АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3747/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ковальчук В. О. Доповідач - Міхеєва
В.Ю. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 25 лютого
2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа служба у справах дітей
виконавчого комітету Тернівської
міської ради про встановлення
батьківства та стягнення аліментів на
утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 25
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
були задоволені частково. Визнано
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/6
частки з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 18 квітня
2013 року та до досягнення дитиною
повноліття. Рішення в межах платежу за
один місяць допущено до негайного
виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 понесені нею судові
витрати на проведення експертизи в
розмірі 4240,92 грн. та 131,17 грн., на користь
держави стягнуто судовий збір в
розмірі 243,6 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з нього аліментів у
розмірі 1/6 скасувати та ухвалити нове
рішення про стягнення аліментів у
меншому розмірі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3
проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 без
укладення шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_2 року у
них народився син - ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с.12).

Відповідно до довідки від 12 квітня 2013
року, неповнолітній ОСОБА_4, 2006 року
народження проживає з матір'ю ОСОБА_3
(а.с.11).

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від
26 листопада 2013 року, встановлено, що між
позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_5, було
укладено шлюб, у зв'язку з чим позивачка
змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.65).

У суді першої інстанції ОСОБА_2 визнав
своє батьківство відносно дитини
ОСОБА_4 та погодився платити на її
утримання на користь позивачки
аліменти в розмірі 1/8 частини від його
заробітку (доходу).

Рішення суду в частині визнання ОСОБА_2
батьком малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 оскаржене не було та в
апеляційному порядку не переглядалося.

Задовольняючи частково позовні вимоги
та стягуючи з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/ 6
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, суд першої
інстанції керувався положеннями ст.ст.
180, 181, ч.2 ст. 182 СК України та виходив з
тих обставин, що батьківство ОСОБА_2
встановлено та підтверджується
висновком судово-медичної
молекулярно-генетичної експертизи № 270
від 04 жовтня 2013 року(а.с.31), окрім того,
відповідач має постійне місце роботи і
постійний заробіток.

Довідкою про доходи № 1071 від 18
листопада 2013 року, підтверджується, що
ОСОБА_2 працює в ВСП ШУ «Павлоградське»
ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» та
отримує середню заробітну плату в
розмірі 7237,14 грн.(а.с.54).

Доводи апелянта про те, що стягнення з
нього аліментів на утримання сина
ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини заробітку
суперечить вимогам закону про
обмеження відрахувань із заробітної
плати, оскільки за рішеннями суду з
нього вже стягнуто аліменти на користь
дружини ОСОБА_6 на її утримання в
розмірі 1/4 та на утримання малолітнього
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4
частини від його заробітку (доходу),
колегія суддів відхиляє як
безпідставні.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України
«Про виконавче провадження» загальний
розмір усіх відрахувань під час кожної
виплати заробітної плати не може
перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Загальний розмір аліментів, стягнутих
з відповідача на користь інших
позивачів, складає (1/4+1/4) = 50 %, тому суд
дійшов правильного висновку, що
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження»,
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу своїй дитині
ОСОБА_4 у розмірі 1/ 6 частини з усіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, що становить 16,66% (100% : 6), і
загальний розмір відрахувань із
заробітної плати не перевищуватиме 70%
(50% + 16,66% = 66,66%).

Суд першої інстанції дав належну
оцінку всім обставинам і доказам по
справі в їх сукупності та ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення в оскаржуваній частині - без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 25
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді