АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1533/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Курочкіна О. М. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 48
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 03 грудня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, визнання
майна спільною сумісною власністю та
розподіл сумісно нажитого майна
(визначення часток) та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл
сумісно нажитого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивачка ОСОБА_2
звернувся суду з вищезазначеним
позовом, обґрунтовуючи його тим, що
проживала з відповідачем однією сім'єю
без реєстрації шлюбу в період з 1997 року
по 2003 рік та протягом цього часу вони
вели спільне господарство та придбали
спільне майно. У зв'язку із виниклими
обставинами між нею та ОСОБА_3 сумісне
володіння та користування спільним
майном неможливе, а пропозиція
позивача не відповідає вимогам
цивільного та сімейного права. Просила
встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з 1997
року по 2003 рік, визнати квартиру
АДРЕСА_1 з господарським и спорудами
спільною сумісною власністю та
поділити спільне майно, а саме:
персональний комп'ютер вартістю -1 500.00
грн.; принтер вартістю - 1 100.00 грн.; комп
'ютерний стіл вартістю - 700.00 грн.;
музикальний центр вартістю - 500. 00 грн.;
домашній кінотеатр вартістю -1 200.00 грн.;
телевізор «Кристал» вартістю - 800.00 грн.;
модем вартістю - 300.00 грн.; радіотелефон
вартістю - 800.00 грн.; блок пам'яті до
ком'пютера ИСВ - 2.0 вартістю - 800.00 грн.;
веб-камера до компуютеру вартістю - 300.00
грн.; мікрофон до комп 'ютера вартістю
-100 грн.; вентилятор вартістю - 70.00 грн.;
пилосос «Рейнфорд» вартістю - 400.00 грн;
духовка АСЕ вартістю - 300.00 грн.;
холодильник «Днепр Yita no Ya» - вартістю1
200.00 грн.; DVD плеєр - вартістю - 500.00 грн.;
супутникова антена з модемом вартістю -
1 500.00 грн.; пральна машина-автомат «Sanussi»
вартістю - 3 000.00 грн.;
електроводонагрівач «Атлантік»
вартістю -1 500.00 грн.; водяна станція
вартістю -1 500.00 грн.; мийка для машини
вартістю - 300.00 грн.; компресор вартістю
500.00 грн. 23с Автомобіль « ЛАДА КАЛИНА»
вартістю - 56 000.00 грн.; зварювальний
апарат вартістю - 600.00 грн. (2шт.).;
накувальня вартістю - 100.00 грн.; станки
вартістю - 150.00 грн. (6 шт.).; ворота
металеві вартістю - 1 000.00 грн.;
інструменти різні вартістю - 850.00 грн.;
бетонозмішувач вартістю - 1 000.00 грн.; ліс
в брусі та дошка, кругляк, всього
близько 100 одиниць вартістю - 5 000.00 грн.;
шлакоблок б/у близько 800 шт. вартістю 2
600.00 грн.; ліжко односпальне вартістю
100.00 грн. (2 шт).; ліжко двоспальне
вартістю - 200.00 грн.; диван «Малютка»
вартістю - 500. 00 грн.; комод вартістю 250.00
грн.; шафа для одягу вартістю 250.00 грн.;
стіл письмовий вартістю 100.00 грн.; тумба
під телевізор вартістю 300.00 грн.;
дзеркало настінне декоративне
вартістю 400.00 грн.; дитячий батут
вартістю 100.00 грн.; крісло комп'ютерне
вартістю 200.00 грн.; стіл кухонний
вартістю 100.00 грн.; шафа кухонна
вартістю 200.00 грн.; праска вартістю 150.00
грн. Також "торгівельний контейнер"
який вони придбали сумісно був
проданий нею, а отримані від продажу
контейнера кошти були сплачені за
борги, які виникли з вини відповідача в
наслідок несплати ним за надані услуги
ринка.

Неодноразово уточнюючи позовні вимоги,
просила суд, встановити факт сумісного
проживання однією сім'єю з
відповідачем в період з 1997 року по 16
серпня 2003 рік. Визнати квартиру АДРЕСА_1
з господарськими спорудами, об'єктом
права спільної сумісної власності,
разом з тим поділити вищезазначене
майно загальною вартістю 83 001 грн. При
цьому відповідачу виділити: автомобіль
«ЛАДА КАЛИНА» вартістю 56 000 грн.;
частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 60 881
грн., що становить 116 881 грн.

У жовтні 2013 року відповідач ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом до позивачки, посилаючись на
те, що він дійсно перебував у шлюбі,
який зареєстровано 16 серпня 2003 року,
однак через певні непорозуміння з
грудня 2009 року вони припинили спільне
сумісне проживання, в результаті чого
рішенням суду від 15 лютого 2010 року шлюб
між ними було розірвано. Добровільної
згоди між ними щодо поділу спільно
нажитого майна не досягнуто, зазначає,
що за час спільного проживання було
придбано наступне майно: металічний
торговий контейнер, розташований на
території ринку ТОВ «Альянс-3» по вул.
Червона, 80 в смт. Петропавлівка
Дніпропетровської області вартістю 25
000.00 грн. за 1 споруду кількістю 2 шт.
загальною вартістю 50 000,00 грн.;
персональний комп'ютер вартістю 1500.00
грн.; принтер вартістю 100.00 грн.;
комп'ютерний стіл вартістю 700,00 грн.;
домашній кінотеатр вартістю 1200,00 грн.;
телевізор «Кристал» вартістю 800,00 грн.;
модем вартістю 300,00 грн.; радіотелефон
вартістю 800,00 грн.; блок пам'яті до
комп'ютера вартістю 800,00 грн.; вебкамера
до комп'ютера вартістю 300.00 грн.;
вентилятор вартістю 70,00 гривень;
пилосос «Рейнфорд» вартістю 400.00
гривень; духова піч «ASEL» вартістю 300.00
грн.; холодильник «Днепр Vita Nova»
вартістю 1200.00 грн.; DVD - плеєр вартістю
500,00 гривень: супутникова антена з
модемом вартістю 1500,00 гривень; пральна
машина «Sanussi» вартістю 3000.00 грн.;
електронагрівач «Атлантік» вартістю 1
500,00 грн.; водяна станція вартістю 1500,00
грн.; мийка для машин вартістю 300,00 грн.;
компресор вартістю 15,00,00 грн.; тумба під
телевізор вартістю 300,00 грн.; дзеркало
настінне декоративне вартістю 400,00 грн.;
крісло комп'ютерне вартістю 200,00 грн.;
стіл кухонний вартістю 100.00 грн.; шафа
кухонна вартістю 200.00 грн.: праска
вартістю 150,00 грн.; стіл письмовий
вартістю 100,00 грн.; ліжко двоспальне вар
тістю 200,00 грн.; ліжко односпальне
вартістю 100 гривень 2 штуки загальною
вартістю 200,00 грн.; загальна вартість
вище переліченого майна становить 71
120.00 грн. Також зазначив, що в результаті
його відсутності за місцем проживання
відповідачка самовільно забрала
частину вищенаведених речей, що
складають їх спільно набуте за час
шлюбу майно та в його користуванні
залишились тільки: комп'ютер, телевізор
«Кристал», вентилятор, духова піч,
електронагрівач, водяна станція, мийка
для машини, компресор, шафа для одягу,
стіл та шафа кухонні, праска, всього
майна загальну вартість 7 620,00 грн. Про
самовільне проникнення до належного
йому домоволодіння він звертався із
письмовою заявою до Петропавлівського
РВ УМВС України в Дніпропетровській
області, але йому пояснили, що
відповідач правомірно забрала такі
речі в рахунок поділу майна між ними.
Так як відповідач припинила на деякий
час свої дії щодо поділу майна між ними,
то він більше до інших органів щодо
неправомірності такого «поділу» не
звертався. Окрім того, за час спільного
шлюбу, в інтересах їх сім'ї, ним
укладено кредитні угоди з метою
отримання коштів на розвиток спільного
господарства: кредитний договір від 06
листопада 2006 року з ПАТ КБ «ПриватБанк»
за № PVP0RG05680138 заборгованість за яким
складає на цей час 18 846. 51 грн.; кредитний
договір від 09 листопада 2007 року з
«Райффайзен Банк Аваль» за №014/3193/82/139846
заборгованість за яким на цей час
складає 56 817, 24 грн.; кредитний договір
за № 004-03245-090908 від 09 вересня 2008 року
заборгованість за яким на цей час
складає 4585, 99 грн. Тобто загальна
заборгованість за кредитними угодами
укладеними ним за час спільного шлюбу з
відповідачем в інтересах сім'ї складає
80 249, 74 грн. В добровільному порядку
ОСОБА_2 не бажає брати на себе частину
відповідальності по зобов'язанням
вчиненим ним в інтересах їх сім'ї. Отже
в добровільному порядку згоди про
розподіл сумісно нажитого майна між
ними не досягнуто, остання
відмовляється від його пропозиції щодо
добровільного розподілу майна та
обов'язків. Просить суд розділити
сумісне набуте під час спільного шлюбу
майно т а обов'язки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року у задоволенні
первісного та зустрічного позовів
відмовлено (а.с. 112-118 ).

Не погодившись з даним рішенням суду
ОСОБА_2 посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її позовні
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони
співмешкали з 1997 року по 2003 рік.

Звертаючись до суду із заявою про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
ОСОБА_2 зазначає мету, з якою просила
встановити цей факт - намір захистити
свої майнові права на набуте за час
спільного проживання з ОСОБА_3 майно,
яке вона вважає спільним.

В розумінні ст. 22 КпШС України в
редакції 1969 року спільним майном
подружжя визнається те майно, яке
нажите під час шлюбу. Крім того, нормами
Кодексу про шлюб та сім»ю України не
передбачено можливість визнання
набутого майна спільною сумісною
власністю з підстав визнання факту
спільного проживання без реєстрації
шлюбу.

Враховуючи, що в 1997 року діяли КпШС
України та Закон України «Про
власність», сам лише факт проживання
однією сім'єю в період з 1997 року по 16
серпня 2003 рік не є підставою для
визнання за ОСОБА_2 права спільної
сумісної власності на майно.

Згідно роз'яснень, які містяться в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» від 31 березня 1995 р.
№5 зазначено, що в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо встановлення
факту не пов»язується з наступним
вирішенням спору про право. Суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки. При цьому встановлення судом
факту перебування у фактичних шлюбних
відносинах може мати місце, якщо такі
відносини виникли до 08 липня 1944 року і
тривали до смерті (пропажі без вісті на
фронті) одного з подружжя, внаслідок
чого шлюб не може бути зареєстровано в
органах реєстрації актів громадського
стану. В інших випадках заяви про
встановлення факту перебування у
фактичних шлюбних відносинах судовому
розгляду не підлягають.

Аналізуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для застосування ст.74
Сімейного кодексу України, оскільки
лише 01 січня 2004 року набрав чинності
Сімейний кодекс України, за правовими
нормами якого спір з приводу майна з
підстав наявності фактичних шлюбних
стосунків підлягає вирішенню в порядку
позовного провадження, тобто закону,
який би надавав право на визнання
такого факту не було. А тому вимоги про
встановлення факту спільного
проживання однією сім"єю без
реєстрації шлюбу на підставі норм
Сімейного Кодексу України є
неможливим.

Разом з тим, доводи ОСОБА_5 про
необґрунтоване застосування судом
першої інстанції ст. ст. 257, 267 ЦК України
не знаходять свого підтвердження,
оскільки перебіг позовної давності
починається з моменту виявлення
порушення, отже звертаючись до суду з
позовом про розірвання шлюбу між нею та
ОСОБА_3, позивачці було відомо про
порушення її прав, тобто до припинення
шлюбу, а саме до лютого 2010 року, проте з
позовною заявою у даній цивільній
справі вона звернулася лише у лютому 2013
року.

З огляду на наведене, ухвалене рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим, висновки суду
відповідають нормам цивільного
законодавства, та фактичним обставинам
справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 03
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: