Справа № 203/3572/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : представника позивача -
ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу та визначення
місця проживання дитини, посилаючись у
позовній заяві на те, що вони з
відповідачем одружені з 02 жовтня 1999
року, від шлюбу мають дитину - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 У липні 2012 року між нею та
відповідачем було припинено подружні
стосунки та ведення спільного
господарства, через відсутність
взаєморозуміння в родині та
психологічну несумісність, з цього
часу шлюбно-сімейні стосунки між ними
не поновлювались, зберігати шлюб з
відповідачем не бажає, вважає, що
збереження шлюбу не можливе, та
просила суд шлюб розірвати а також
визначити місце проживання дитини з
нею (а.с.2-3).

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову не заперечував, просив шлюб
розірвати при цьому зазначивши, що
позивач проживає у м. Дніпропетровську,
а дитина Тернопільській області з
бабусею.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 02 жовтня 1999 року,
шлюб зареєстровано відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Кіровської районної ради м.
Дніпропетровська, актовий запис № 360,
що підтверджується копією свідоцтва
про шлюб (а.с.4).

Судом встановлено, що від шлюбу сторони
мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
за домовленістю між сторонами проживає
разом з матір'ю, на даний час мешкає з
бабусею в Тернопільській області що
підтверджується показаннями наданими
сторонами у судовому засіданні та
письмовими доказами, наявними в
матеріалах справи (а.с. 6).

Також у судовому засіданні судом
встановлено, що між сторонами у липні
2012 року було припинено подружні
стосунки та ведення спільного
господарства через відсутність
взаєморозуміння в родині та
психологічну несумісність,
шлюбно-сімейні стосунки між ними не
поновлювались, зберігати сім`ю сторони
не бажають, спору щодо майна між ними не
має, сторони не скористались строком
наданим судом для примирення, тому
сторони наполягають на розірванні
шлюбу, що підтверджуються поясненнями
наданими сторонами у судовому
засіданні.

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України
позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини,
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини. Якщо батьки проживають окремо,
місце проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Враховуючи вищезазначені обставини, та
приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні
відносини між сторонами по даній
справі припинені та відносини між
сторонами по справі не поновлювались,
сторони проживають окремо та
наполягають на розірванні шлюбу,
зберігати шлюб не бажають й вважають,
що це не можливо, суд приходить до
висновку про те, що шлюб сторін по даній
справі розпався остаточно, відновлений
бути не може, а тому шлюб між сторонами
по даній справі підлягає розірванню.

Щодо позовних вимог позивача про
визначення місця проживання дитини, то
суд виходить з того, що на час розгляду
справи дитина досягла
чотирнадцятирічного віку та має право
самостійно визначати місце проживання
з одним з батьків. Крім того з пояснень
сторін вбачається, що дитина проживає з
бабусею Тернопільській області, що
також суперечить вимогам позивача, яка
при цьому навіть не зазначила за якою
адресою вона буде проживати з донькою.

Враховуючи результат вирішення справи,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача судові витрати на користь
позивача у відповідності до
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,
ст.ст.10,11, 60, ч.1 ст.88, 212,213, 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 02 жовтня 1999 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Кіровської районної ради м.
Дніпропетровська, актовий запис № 360 -
розірвати.

Прізвище ОСОБА_3, яке було змінено нею
після укладення шлюбу, залишити
незмінним - «ОСОБА_3».

ОСОБА_3 у задоволені іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в
рахунок повернення судових витрат - 243,60
грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Ф.Ф. Маймур