Ухвала

іменем україни

11 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Амеліна
В.І., Карпенко С.О.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк», товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» про визнання договору поруки
недійсним, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»). В обґрунтування вимог
зазначила, що 12 січня 2009 року між ПАТ КБ
«Приватбанк» та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» (далі - ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС») укладено
договір поруки, відповідно до якого
останнє поручилося перед ПАТ КБ
«Приватбанк» за виконання обов'язків
за кредитним договором № Д-07-02-04 від 22
січня 2007 року, який був укладений між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4
Посилалася на те, що вказаний договір
поруки укладений без наміру створення
правових наслідків, з метою зміни
територіальної підсудності та не
відповідає вимогам закону. Спірним
договором поруки ПАТ КБ «Приватбанк»
надав ТОВ «ВЕРУС» права відносно неї, а
на неї поклав обов'язки відносно
поручителя ТОВ «ВЕРУС» здійснити
відшкодування на користь поручителя,
який виконає зобов'язання, забезпечене
порукою. Посилаючись на те, що вона не
надавала згоди відповідачам на
покладення на неї обов'язків, згідно із
укладеним спірним договором поруки,
просила суд визнати договір поруки від
12 січня 2009 року, укладений між
відповідачами, недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 березня
2013 року позов задоволено. Визнано
недійсним договір поруки від 12 січня 2009
року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «Верус».

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2013 року рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 06
березня 2013 року скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судами встановлено, що 22 січня 2007 року
між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», укладено кредитний
договір № Д 07-02-04 МК, відповідно до
якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі
29 000 дол. США зі сплатою 16 % річних за
користування кредитом, з кінцевим
терміном повернення 18 січня 2013
року.

Зобов'язання ОСОБА_4 за вказаним
кредитним договором забезпечено:
договором застави автотранспорту від 22
січня 2007 року, договором поруки від 22
січня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та
ПАТ КБ «Приватбанк», договором поруки
від 22 січня 2007 року, укладеним між
ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», а також
договором поруки від 12 січня 2009 року №
467, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ТОВ «Українське Фінансове
Агентство «ВЕРУС».

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість та доведеність
позовних вимог. При цьому суд визнав
встановленим, що оскаржуваним
договором поруки встановлено обов'язки
щодо ОСОБА_3, на що остання згоди не
надавала.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи рішення про
відмову в задоволенні позову,
апеляційний суд зазначив, що згідно
положень параграфу 3 глави 49 ЦК України,
договір поруки укладається між
кредитором та поручителем, при цьому
закон не вимагає погодження такого
договору з іншим поручителем.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону та ґрунтуються на
фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

З огляду на положення ст. 553 ЦК України,
порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання, договір поруки
не створює обов'язків для будь-яких
інших осіб, крім сторін за договором.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції, відповідно до
ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України повно,
всебічно та об'єктивно з'ясував
обставини справи, дав належну оцінки
всім обставинам у справі та дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_3 не є
стороною договору поруки від 12 січня 2009
року № 467, укладеного між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ТОВ «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС», а тому не
може вимагати визнання його недійсним.

Доводи касаційної скарги про
неправильне застосування судами норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанцій і суду першої
інстанції у нескасованій апеляційним
судом його частині та не дають підстав
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення
оскаржуваних судових рішень без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345, 349 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 березня
2013 року та рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.
Олійник

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

О.В. Попович