Справа № 667/922/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
Комсомольський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого - судді : Майдан С.І.

при секретарі: Куліда Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої пошкодженням майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що йому
належить автомобіль Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_5,
який він 27.04.2013 року припаркував біля
будинку АДРЕСА_1. Відповідач по справі
близько 10.30 годин облила вапном його
автомобіль, в результаті чого
автомобіль було забруднено, капот
моторного відсіку було погнуто
закам'янілими частками вапна. Крім
того, відповідач ударом ноги погнула
ліві передні двері зазначеного
автомобіля. В зв'язку з неправомірними
діями відповідача йому було завдано
матеріальну шкоду на суму 2464 грн., з
якої: 500 грн. - ремонт автомобіля, 100 грн. -
мийка автомобіля , 364 грн. - витрати на
пальне та 1500 грн. - витрати на юридичну
допомогу. Також неправомірними діями
відповідача йому було завдано моральну
шкоду, яка виразилась у негативних
емоціях та переживаннях з приводу
пошкодження майна, неможливості
нормально користуватись ним, порушення
звичайного способу життя та
необхідності докладання зусиль для
його нормалізації. Розмір моральної
шкоди він оцінює в 10000 грн. Просив суд
стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 2464 грн.,
моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та
понесені судові витрати за сплату
судового збору.

В судовому засіданні позивач
неодноразово уточнював позовні
вимоги. Остаточно просив з підстав,
зазначених в позовній заяві стягнути з
відповідача на його користь
матеріальну шкоду у розмірі 4725 грн.,
моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а
також судові витрати у розмірі 3346,60 грн.
Свої вимоги обґрунтував тим, що
зазначений автомобіль належить його
батьку, а він є його постійним
користувачем. Перебуваючи в квартирі
АДРЕСА_1, яку знімав його знайомий
ОСОБА_3, через вікно побачив, що
відповідачка підійшла до його
припаркованого у дворі автомобіля,
вдарила ногою по лівій передній двері,
облила автомобіль білою речовиною.
Поряд з ним в квартирі це спостерігала
ОСОБА_4. Через кілька хвилин вони
вибігли до автомобіля та жінки не було
вже. Майже зразу після цього у двір
зайшов ОСОБА_3 та сказав, що він нічого
не бачив. Оскільки самостійно змити
вапно було неможливо, він вимив
автомобіль на мийці, за що поніс
витрати у розмірі 100 грн. Через кілька
місяців після цих подій ОСОБА_3
повідомив йому, що бачив як ОСОБА_2
облила та вдарила його автомобіль.
01.10.2013 року він відремонтував капот
автомобіля, на якому малися вм'ятини
після попадання на нього скам'янілих
часток вапна, та погнуті від удару
ноги ліві передні двері, витративши 500
грн. Оскільки на передній лівій двері
залишилися пошкодження, то для їх
видалення необхідно виконати ремонті
роботи, які згідно калькуляції ПАТ
«Херсон-Авто» складають 4125 грн. Від
проведення експертизи позивач
відмовився. Також зазначив, що він
поніс судові витрати: на правову
допомогу - підготовку документів та
складання позовної заяви - 1500 грн.,
сплату судового збору - 243,6 грн., на
придбання пального для автомобіля для
прибуття до судового засідання - 1603 грн.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні позов не визнали.
Зазначили, що 27.04.2013 року в першій
половині дня відповідач зайшла у двір
з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та побачила
автомобіль, забруднений білими
п'ятнами, який стояв наїхав на газон з
квітами. Відповідач разів 4-5 вдарила
ногою по його колесам, після кожного
удару спрацьовувала сигналізація, але
ніхто не підійшов до нього. Автомобіль
був облитий не вапном, а шпаклівкою.
Через незначний час після цих подій між
відповідачем та ОСОБА_3 відбулася
розмова, в ході якої вона дійсно
визнала, що стукала по колесам
автомобіля, припаркованого у дворі. По
дверям автомобіля ногою не била,та не
могла це зробити, так як має травму
лівої ноги. Оскільки позивач не довів
факт пошкодження відповідачем
автомобіля, не має належних доказів
завданої шкоди, просили суд відмовити в
його задоволенні за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль марки
Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_5, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу,
виданого Генічеським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС
України 18.10.2005 року, належить на праві
власності ОСОБА_7, а позивач ОСОБА_1, є
особою, що здійснює його експлуатацію
на підставі права керування
транспортним засобом відповідно до
зазначеного свідоцтва (а.с.17). Тому
позивач, враховуючи роз'яснення п. 4
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 року, є
володільцем джерела підвищеною
небезпеки - автомобіля автомобіль Daewoo
Lanos, д/н НОМЕР_5.

Згідно акту № 13 від 01.10.2013 року ( а.с.46) ,
виданого ЧП ОСОБА_9, вбачається, що він
складений 01.10.2013 року по факту
завершення робіт (без зазначення їх
виду) ремонту автомобіля марки Daewoo Lanos,
д/н НОМЕР_5, вартість проведених робіт
становить 500 грн. (а.с.48-49).

Згідно актів № 13 від 01.10.2013 року (
а.с.50,54), виданих ЧП ОСОБА_9, вбачається,
що 01.10.2013 року здійснений ремонт лівих
передніх дверей та капоту автомобіля
марки Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_5 на суму 500 грн.
Як пояснив позивач в судовому
засіданні, що акти (а.с.50,54) складений
під час слухання справи з метою
конкретизувати, що 01.10.2013 року
проведені ремонтні роботи лівих
передніх дверей автомобіля на 400 грн.
та капоту автомобіля на 100 грн.

Доказів того, що позивач провів оплату
ремонтних робіт за даним актом суду не
надано.

З договору про надання правової
допомоги від 05.09.2013 року, акту виконаних
робіт від 30.01.2014 року та прибуткового
касового ордеру №1 від 30.01.2014 року
вбачається, що за консультації про
подання позовної заяви про
відшкодування шкоди, підготовку
документів для подання позову до суду
та складання позову позивач сплатив 1500
грн. фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_10, який має диплом спеціаліста за
спеціальністю «Правознавство»
(а.с.72-75,19-20).

Наданими позивачем квитанціями
підтверджується придбання пального
для автомобіля на загальну суму 1603 грн.,
а саме : 01.10.2013 року на 364 грн., 12.03.2014 року
- 360 грн., 14.06.2014 року - 441 грн., 26.06.2014 року
- 438 грн. (а.с. 47,53,85,91).

З калькуляції № КА-004474 від 01.08. 2014 року,
складеної ПАТ «Херсон-Авто»,
вбачається, що вартість ремонтних
робіт автомобіля Daewoo Lanos, д/н НОМЕР_5, а
саме: підбор кольору, ремонт дверей
передньої лівої, фарбування поверхні
крила и дверей, мийки автомобіля,
поліровки, ремонту задньої лівої двері
та вартість матеріалів для проведення
зазначеного ремонту становить 4125 грн. (
а.с.100).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
підтвердив, що 27.04.2013 року вранці до
нього за адресою АДРЕСА_1, приїхав на
автомобілі Део Ланос ОСОБА_1 та ОСОБА_4
Машина залишилася у дворі дому.
Автомобіль був чистий. Свідок на деякий
час вийшов з дому, та коли заходив у
двір крізь арку близько 10-00 год.,
побачив, як ОСОБА_2 вдарила ногою по
дверям машини ОСОБА_1, спрацювала
сигналізація. Він сховався у арку дому.
Потім побачив, що ОСОБА_2 з якоїсь
ємкості залила машину спочатку
спереду, а потім ззаду. Зачекавши
кілька хвилин, він направився з арки в
двір та побачив там ОСОБА_1. На його
питання відповів, що не бачив, що
відбувалося у дворі. Машина була
забруднена білою рідиною, передні
двері її мали пошкодження - вм'ятину з
пильним слідом підошви. ОСОБА_4
принесла води, але змити білу рідину
було неможливо, тому ОСОБА_1 поїхав на
мийку. Тільки в кінці серпня 2013 року,
коли свідок знайшов інше житло, він
зізнався ОСОБА_1, що пошкодження та
забруднення його автомобіля здійснила
ОСОБА_2. Коли він виїжджав з квартири
ОСОБА_2 то на диктофон мобільного
телефону записав його розмову з ОСОБА_2
з приводу цієї події, як пояснила
ОСОБА_2 вона це зробила, за те, що машина
наїхала на її квіти, та двір не є
безкоштовною стоянкою для автомобілів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
підтвердила, що 27.04.2013 року,
перебуваючи у Херсоні, у квартирі, де
проживав ОСОБА_3, близько 10 год., на
початку 11 год., побачила з ОСОБА_1 у
вікно, що невідома жінка у дворі
вдарила ногою по дверцятам його
автомобіля, спрацювала сигналізація,
потім вона з якоїсь ємкості облила
спереду машину, а потім ззаду. Вони
стукали в вікно, але жінка не
реагувала, можливо не чула через
сигналізацію. ОСОБА_1 швидко одягнувся
та вибіг у двір , вона за ним. У дворі
вже нікого не було. На машині була якась
біла рідина, на лівій передній дверці
слід від взуття та вм'ятина, якої раніше
не було. Після цього у двір зайшов
ОСОБА_3. З певністю може зазначити, що
тією жінкою, яка облила та вдарила
автомобіль позивача була відповідачка
по справі.

З аудіозапису розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
проти дослідження якого відповідачка
не заперечувала, вбачається, що на
питання ОСОБА_3 до ОСОБА_2: «Навіщо Ви
обкидали фарбою автомобіль мого
друга?», ОСОБА_2 відповіла: «Не фарбою, а
шпаклівкою!...За те, що він наїхав на її
клумбу з квітами та двір не є
безкоштовною стоянкою… Двері
автомобіля вона не гнула, стукала 4-5
раз по колесам, сигналізація
спрацьовувала, але ніхто не вийшов…. В
інший раз, вона зробить йому ……він
буде виносити на руках свій автомобіль
з двору……» Відповідач в судовому
засіданні пояснила, що це дійсно є
запис її розмови з ОСОБА_3

Згідно положень ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України
передбачено відшкодування моральної
шкоди, завданої фізичній особі
неправомірними діями, особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі;

Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України
на сторони покладається обов'язок
доведення обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом (у даному випадку
позивач має довести як факт
пошкодження майна, так і розмір витрат
на його поновлення). Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач не надав
належних доказів, передбачених ст. ст.
57-59 ЦПК України, які б підтверджували
понесені витрати на ремонт автомобіля,
2005 року випуску, яким керував, процент
зносу його автомобіля, необхідність
додаткових витрат на відновлення
автомобіля, від проведення експертизи
для підтвердження зазначених обставин
відмовився, незважаючи на роз'яснення
йому, що обов'язок доведення розміру
шкоди лежить на позивачеві, та
експертиза може бути призначена судом
лише за заявою осіб, які беруть участь у
справі, суд позбавлений можливості
встановити розмір дійсної
матеріальної шкоди, яка заподіяна
позивачу пошкодженням майна, тому в
задоволенні позову про відшкодування
матеріальної шкоди слід відмовити.

Суд вважає необхідним задовольнити
позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди частково на суму 500 грн., а в
решті позову відмовити, оскільки
доведено пошкодження та забруднення
відповідачем автомобіля. При
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди, суд враховує характер
діяння особи, яка заподіяла шкоду,
обсяг страждань позивача, характер
немайнових втрат (їх тривалість,
можливість відновлення) та з
урахуванням інших негативних
наслідків, які він зазнав в результаті
пошкодження майна, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Судові витрати на підставі ст.88 ч.1 ЦПК
України підлягають частковому
відшкодуванню у розмірі 243,60 грн. за
сплату судового збору.

У відшкодуванні витрат на правову
допомогу суд відповідно до вимог ст. 84
ЦПК України відмовляє, оскільки такими
витратами є витрати сторін та третіх
осіб, які вони несуть у зв'язку із
оплатою допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, котрі беруть
участь у справі, а в судовому засіданні
адвокат або інший фахівець в галузі
права участі не приймав. Закон України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» не
містить механізмів реалізації особою
порядку виплати стороні компенсації
витрат на правову допомогу до
відкриття провадження у справі, тобто
витрат на складання позовної заяви,
тощо.

У відшкодуванні витрат на пальне для
автомобіля для явки до суду суд
відмовляє з врахуванням вимог ст. 85 ЦПК
України, так як граничний розмір
компенсації витрат, пов'язаних із явкою
сторін в судове засідання на даний час
регулюється постановою Кабінету
Міністрів України № 870 від 26 червня 2007
року "Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 01 липня
1996 року № 710 "Про затвердження
Інструкції про порядок і розміри
відшкодування витрат та виплати
винагороди особам, що викликаються до
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, суду або до органів, у
провадженні яких перебувають справи
про адміністративні правопорушення та
виплати державним науково-дослідним
установам судової експертизи за
виконання їх працівниками функцій
експертів і спеціалістів". При
вирішенні цього питання
застосовується також постанова
Кабінету Міністрів України від 02
лютого 2011 року № 98 "Про суми та склад
витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів" і Інструкція
про службові відрядження в межах
України та за кордон, затверджена
наказом Міністерства фінансів України
№ 59 від 13 березня 1998 року (з наступними
змінами). Згідно зазначених норм
витрати на проїзд відшкодовуються
тільки в розмірі вартості проїзду
повітряним, залізничним, водним і
автомобільним транспортом загального
користування (крім таксі) з урахуванням
усіх витрат, пов'язаних із придбанням
проїзних квитків.

До пояснень свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6, які
в судовому засіданні стверджували, що
коли вони разом з ОСОБА_2 27.04.2013 року в
першій половині дня зайшли у двір
будинку, де проживала відповідачка, то
автомобіль вже був забруднений та
відповідачка стукала ногою тільки по
колесам автомобіля, щоб працювала
сигналізація та вийшов його власник,
суд відноситься критично, так вони
спростовуються показаннями свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Крім того, вони є
близькими подругами відповідачки та
бажають допомогти їй уникнути
відповідальності за скоєне.

Суд також не приймає доводи
відповідача та його представника, що
за станом здоров'я вона не могла
нанести удар по дверям, так як їх
доводи спростовуються показаннями
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також
показаннями самого відповідача, що
вона 4-5 разів наносила удари ногами по
колесам автомобіля.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-59, 60, 84-85,88, 212-215
ЦПК України, ч.1 ст. 1166, ч.1 ст. 1167, ч. 1 ст.
1192 ЦК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН
НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1 завдану
моральну шкоду в розмірі 500 грн., та
понесені судові витрати у розмірі 243,60
грн., а всього 743,60 грн.

В іншій частині позову відмовити за
необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної через
Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя С.
І. Майдан