У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука А.О
Маляренка А.В.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
виділ частки з жилого будинку та
визначення порядку користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 21
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про реальний
розподіл будинку з господарськими
будівлями та спорудами та визначення
порядку користування земельною
ділянкою, посилаючись на те, що він є
власником 1/2 частини будинку,
розташованого по АДРЕСА_1.
Власником іншої 1/2 частини будинку є
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
правонаступником ОСОБА_7 є його син
ОСОБА_5 Спірний будинок розташований на
земельній ділянці площею 450 кв. м.
Посилаючись на неможливість
розпорядження належними йому частиною
житлового будинку та земельною
ділянкою, позивач просив виділити йому
в натурі частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
і визначити порядок користування
земельною ділянкою відповідно до
часток у житловому будинку.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 15 листопада 2011 року
позов ОСОБА_4 задоволено. Виділено у
власність ОСОБА_4 частину будинку з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
13 жовтня 2011 року № 140, а саме: в
житловому будинку літ. «А» з
прибудовами: приміщення: 1-1 (житлове)
площею 9,8 кв. м, вартістю 2 642 грн, 1-3
(частина житлової кімнати розміром 2,75 м
х 3,8 м) площею 10,4 кв. м, вартістю 2 804 грн,
сіни І площею 2,8 кв. м, вартістю 565 грн,
сіни II площею 3,1 кв. м, вартістю 625
грн, сіни III площею 5,8 кв. м, вартістю 1 170
грн, сіни IV площею 10,6 кв. м, вартістю 1 429
грн; а також бесідка літ. «В», вартістю 57
грн; 1/2 частини водопроводу № 1 вартістю
101 грн; ворота № 2 вартістю 271 грн;
огорожа № 3 вартістю 668 грн. Дійсна
вартість виділеної частини - 9 903 грн, що
становить 60/100 частини будинку з
господарськими будівлями та спорудами.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно з
першим варіантом висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 13
жовтня 2011 року № 140, виділивши у
користування ОСОБА_4 земельну ділянку
площею 270 кв. м разом із площею під
будівлями, з боку лівої бокової межі з
існуючим виходом (входом) на
АДРЕСА_1 через ворота № 2 .

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 21 листопада 2013
року рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 15 листопада 2011 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не
відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1
відповідно до договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки від 27 серпня 1963 року та акта
прийняття індивідуального будинку,
затвердженого рішенням Дніпровського
райвиконкому від 12 листопада 2004 року №
516, належав ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 14
серпня 1963 року № 934 спірний будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами розташований на
земельній ділянці площею 450 кв. м.

Спадщину після смерті ОСОБА_7 у
встановленому законом порядку
прийняли: позивач ОСОБА_4 (онук) та
відповідач ОСОБА_5 (син).

Також встановлено, що 16 жовтня 2006 року
позивач ОСОБА_4, відповідно до вимог ст.
1297 ЦК України отримав у нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/2 частини
спірного будинку та на виконання вимог
ст. 1299 ЦК України зареєстрував право
власності на вказане майно.

Відповідач ОСОБА_5 свою частину
спадщини (1/2 частини спірного будинку)
не оформив, свідоцтво про право на
спадщину за законом не отримав, право
на спадщину в органах, які здійснюють
державну реєстрацію нерухомого майна,
не зареєстрував.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_5 свою частину
спадщини належним чином не оформив і на
час розгляду справи фактично не є
співвласником будинку з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, а тому дійшов
висновку про виділення позивачу
частини будинку з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та
виділення йому у користування частини
земельної ділянки згідно з висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 13 жовтня 2011 року № 140.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що згідно з прийнятим судом першої
інстанції варіантом поділу будинку для
відокремлення виділеної позивачу
частини будинку в окрему квартиру
необхідно провести роботи з
переобладнання та перепланування
жилого будинку у двоквартирний, проте
дозвіл виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до вимог ст. 152 ЖК
Української РСР, на переобладнання та
перепланування не надавався.

Висновком додаткової судової
будівельно-технічної експертизи від
25 жовтня 2013 року № 46/13, проведеної
на підставі ухвали суду апеляційної
інстанції, запропоновано чотири
варіанти виділу ОСОБА_4 його частки
будинку. Всі запропоновані варіанти
передбачають необхідність проведення
робіт з переобладнання та
перепланування будинку.

Виконавчим комітетом Дніпровської
районної у місті Херсоні ради
відмовлено у погодженні
перепланування спірного будинку за
четвертим варіантом судової
будівельно-технічної експертизи
(обраний сторонами для поділу будинку)
із посиланням на те, що експертизою не
передбачено виконання вимоги п. п. 2.14,
2.22, 2.24, 2.25 Державних будівельних норм
(ДБН В 2.2-15-205 «Житлові будинки. Основні
положення»). Інші варіанти,
запропоновані експертизою, також не
передбачають виконання зазначених
вимог ДБН.

Оскільки відсутній дозвіл виконавчого
комітету місцевої ради на
переобладнання і перепланування
необхідних будинку, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
позовні вимоги про виділ в натурі
ОСОБА_4 його частки з будинку
задоволенню не підлягають.

Також апеляційний суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги про
визначення порядку користування
земельною ділянкою є передчасними, а
тому задоволенню не підлягають.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі
смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, заміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, 22
липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка
діяла як законний представник
малолітнього ОСОБА_8, було укладено
договір дарування, за умовами якого
ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_8 прийняв у
власність 60/100 часток житлового будинку
з відповідною частиною господарських
та побутових будівель та споруд
АДРЕСА_1, про що свідчить копія договору
дарування та копія витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності.

Вирішуючи спір, апеляційний суд не
звернув уваги на те, що в даному випадку
після ухвалення рішення судом першої
інстанції відбулася зміна власника
спірного будинку, та у порушення вимог
ст. ст. 37, 214, 303, 317 ЦПК України не
здійснив процесуальне (сингулярне)
правонаступництво, не залучив нового
власника будинку до участі у справі.

Крім того, посилаючись на те, що
виконавчим комітетом Дніпровської
районної у місті Херсоні ради
відмовлено у погодженні
перепланування спірного будинку за
четвертим варіантом судової
будівельно-технічної експертизи, суд
апеляційної інстанції не роз'яснив
сторонам необхідності витребування
від компетентних органів відповідних
дозволів щодо інших варіантів,
запропонованих експертизою.

За таких обставин, ураховуючи те, що
рішення апеляційного суду не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, в
силу ст. 338 ЦПК України є підстави для
його скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 21 листопада 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді: А.О.
Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк