той час за курсом НБУ становило 244 800,00
грн.

На час укладання договору
відповідач як продавець стверджував,
що вищевказана квартира у спорі та під
забороною не перебуває і права на неї у
третіх осіб відсутні.

Проте, відповідач приховав від
представника позивача відому йому
інформацію про те, що на час вчинення
угоди купівлі-продажу квартира була
предметом судового спору, оскільки
право власності на неї вимагали ОСОБА_7
і ОСОБА_8

Рішенням Дзержинського районного
суду міста Харкова від 29 вересня 2010
року, яке набуло законної сили, визнано
право власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і витребувано її із
володіння ОСОБА_4

Цим рішенням встановлено, що
відповідач не був законним власником
вказаної квартири і грошові кошти в
сумі, еквівалентній 48 000,00 дол.США
отримав безпідставно, тому у
відповідності до ч.1 ст.661 ЦК України має
відшкодувати покупцю завдані збитки.

16 серпня 2012 року на адресу
відповідача була надіслана письмова
вимога про повернення безпідставно
отриманих коштів, яку він одержав,
проте у визначений ст.530 ЦК строк, гроші
не повернув.

Стягнення позивач просила
здійснити, виходячи з офіційного курсу
НБУ 7993 грн. за 1 дол.США.

Представник відповідача проти
позову заперечував, посилаючись на
бездоказовість твердження позивача
щодо освідомленності його довірителя
про судові спори стосовно квартири.
Також вказував на те, що підставою
вилучення квартири є рішення
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 29.09.2010 року, у той час як
договір купівлі-продажу був укладений
05 травня 2010 року, тобто підстави
вилучення виникли не до укладення
угоди. Крім того позивачем не надано
доказів, що квартира у неї вилучена.

Рішенням Московського районного
суду міста Харкова від 28 березня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5 просить скасувати
вказане рішення суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

При цьому посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи , ігнорування
достовірно встановлених фактів, які
мають суттеве значення для правильного
вирішення цивільно-правового спору і
не застосування для його вирішення
норм матеріального права, які
підлягали застосуванню , а також на
порушення судом вимог процесуального
закону щодо порядку дослідження
доказів.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
доходить висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції не відповідає .

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
протиправність дій відповідача та
наявність причинного зв»язку між
шкодою, заподіяною позивачу і діяннями
відповідача, її розміру, а також щодо
вини останнього в її заподіянні не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, оскільки не ґрунтуються на
достатніх, належних та допустимих
доказах, а вимоги про відшкодування
відповідачем матеріальної шкоди
позивачу не ґрунтуються на вимогах
закону. Спір вирішено судом на
підставі ст.ст.610-612, 624,625, 1048, 1052, 1054 ЦК
України, ст.ст.7,8,11,12,35,39,41 ЗУ «Про
іпотеку».

Судова колегія не може
погодитись з вказаними висновками
суду, оскільки він дійшов їх при
неповному і неправильному з»ясуванні
обставин, які мають значення для справи
та з неправильним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення і
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог.

ОСОБА_4 були заявлені вимоги про
стягнення з відповідача грошової суми
на відшкодування завданих збитків з
підстав, передбачених ч.1 ст.661 ЦК
України, якою визначено, що у разі
вилучення за рішенням суду товару у
покупця на користь третьої особи на
підставах, що виникли до продажу
товару, продавець має відшкодувати
покупцеві завдані йому збитки, якщо
покупець не знав або не міг знати про
наявність цих підстав.

У відповідності до положень ч.1
ст.179 ЦПК України предметом доказування
під час судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Судовим розглядом встановлено, що
за договором купівлі-продажу ОСОБА_9 по
довіреності від імені ОСОБА_10 продав
однокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_11, яка 14.03.2006 року продала
її ОСОБА_6

05 травня 2006 року за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_5, який дія від
імені ОСОБА_4, купив за 244800,00 грн.
однокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1, яка продавцю належала на
підставі договору купівлі-продажу від
14.03.2006 року (а.с.6)

В п.4 цього договору зазначено, що
продавець свідчить, що квартира до
цього часу нікому іншому не продана, не
подарована, як внесок до статутного
фонду не передана, не відчужена іншим
способом, не заставлена, під податковою
заставою, в спорі та під забороною не
перебуває, а також, що прав щодо неї у
третіх осіб( в тому числі за договором
найму чи шлюбним договором), права
власності або права користування нею
малолітніх та неповнолітніх дітей
немає.

Рішенням Дзержинського районного
суду міста Харкова від 29 вересня 2010
року, залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 липня 2011 року встановлено,
що договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 20.10.2005 року, укладений між
ОСОБА_10, від імені якої по довіреності
діяв ОСОБА_9, та ОСОБА_11 є нікчемним.

Витребувана вказана квартира з
володіння ОСОБА_4 з анулюванням
реєстрації її права власності на цю
квартиру в КП «ХМБТІ» і визнано право
власності на неї за ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - в
? частині - за кожним.

В рішенні також зазначено, що
вироком апеляційного суду Харківської
області від 14.04.2009 року, залишеним без
змін ухвалою Верховного суду України
від 29.12.2009 року ОСОБА_9 визнано винним у
вчиненні злочинів, передбачених ч.1
ст.263 і ч.4 ст.190 КК України.

Вказане рішення і ухвала Вищого
спеціалізованого суду України від
27.11.2011 року містять висновки про те, що
ОСОБА_4 як набувач не знала, що придбане
нею майно вибуло з володіння власника
не з її волі, а іншим шляхом.

Лист КП « ХМБТІ» підтверджує, що
на підставі вказаного рішення суду
першої інстанції право власності
ОСОБА_4 на спірну квартиру анульовано і
зареєстровано в рівних частках за
ОСОБА_7 і ОСОБА_8

Зі змісту ухвали Харківського
обласного постійно діючого
третейського суду від 21 квітня 2006 року
по справі № 5/2-06 за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
квартиру убачається, що за заявами
ОСОБА_6 його було залучено до участі у
справі в якості третьої особи та
скасовано заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 (а.с.48-50).

Наведені обставини свідчать про
те, що на час укладення договору
купівлі-продажу

відповідачу було відомо про виникнення
спору щодо предмету продажу, проте ці
обставини він не повідомив іншій
стороні та нотаріусу, а також про те, що
придбана квартира була вилучена у
покупця за рішенням суду з підстав, які
виникли до продажу, і про їх наявність
вона не знала, що є підставою для
відшкодування їй продавцем завданих
збитків.

Проте, вимоги про відшкодування
збитків в розмірі 383664,00 грн. є
безпідставними,

оскільки договір купівлі-продажу від
05.05.2006 року і розписка продавця
свідчать про те, що продаж квартири
було вчинено за 244800,00 грн., які і
підлягають стягненню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
пропорційно до задоволених вимог і
витрати за сплати судового збору : 2448,00
грн. при зверненні з позовом і 1224,00 грн. -
з апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307,
ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова
колегія , -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 28 березня 2014
року скасувати і ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, що проживає і зареєстрований в
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_4, паспорт
сер.НОМЕР_3. виданий Київським РВ ХМУ
УМВС України в Харківській області
28.11.2001 року, ІПН НОМЕР_2, що проживає в
АДРЕСА_3 244800,00( двісті сорок чотирі
тисячі вісімсот) грн. завданих збитків
і 3672,00 ( три тисячі шістсот сімдесят дві)
грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на рішення
апеляційного суду може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя -

Судді колегії -