АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 22-ц/796/4497/2014
Головуючий у 1 інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач: Гаращенко Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М.,
Борисової О.В.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 06 лютого 2014
р. по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві, про
визнання спадкоємцем четвертої черги
та визнання права власності на 1/3
частину будинку у порядку спадкування
за законом,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 14.06.2013 р. звернулася з позовом до
суду до ОСОБА_2, в якому просила на
підставі ст. 1264 ЦК України визнати її
спадкоємцем четвертої черги щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, із яким
протягом 2000-2010 р. проживала однією
сім'єю, та на підставі ч. 3 ст.1268 ЦК
України визнати за нею право власності
на 1/3 частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка
раніше належала померлому, оскільки на
момент смерті ОСОБА_3 проживала з ним
спільно.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 06 лютого 2014 р. в задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення заявлених
нею позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
порушенням норм матеріального права та
на підставі недоведених обставин
ухвалив рішення, яке, на думку апелянта,
підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що
суд першої інстанції безпідставно
прийшов до висновку про недоведеність
проживання однією сім'єю спадкодавця
ОСОБА_3 з позивачем, та наявності між
ними теплих сімейних стосунків.

В судовому засіданні апелянт та її
представники підтримали апеляційну
скаргу та просили суд її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 заперечувала проти
апеляційної скарги, просила її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення сторін та їх
представників які з'явились у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Києві у
віці 80 років помер ОСОБА_3, про що в
Книзі реєстрації смертей 29.01.2010 р.
зроблено відповідний актовий запис за
№ 2007 та Відділом реєстрації смерті у м.
Києві видане свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1.

Після його смерті залишилося майно у
вигляді 1/3 частини житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
належна померлому на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, 26.04.1988 р. посвідченого
державним нотаріусом Першої Київської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в реєстрі
нотаріальних дій за №13 н-507, 10.05.1988 р.
зареєстрованого Київським міським
бюро технічної інвентаризації,
записано у реєстрову книгу за № 6688;
грошові вклади у Печерському (всього 19
рахунків) та Шевченківському (всього 7
рахунків) відділеннях ВАТ "Державний
ощадний банк України" з відповідними
відсотками.

Як встановлено судом першої інстанції
по матеріалам спадкової справи Шостої
Київської державної нотаріальної
контори №154/10 щодо майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, спадкове майно
успадкувала ОСОБА_4 як дружина, що
пережила чоловіка, у тому числі, 1/3
частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, про
що 15.08.2010 р. державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Прудь Н.В. видано свідоцтво про
право на спадщину за законом.

Судом першої інстанції також
встановлено, що рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 13.12.2012 р., яке
набрало законної сили, було частково
задоволено позов ОСОБА_2, визнано
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 5.08.2010 р.
державним нотаріусом Шостої Київської
державної нотаріальної контори Прудь
Н.В. у спадковій справі №154/10 на ім'я
ОСОБА_4 на отримання спадщини за
законом, яка складається з 1/3 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_2
право власності на 1/3 частину житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, припинено право власності
ОСОБА_4 на зазначену частину житлового
будинку.

Згідно з вказаним рішенням суд
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого державним нотаріусом на ім'я
ОСОБА_4, дійшов до висновку, що ОСОБА_4 не
належить до кола спадкоємців, які
входять до черговості спадкування за
законом, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_3, як вимагає ст. 1258 ЦК України, що
вона не є особою, яка має право на
спадкування 1/3 частини житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала померлому ОСОБА_3

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції встановив, що
позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду за
захистом своїх прав про визнання її
спадкоємцем четвертої черги щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, на
підтвердження своїх вимог надала суду
наступні документи:

копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6,
копію договору № 67 про надання
представницьких та інших необхідних
послуг при організації та проведенні
поховання померлого, укладеного 26.01.2010
р. відповідно до положень Закону
України "Про поховання та похоронну
справу" між нею та підприємством
ритуальних послуг Київської міської
спілки ветеранів Афганістану, з
організації та проведення поховання
померлого ОСОБА_3, копію додатку до
нього, копію договору-замовлення
№7.3321.3, укладеного 29.01.2010 р. відповідно
до положень Закону України "Про
поховання та похоронну справу" між нею
та ритуальною службою СКП
"Спеціалізований комбінат ПКПО", з
організації та проведення поховання
померлого ОСОБА_3, копію фіскального
чеку від 29.01.2010 р. про сплату грошових
коштів ритуальній службі, копію
свідоцтва про право на спадщину за
законом, видане 5.08.2010 р. державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В. у
спадковій справі №154/10 на ім'я ОСОБА_4 на
отримання спадщини за законом, яка
складається з 1/3 частини житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, копію витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
№27098190 від 23.08.2010 р. щодо реєстрації
зазначеного вище свідоцтва, копію
витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі №24400019 від 5.08.2010 р., копію
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 13.12.2012 р. у справі №2-3555/12,
копію ухвали Апеляційного суду м. Києва
від 13.02.2013 р. за наслідками розгляду
апеляційних скарг ОСОБА_1, ОСОБА_4 на
зазначене рішення суду першої
інстанції, копію технічного паспорту
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
на 1/3 частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
виготовлений 1.03.2002 р., належну ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу,
завіреного Шостою Київською державною
нотаріальною конторою 30.06.1987 р.,
реєстровий №3-7130, копію цього договору
купівлі-продажу, копію свідоцтва про
зміну прізвища, імені, по батькові
серії НОМЕР_2, виданого 19.05.1988 р. ОСОБА_7,
яка змінила прізвище на ОСОБА_1, копію
свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, копію заповіту ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_1, посвідченого 17.04.2003 р. державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В., копію
висновку про вартість майна, а саме: 1/3
частини житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
зробленого 9.10.2012 р. товариством «Бі Джі
Ті консалтинг», копію свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на ім'я
ОСОБА_3, посвідченого 26.04.1988 р. Першою
Київської державною нотаріальної
конторою, оригінал довідки Служби
малоповерхової забудови
"Печерськблагоустрій" №231 від 13.05.2009 р.
за формою №3, видану ОСОБА_1 про те, що
вона дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 і
займає житлову площу 30,70 кв.м. у
двокімнатній квартирі одноповерхового
будинку, який належить їй, що на цій
житловій площі зареєстровані три
особи: вона, як власник, з 21.11.1987 р., її
син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з 24.11.1995 р., її
мати ОСОБА_4 - з 15.06.2000 р.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вказаними документами не доводиться
факт спільного проживання ОСОБА_1 із
ОСОБА_3 однією сім'єю, а крім того
звертає увагу на наступне.

Згідно п.21 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р.
"Про судову практику у справах про
спадкування" при вирішенні спору про
право на спадщину осіб, які проживали
зі спадкодавцем однією сім'єю не менше
як п'ять років до часу відкриття
спадщини (четверта черга спадкоємців
за законом), судам необхідно
враховувати правила частини другою
статті 3 Сімейного Кодексу України про
те, що сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги
належать не лише жінка (чоловік), які
проживають однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову
практику у справах про спадкування"
встановлено, що якщо постійне
проживання особи зі спадкодавцем на
час відкриття спадщини не підтверджено
відповідними документами, у зв'язку із
чим нотаріус відмовив особі в
оформленні спадщини, спадкоємець має
право звернутися в суд із заявою про
встановлення факту постійного
проживання зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, а не про
встановлення факту прийняття спадщини.

У разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до п. 2 Постанови справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення та можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб,
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними. Якщо виникнення права
на спадкування залежить від доведення
певних фактів, особа може звернутися до
суду із заявою про встановлення цих
фактів, яка за відсутності спору
розглядається за правилами окремого
провадження.

Таким чином судова колегія вважає, що
юридичний факт проживання однією
сім'єю зі спадкодавцем протягом п'яти
років до часу відкриття спадщини має
бути встановлений винятково рішенням
суду, так як нотаріус не має можливості
безспірно встановити зазначені
обставини.

Вимоги про встановлення даного
юридичного факту позивачем не
заявлялись, а відповідне рішення на
підтвердження встановлення такого
юридичного факту суду не надавалось.

Судова колегія також погоджується з
судом першої інстанції в тому, що
заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
посвідчений державним нотаріусом
Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В. 17.04.2003
р., не є підтвердженням факту спільного
проживання позивача ОСОБА_1 із
спадкодавцем ОСОБА_3

Допитані в суді першої інстанції
свідки, на думку колегії судів, також не
підтвердили факту спільного
проживання позивача із спадкодавцем
ОСОБА_3, та наявності між ними спільного
побуту, взаємних прав та обов'язків, а
належних доказів того, що сторони вели
спірне господарство суду не було
надано.

Крім того згідно з показаннями
позивача викладеними в протоколі
допиту свідка від 09.07.2012 р. вона
пояснила, що ОСОБА_3 проживав з її мамою
ОСОБА_4 окремо, а вона зі своїм сином
проживали у частині будинку її матері.
Напередодні смерті ОСОБА_3, мати
позивача проживала майже місяць у неї,
а ОСОБА_3 проживав сам у своєї частині
будинку, але до них навідувався (а.с.
128-130)

Судова колегія вважає, що основою
ознакою проживання спадкоємця однією
сім'єю зі спадкодавцем є систематичне
ведення з ним спільного господарства,
тобто прийняття участі у спільних
витратах, спрямованих на забезпечення
життєдіяльності сім'ї.

При цьому важливою, проте не основною
ознакою, є проживання в одному
приміщенні зі спадкодавцем, а як слід з
пояснень свідків та позивача вона та
померлий ОСОБА_3 проживали в різних
частинах будинку.

Судова колегія вважає, що виходячи з
висновків викладених вище, вимоги
позивача про визнання за нею права
власності на 1/3 частину житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яка раніше належала померлому
ОСОБА_3, є безпідставними.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції є обгрунтованим і законним,
ухваленним на підставі наявних в
матеріалі справи доказів з ретельним
виконанням норма матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. 308, 313-315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 06 лютого 2014 р.- залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді