Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року Справа №607/4010/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

- головуючого-судді
Стельмащука П.Я.

- за участю секретаря Гапія
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
уточненими позовними вимогами до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
договором позики в сумі 3950грн.
основного боргу з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних від простроченої
суми, посилаючись на те, що 20.12.2011 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2
укладено договір позики, згідно умов
якого позивач надав відповідачу
грошову позику в сумі 3950грн. з терміном
повернення до 04.01.2012 року. Взяті на себе
зобов»язання відповідач не виконує, у
зв»язку з чим в нього виникло право на
звернення до суду за захистом свого
права.

Позивач в судове засідання не з»явився,
подавши суду заяву, в якій просить
справу розглядати без його участі,
уточнені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подавши суду заяву, в якій
просить справу розглядати у його
відсутності, уточнені позовні вимоги
про стягнення з нього 3950грн. основного
боргу з урахуванням індексу інфляції
та 3% річних від простроченої суми
визнає в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 20.12.2011року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 грошову позику в сумі 3950грн.
Вказану суму позичальник
зобов'язувався повернути до 04.01.2012 року.

У відповідності до положень статей 1046,
1047 Цивільного кодексу України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

У відповідності до вимог ст. 527 ЦК
України, боржник зобов'язаний
виконувати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Частина 1 статті 530 ЦК України
передбачає, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановленні договором. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
зазначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно із вимогами ч.1 ст.1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
факт повернення відповідачем позики не
підтверджений матеріалами справи,
оскільки, аналізуючи норми цивільного
законодавства момент повернення
позики може підтверджуватися
розпискою, прибутковим касовим ордером
юридичної особи чи іншим документом, що
підтверджує факт її повернення. Згідно
ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання
зобов'язання, кредитор повинен на
вимогу боржника видати йому розписку
про одержання виконання частково або в
повному обсязі. Наявність борговового
документа у боржника підтверджує
виконання ним свого обов'язку.

Станом на дату розгляду справи
сторонами не подано, а судом не здобуто
доказів в підтвердження сплати позики
в сумі 3950грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
індекс інфляції становить: з 01 січня
2012року - 4%, що становить 250грн., з 01 січня
2013року - 5%, що становить 312грн., з 01 січня
2014року - 1%, що становить 63грн., 3% річних
від простроченої суми становить : з 01
січня 2012року - 188грн., з 01 січня 2013року -
188грн., з 01 січня 2014року - 47грн. Однак,
згідно таблиці індексів інфляції : у
2012році індекс інфляції становив 99,8%, що
від суми боргу 3950грн. становить - 0грн., у
2013році - 100,5%, що становить - 19,75грн., у
січні 2014року - 1%, що становить 23,70грн., а
відтак позовні вимоги про стягнення
індексу інфляції підлягають до
часткового задоволення, шляхом
стягнення з відповідача 43,45грн.

Проаналізувавши докази в їх сукупності
суд вважає, що в даному випадку мають
місце порушення відповідачем прав
позивача, які підлягають захисту
шляхом стягнення з відповідача на
користь позивача 3950грн. боргу та 3 %
річних від простроченої суми в розмірі
266,62грн. (з січня 2012року - 118,5грн., з січня
2013року - 118,5грн., з січня 2014року - 29,62грн.).

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 243грн. 60коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 213, 215, 218, 294
Цивільного процесуального кодексу
України та ст.ст. 525, 526, 527, 530, 545, 610, 625,
1046-1050 Цивільного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) в користь
ОСОБА_1 заборгованість за договором
позики від 20.12.2011р. в сумі 3950грн., а також
індекс інфляції за весь час
прострочення в розмірі 43,45грн., 3% річних
від простроченої суми в розмірі
266,62грн., а всього 4260,07грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) в користь
ОСОБА_1 243,60 грн. сплаченого судового
збору .

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом .

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий
П.Я.Стельмащук