АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4318/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багрова А. Г. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури»

на рішення Нікопольського
міськрайонного суду Дніпроперовської
області від 25 лютого 2014 року

по циільній справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» про стягнення компенсації за
затримку розрахунку при звільненні і
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача
та зазначив, що в період з 5 березня 2009
року по 30 вересня 2012 року він працював в
ПАТ «НЗТА» (а.с. 5-6). 30 вересня 2012 року
його було звільнено з підприємства за
власним бажанням, однак при звільненні
з ним не було проведено розрахунок по
заробітній платі, сума якої складає
1727,84 грн ( а.с.7,9).

У зв'язку з тим, що при звільненні з ним
у порушення ст.116 КЗпП України не був
проведений розрахунок, вважає, що у
відповідності до ст.117 КЗпП України
відповідач повинен виплатити йому
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку за період від дати
звільнення до дати пред'явлення позову,
а також 5000,00 грн. моральної шкоди та 1500,00
грн. витрат на правову допомогу.

Просив суд стягнути з відповідача
зазначені суми.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпроперовської області від 25
лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» про стягнення компенсації за
затримку розрахунку при звільненні і
відшкодування моральної шкоди -
задоволено (а.с. 53-54).

Не погодившись із вказаним рішенням в
частині стягнення моральної шкоди, ПАТ
«НЗТА» подало апеляційну скаргу, в якій
ставить питання про зміну рішення суду
з відмовою ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення на його
користь моральної шкоди у розмірі 5 000,00
грн., а також стягнення з позивача на
користь відповідача судових витрат по
справі(а.с.58-63) посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується матеріалами справи
(копія трудової книжки), що ОСОБА_2
наказом №118к від 28.09.2012 року був
звільнений з посади з 30.09.2012 року на
підставі ст.. 38 КЗпП України за власним
бажанням.( а.с.5)

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно Довідки від 05.06.2013 року, виданою
ПАТ «НЗТА» сума заборгованості по
заробітній платі ОСОБА_2 становить 1727
грн. 84 коп. (а.с. 7).

Судом першої інстанції правильно
зазначено в рішенні про те, щодо
відповідач не виконав вимоги ст.116 КЗпП
України та не виплатив позивачу при
звільненні всі належні йому суми, тому
обґрунтовано стягнув заборгованість
по заробітній платі у розмірі 1727,84 грн..

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що оскільки позивача було
звільнено з ПАТ «НЗТА» 30.09.2012 року і на
час звернення до суду з відповідачем не
було проведено з позивачем розрахунку
по заробітній платі то на підставі ст.
117 КЗпП утворилася заборгованість із
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку перед позивачем у
розмірі 22479,05 грн. (14 місяців і 5 днів
(термін з моменту звільнення позивача
до пред'явлення позову) х 1580 грн.
(середньомісячний заробіток позивача),
яка повинна бути стягнута з
відповідача на користь позивача.

Відповідачем ПАТ «НЗТА» рішення суду
першої інстанції в цій частині не
оскаржується.

Згідно ст. 237-1 КЗпП відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У зв'язку з зазначеним, судом першої
інстанції вірно встановлено наявність
порушення конституційних прав
позивача, зокрема у не отриманні
заробітку, та з урахуванням того, що
позивачу спричинено моральні
страждання, що призвело до втрати
нормальних життєвих зв'язків, для
організації свого життя позивачу
довелося докладати додаткових зусиль,
враховуючи тривалий період за який
відповідачем не було проведено
розрахунку з позивачем, суд першої
інстанції обгрунтовано, що з
урахуванням принципів розумності та
справедливості стягнув з відповідача
моральну шкоду розмірі 5000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для
переоцінки рішення суду в цій частині.

Відповідно ст.60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 Цивільного
процесуального кодексу України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 Цивільного процесуального
кодексу України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Відповідно до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Доводи апелянта на порушення судом
норм матеріального законодавства,
зокрема, щодо не надання позивачем до
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області під час
розгляду цивільної справи жодного
доказу, який би підтвердив завдання
моральної шкоди, також не є підставою
для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
щодо стягнення компенсації за затримку
розрахунку при звільненні і
відшкодування моральної шкоди -
зводяться до переоцінки доказів на які
послався суд першої інстанції, тому їх
прийняти не можна.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції. Рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи, тому апеляційна
скарга ПАТ «НЗТА» підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Нікопольський завод трубопровідної
арматури» -відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного
суду Дніпроперовської області від 25
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: