АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/2296/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1899/14
Головуючий у 1-й інстанції Івко В. М.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Акояпн В.І., Лобова О.А.

При секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 08 травня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 08 травня
2014 року позов Публічного акціонерного
товариства "Комерційний Банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, ІДН НОМЕР_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»,
заборгованість по кредитному договору
№ РRPDRX08680041 від 14.12.2006 року в розмірі 12350
грн. 57 коп., з яких 683,60 грн. -
заборгованість за кредитом, 9110,51 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 110,80 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 683,60 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1262,06 грн. - штраф
(процентна складова). В решті позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача судовий збір в розмірі
243 грн.60 коп.

З вказаним рішенням не погодилася
ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення районного суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову банку,
посилаючись на неповне з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами у справі, що з
14 грудня 2006 року між Банком та
ОСОБА_1, на підставі поданої останньою
заяви та відповідно до Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт), виникли
кредитні зобов'язання, згідно яких
банк надав ОСОБА_1 строковий кредит у
сумі 1678,88 грн. на строк 12 місяців по
14.12.2007 року включно, з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 27 7 грн. та
єдиноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 179,88
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплаті відсотків, винагороди, комісії
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт). Сторони
визначили, що позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 177,0 грн. для
погашення заборгованості за кредитом.

У заяві ОСОБА_1, своїм підписом
підтвердила, що Умови були надані їй у
письмовій формі і вона отримала повну
інформацію про умови кредитування у
Банку.

Таким чином, між сторонами у належній
формі укладений кредитний договір,
який складається із двох частин - Заяви
і Умов. За змістом ч.1 ст.630 ЦК України
законом не вимагається підписання
обома сторонами типових умов договорів
певного виду, на які мається посилання
у основному договорі, тобто сторони
підписують договір, у якому вказується,
що окремі його умови виконуються
згідно затверджених типових умов, які
стають невід'ємною частиною договору.

ОСОБА_1 не заперечує факт підписання
кредитного договору, що вбачається із
апеляційної скарги.

Згідно статтей 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав.

З розрахунку заборгованості,
вбачається, що відповідач визначені
умови повернення кредитних коштів,
сплати процентів за користування
коштами та комісії не виконувала, в
зв'язку з чим станом на 14.12.2013 року за
нею рахується заборгованість, яка
складається з заборгованості: за
кредитом - 683,60 грн., по процентам - 9110,51
грн., по комісії - 110,80 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн., штраф
(процентна складова) - 1262,06 грн., а також
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань, яка зменшена судом до 683,60
грн. та банком не оспорюється.
Правильність розрахунку
заборгованості за кредитним договором
не спростована відповідачем належними
і допустимими доказами.

Суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив надані сторонами докази,
належно їх оцінив і дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позову.

При цьому, висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
застосування наслідків спливу строку
позовної давності ґрунтується на
законі та відповідає фактичним
обставинам.

Згідно ст.258 ЦК України загальний строк
позовної давності - три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Пунктом 5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт), встановлено,
що строк позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, неустойки
встановлюється сторонами тривалістю у
п'ять років.

Статтею 264 ЦК України визначено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

З виписки із кредитного рахунку
відповідачки вбачається, що за період з
14.12.2006 року по 03.12.2013 рік, нею щорічно,
періодично проводилися платежі з
погашення боргу. Банк звернувся з даним
позовом до суду в межах позовної
давності.

Посилання апелянта на те, що списання
на погашення заборгованості з її карти
не проводилися, спростовуються наданою
позивачем випискою про рух коштів
особовому рахунку ОСОБА_1

Таким чином, фактичні обставини
місцевим судом встановлені повно та
об'єктивно, які підтверджуються
матеріалами справи. Вказаним
обставинам та наданим сторонами
доказам судом першої інстанції надано
належний правовий аналіз, що
обґрунтовано відображено у
мотивувальній частині судового
рішення, яке відповідає вимогам ст. ст.
213 - 215 ЦПК України та є законним і
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
місцевого суду не спростовують, а
матеріали справи не дають підстав
вважати, що суд при розгляді даної
справи допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які у відповідності до вимог ст. 309 ч.1 п.
4 ЦПК України є підставами для
скасування рішення.

За наведених обставин апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1,
ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 08 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Одринська Т.В.
/підписи/

Судді:
Акопян В.І.

Лобов О.А.

копія

вірно:________________________________________