Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1438/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

04.06.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Голованя А.М.

Черниш Т.В.

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»,
треті особи - ОСОБА_3, приватний
нотаріус Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки, що витікає з
кредитного договору, частково
недійсним, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 3
квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до
публічного акціонерного товариства
«Фідобанк» (далі- банк), треті особи -
ОСОБА_3, приватний нотаріус
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки, що витікає з
кредитного договору, частково
недійсним.

Зазначала, що 27 травня 2008 року між
ОСОБА_3 та банком було укладено
кредитний договір, відповідно якого
позичальник отримав кредит в сумі 35 600
доларів США зі строком користування
кредитними коштами до 26 травня 2018 року
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14, 5 % річних. З
метою забезпечення виконання
кредитного зобов'язання 27 травня 2008
року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3 і нею,
ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки
№014/0456/3/16242/01, посвідчений 27 травня 2008
року приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за № 1413.
Згідно вказаного договору предметом
іпотеки є нерухоме майно, а саме
квартира АДРЕСА_1, яка належить
іпотекодавцям на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Кіровоградською міською
радою 13 листопада 1996 року за №18249,
зареєстрованого в ОКП «Кіровоградське
ООБТІ» 13 листопада 1996 року за №21592 в
книзі №87. Вважає, що оскаржуваний
договір є недійсним в частині
включення її в склад іпотекодавців, так
як вона не була присутня при його
посвідченні, не підписувала його і
взагалі не знала про його існування до
жовтня 2011 року, тобто до моменту
звернення банку в суд із позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Крім того, на
момент укладання договору квартира
належала іпотекодавцям на праві
приватної спільної сумісної власності
і була відсутня згода співвласника, а
саме її, на передачу належної їй частки
майна у заставу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік
ОСОБА_5 помер і вона є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом на
спадщину, яка відкрилась після смерті
її чоловіка. Так як даний договір
іпотеки суттєво порушує її майнові
права, тому і просила визнати його
недійсним в частині іпотеки 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 3 квітня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

Суд дійшов висновку, що заявлені
позивачем вимоги про визнання
недійсним договору іпотеки в частині
іпотеки 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 є
безпідставними, оскільки тим самим
позивач бажає в даному судовому
процесі визначення в натурі її частки у
спільній сумісній власності
співвласників, яка на даний період їй
не визначалась та реєстрація права
власності як на окремий об'єкт
нерухомості не проводилась; до участі в
справі не залучались всі співвласники
іпотечного майна.

В апеляційній скарзі позивач
ставить питання про скасування рішення
суду через невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
ухвалення нового рішення про
задоволення вимог. Зазначає, зокрема,
що частина об'єкта нерухомого майна
може бути предметом іпотеки лише після
її виділення в натурі і реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості, а майно, що є у
спільній власності, може бути передане
в іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою усіх співвласників,
проте вона, як співвласник квартири, не
давала нотаріально посвідчену згоду на
передачу квартири в іпотеку.

У письмових запереченнях проти
доводів апеляційної скарги банк
посилався, зокрема, на безпідставність
тверджень позивача відносно
відсутності її згоди як співвласника
на передачу належної їй частки майна в
іпотеку та необґрунтованість
заявлених нею вимог щодо визнання
недійсним договору іпотеки в частині
іпотеки 1/3 частини квартири, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення
позивача, її представника та
представника відповідача, третьої
особи, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.5 Закону
України «Про іпотеку» частина об'єкта
нерухомого майна може бути предметом
іпотеки лише після її виділення в
натурі і реєстрації права власності
на неї як на окремий об'єкт нерухомості,
якщо інше не встановлено цим Законом.
Іпотека поширюється на частину об'єкта
нерухомого майна, яка не може бути
виділеною в натурі і була приєднана до
предмета іпотеки після укладення
іпотечного договору без реєстрації
права власності на неї як на окремий
об'єкт нерухомості.

Частиною 2 ст.6 цього Закону
передбачено, що майно, що є у спільній
власності, може бути передане в
іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою усіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право
передати в іпотеку свою частку в
спільному майні без згоди інших
співвласників за умови виділення її в
натурі та реєстрації права власності
на неї як на окремий об'єкт
нерухомості.

Майно, що є у спільній власності,
може бути передане у заставу лише за
згодою усіх співвласників (ст.578 ЦК
України).

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що 27 травня 2008
року між відкритим акціонерним
товариством «Ерсте банк», останнім
правонаступником якого є ПУАТ
"Фідобанк», та третьою особою ОСОБА_3
було укладено кредитний договір на 37 600
доларів США зі строком користування
кредитними коштами до 26 травня 2018 року
із сплатою 14,5% річних (т.1 а.с.7-8).

З метою забезпечення виконання
кредитного зобов»язання третьою
особою 27 травня 2008 року між банком та
ОСОБА_5, ОСОБА_3, позивачем ОСОБА_2 було
укладено договір іпотеки №014/0456/3/16242/01,
посвідчений 27 травня 2008 року приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за № 1413,
згідно якого предметом іпотеки є
нерухоме майно, яке належить
іпотекодавцям на праві спільної
сумісної власності на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого Кіровоградською міською
радою від 13 листопада 1996 року за №18249,
зареєстрованого в ОКП «Кіровоградське
ООБТІ» 13 листопада 1996 року за № 21592 ( т.1
а.с. 9-14).

Таким чином, спірна квартира на
час передачі її в іпотеку належала
позивачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності.

ОСОБА_5 (чоловік позивача та
батько третьої особи) помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.5, 15).

Матеріалами справи
підтверджується і не заперечується
сторонами, що не було виділення в
натурі часток кожного із співвласників
та реєстрації права власності як на
окремий об'єкт нерухомості для
можливого укладення кожним з них
договору іпотеки.

Суд першої інстанції належним
чином встановив обставини справи, дав
правильну оцінку наданим доказам і
відповідно до ст.ст.1, 5, 6,18 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст.3, 11, 203, 215, 578
ЦК України дійшов обґрунтованого
висновку про безпідставність
заявлених саме позивачем вимог щодо
визнання недійсним договору іпотеки в
частині іпотеки 1/3 частки спірної
квартири, оскільки тим самим позивач
бажає у даному судовому процесі
визначення в натурі її частки у
спільній сумісній власності
співвласників, яка на даний період їй
не визначалась та реєстрація права
власності як на окремий об»єкт
нерухомості не проводилась, до участі у
справі всі співвласники іпотечного
майна не залучались.

Тому не ґрунтуються на законі та є
безпідставними доводи скарги, які не
містять посилань на докази, які б
спростовували висновки суду першої
інстанції, вони були предметом
розгляду в судовому засіданні і їм дана
належна оцінка. Посилання у ній на
відсутність підпису у іпотечному
договорі цих висновків не спростовує,
оскільки за відсутності обставин для
визнання недійсним договору іпотеки
саме в частині іпотеки 1/3 частки
спірної квартири правового значення у
даній справі не має, що не позбавляє
права та не перешкоджає зверненню з
іншими вимогами.

Надані сторонами докази оцінені
судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212
ЦПК України.

Інші доводи скарги також не дають
підстав для висновку про порушення або
неправильне застосування судом норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим, вимоги
матеріального і процесуального права
при розгляді справи додержано, а доводи
апеляційної скарги не є істотними. В
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог підстав для його
скасування або зміни не встановлено
(стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 3 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: