Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Касьяна О.П.,
Коротуна В.М,

Попович О.В., Ступак
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 29 листопада 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 15 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 07 лютого 2012 року між
ним та відповідачем укладено договір №
21-07 про надання послуг. Згідно з цим
договором виконавець надає замовнику
консультативні, юридичні та інші
послуги для отримання страхового
відшкодування. При укладенні цього
договору замовником здійснено
передоплату у сумі 2 тис грн. Сплату
решти суми обумовлено сторонами
протягом трьох діб після отримання
відповідачем страхового
відшкодування. Відповідно до п. 6.5.
договору пеня за затримку платежу
складає 5 % від суми заборгованості за
кожен день затримки оплати. Позивач
виконав всі умови договору в повному
обсязі, проте, відповідач, отримавши
страхове відшкодування у сумі 50 тис
грн, не провів з ним остаточного
розрахунку за надані послуги. Сума
боргу складає 3 тис грн, яку позивач
просив стягнути з відповідача, а також
обумовлену договором пеню у розмірі 15
900 грн, судовий збір у сумі 214 грн 60 коп.,
а всього - 19 114 грн 60 коп.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від
29 листопада 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 15 січня 2014 року, позов
задоволено у повному обсязі.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні указаного
позову відмовити, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати.

Висновки судів зазначеним вимогам
закону не відповідають.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що 07 лютого 2012 року між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 укладено договір № 21-07
про надання послуг, згідно з яким
виконавець зобов'язаний надати
замовнику консультативні, юридичні та
інші послуги для отримання страхового
відшкодування.

При укладенні цього договору
замовником здійснено передоплату у
сумі 2 тис грн. Сплату решти суми
обумовлено сторонами протягом трьох
діб після отримання відповідачем
страхового відшкодування.

Відповідно до п. 6.5. договору пеня за
затримку платежу складає 5 % від суми
заборгованості за кожен день затримки
оплати.

Задовольняючи у повному обсязі позов
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, виходив з того, що
позивач свої зобов'язання за договором
про надання послуг виконав у повному
обсязі, оскільки 21 травня 2012 року
відповідач отримав страхове
відшкодування у сумі 50 тис грн. за
страховим випадком, який мав місце
03 лютого 2012 року у м. Харкові, проте
відповідач своїх зобов'язань у повному
обсязі не виконав, сплативши позивачу
лише передоплату при укладенні
договору у сумі 2 тис. грн.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, вирішуючи спір, суд не з'ясував
належним чином, які ж саме дії, коли та в
чому це виразилося і чим це
підтверджено вчинив позивач на
виконання умов укладеного між
сторонами у справі договору та чи
призвели саме ці дії до кінцевого
результату - отримання відповідачем
страхового відшкодування.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, а судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 213-214, 315 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 29
листопада 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 15 січня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак