Справа № 579/429/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 року
Кролевецький районний суд Сумської
області

у складі: судді
Сірої Г.І.,

за участі секретаря судового засідання
Печенової Л.В.,

з участю: позивачів
ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_4,

відповідача
ОСОБА_5,

представників відповідача -
виконкому

Кролевецької міської ради
Даценко І.А., Кучерявої Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Кролевець
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, виконавчого комітету
Кролевецької міської ради про визнання
незаконним рішення виконкому
Кролевецької міської ради від 17 травня
2001 року №256, визнання недійсним
Свідоцтва на право особистої власності
на квартиру, визнання права власності
на квартиру, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду 21.03.2014 року
з позовом про визнання недійсним
Свідоцтва про право особистої
власності на квартиру АДРЕСА_1,
виданого на ім'я ОСОБА_5 02.08.2001 року на
підставі рішення виконкому
Кролевецької міської ради від 17 травня
2001 року № 256; про визнання незаконним
рішення виконкому Кролевецької
міської ради від 17 травня 2001 року № 256 в
частині безоплатної передачі в
особисту власність ОСОБА_5 житлового
приміщення - квартири АДРЕСА_1. При
звернення до суду в позовній заяві
позивачі також ставили питання щодо
зобов'язання реєстраційної служби
Кролевецького районного управління
юстиції скасувати реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_5;

В ході судового розгляду справи 08.05.2014
року позивачі уточнили позовні вимоги
і просять:

- визнати незаконним рішення
виконкому Кролевецької міської ради
від 17 травня 2001 року № 256 в частині
безоплатної передачі в особисту
власність ОСОБА_5 житлового приміщення
- квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним Свідоцтво про право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_5 02
серпня 2001 року на підставі рішення
виконкому Кролевецької міської ради
від 17 травня 2001 року № 256;

- визнати за ними та ОСОБА_5 право
спільної часткової власності - по 1/4
частині за кожним, на квартиру АДРЕСА_1.

В цьому уточненні позовних вимог
позивачі ставили питання і про
зобов'язання реєстраційної служби
Кролевецького районного управління
юстиції скасувати реєстрацію права
власності на ім'я ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що
відповідно до рішення виконкому
Кролевецької міської ради від 19 квітня
2001 року №183 "Про затвердження розподілу
і надання квартир в новозбудованому 63-х
квартирному житловому будинку по
АДРЕСА_1", було затверджено рішення
виконкому Глухівської міської ради від
14.12.2000 року№407 , від 17.04.2001 року №105 "Про
затвердження протоколу громадської
комісії з житлових питань про розподіл
квартир в м. Кролевець та передачу
житлових справ осіб, які перебувають на
квартирному обліку при Глухівському
міськвиконкомі до Кролевецького
виконкому для кінцевого розподілу
квартир" про надання жилої площі
переселенцям, інвалідам-чорнобильцям
та евакуйованим, які перебувають на
квартирному обліку при виконкомі
Глухівської міської ради:

ОСОБА_5 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
жилою площею 40,8 кв.м, загальною площею
62,3кв.м, склад сім'ї 4 чоловіки (він,
дружина, дві дочки), переселенець із
АДРЕСА_2 (направлення №14183 від 21.05.1990
року, видане Житомирською облрадою).

20 квітня 2001 року виконкомом
Кролевецької міської ради було видано
ордер на жиле приміщення на ім'я ОСОБА_5
з сім'єю в кількості 4 особи на право
заняття житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1. Ордер отримано 25.04.2001
року.

На підставі зазначеного ордера вони
сім'єю зайняли виділену квартиру і
стали в ній проживати, зареєструвалися
у вказаній квартирі всі 01.08.2001 року. З
моменту вселення в квартиру вони всі
користувалися нею і вважали її
спільною. Документами на квартиру вони
не цікавилися. В 2013 році ОСОБА_5
повідомив їм про те, що квартира
належить особисто йому і він
самостійно буде вирішувати питання
щодо розпорядження нею. Як з'ясувалося
потім, дійсно, зазначена квартира
належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва
про право особистої власності на
квартиру, виданого на його ім'я 02 серпня
2001 року на підставі рішення виконкому
Кролевецької міської ради від 17 травня
2001 року № 256, зареєстрованого в
Конотопському МБТІ за №5605.
Ознайомившись з зазначеним рішенням,
вони з'ясували, що квартира АДРЕСА_1
була передана безоплатно в особисту
власність ОСОБА_5в зв'язку з введенням в
експлуатацію квартир,видачею ордерів
згідно з рішенням Кролевецького
міськвиконкому від 19.04.2001 року №183 та
керуючись Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Вважають рішення міськвиконкому від
17.05.2001 року та видане на підставі цього
рішення Свідоцтво про право особистої
власності на квартиру від 02.08.2001 року
незаконними та такими, що порушують їх
права як членів сім'ї ОСОБА_5, яким також
було видано направлення на
переселення.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадяни,
які евакуйовані або відселені,
безплатно забезпечуються жилими
приміщеннями, як правило у спеціально
збудованих для цієї мети будинках, які
передаються їм в особисту власність.
Згідно ч. 2 ст. 115 Закону України "Про
власність" наймач жилого приміщення в
будинку державного чи громадського
житлового фонду та члени його сім'ї
мають право придбати у власність
відповідну квартиру чи будинок шляхом
їх викупу або на інших підставах,
передбачених законодавством України.

Ст. 65-1 ЖК України передбачено, що
наймачі житлових приміщень в будинках
державного і громадського фонду можуть
придбати займане ними приміщення у
власність на підставах, передбачених
діючим законодавством.

Виходячи з вищевикладеного, вважають,
що Кролевецький міськвиконком,
передаючи безоплатно у приватну
власність ОСОБА_5 квартиру, повинен був
керуватися вищезазначеними
нормативним актами і передати квартиру
всім членам сім'ї у спільну часткову
власність.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник
адвокат ОСОБА_4 підтримали уточнені
позовні вимоги з підстав, зазначених в
позові, за винятком вимог до
реєстраційної служби Кролевецького
РУЮ, вважаючи, що ця служба має бути
третьою особою у справі, оскільки
вирішення спору пов'язано з
реєстрацією права власності на
квартиру. При цьому вони посилаються на
положення ст. 32 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статус
позивачів як переселенців, що мали
рівне право з ОСОБА_5 на отримання житла
у власність. Тому вони просять визнати
за ними, позивачами, та відповідачем
ОСОБА_5 право спільної часткової
власності на спірну квартиру з
визначенням рівних часток - по 1/4
частині за кожним.

Представники виконавчого комітету
Кролевецької міської ради Кучерява Н.С.
та Даценко І.А. в судовому засіданні
позов визнали, не заперечуючи права
позивачів на спірну квартиру. При цьому
вони пояснили, що з документів, які
маються у міськвиконкомі, вбачається,
що квартира була виділена на сім'ю з
чотирьох чоловік; ордер було видано на
ім'я ОСОБА_5 з зазначенням позивачів як
членів сім'ї. Квартира була передана у
власність ОСОБА_5 як особі, на ім'я якої
видано ордер, відповідно до ст. 32
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не в порядку приватизації, що
підтверджується тією обставиною, що на
час прийняття рішення міськвиконкомом
17 травня 2001 року як ОСОБА_5 так і члени
його сім'ї не були зареєстровані в цій
квартирі, ОСОБА_5 не мав статусу
наймача квартири, а позивачі - статусу
членів сім'ї наймача. Позивачі, як і
ОСОБА_5, мали статус переселенців з
правом отримання житла у власність,
перебували на квартирному обліку в м.
Глухові. Будинок АДРЕСА_1 було
збудовано за рахунок коштів
Чорнобильського фонду. 19.04.2001 року
Кролевецьким міськвиконкомом було
затверджено розподіл квартир в цьому
будинку, квартира АДРЕСА_1 була
виділена сім'ї ОСОБА_5 Чому 17.05.2001 року
було прийнято рішення про передачу
квартири у власність лише ОСОБА_5, а не
всім членам його сім'ї, представники
міськвиконкому пояснити не змогли.
Враховуючи, що 17.05.2001 року були прийняті
аналогічні рішення і по іншим
квартирам, вважають, що питання
приймалося, враховуючи той факт, що, як
показала практика в подальшому,
квартири в зазначеному будинку в
більшості незабаром після оформлення
на них права власності були продані,
тому, можливо, така практика склалася
для спрощення подальшого відчуження
квартири. Законодавчих підстав для
видачі Свідоцтва про право власності
на ім'я лише ОСОБА_5 і прийняття такого
рішення міськвиконкомом представники
Кролевецького міськвиконкому не
назвали. Для відновлення законних прав
позивачів на житло представники
міськвиконкому не заперечують проти
позову, з визнанням права власності на
спірну квартиру за позивачами та
ОСОБА_5 в рівних частинах.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав та
пояснив, що при отриманні квартири в 2001
році він ніяких дій, направлених на
порушення житлових прав дружини та
дочок не вчиняв. В Кролевецькому
міськвиконкомі він отримав ордер на
квартиру, де членами сім'ї були вказані
дружина та дві доньки. В серпні 2001 року
він отримав Свідоцтво про право
власності на квартиру. Він як власник
укладав договір з Кролевецькою ЖЕК та
іншими установами, які надають
комунальні послуги. Всі роки він
оплачував житло. Він не заперечував
того факту, що квартира була надана не
йому особисто, а всій сім'ї; вони всі
мали статус переселенців з
Чорнобильської зони і всі мали право на
отримання безкоштовного житла. На час
надання статусу переселенців він був
військовослужбовцем, сім'я проживала у
службовому житлі, житла на праві
власності вони не мали. Не заперечує,
щоб було визнано право власності на
спірну квартиру на нього та позивачів у
рівних частках, але при цьому позивачі
мають утримувати житло нарівні з ним,
кожен оплачувати комунальні послуги.

Представник Реєстраційної служби
Кролевецького районного управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
ним надано письмове пояснення по суті
позову (а. с.52-56), з якого вбачається, що
право власності на спірну квартиру в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно не зареєстровано. Відповідно до
ст. 16 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року для
проведення державної реєстрації, в
тому числі, що стосується припинення
права власності, подається відповідна
заява з документами, що підтверджують
підставу реєстрації. Порядок державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року таким
документом, поряд з іншими, є рішення
суду, що набрало законної сили. До 01.01.2013
року Реєстр прав власності на нерухоме
майно вівся державними реєстраторами
Бюро технічної інвентаризації,
правонаступником його реєстраційна
служба не являється. Станом на 31.03.2014
року до реєстраційної служби
Кролевецького РУЮ відносно реєстрації
права власності на спірну квартиру
ніхто не звертався. Представник
реєстраційної служби вважає, що
реєстраційна служба має бути у справі
третьою особою, а не відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані у справі докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.32), ОСОБА_3 та ОСОБА_5
відповідно до Довідок №№ВС-458, ДС-461,
ДС-460, ВС-457, виданих 25 грудня 1992 року
Житомирською обласною адміністрацією,
мають статус потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (а. с.22-25).
Виконавчим комітетом Житомирської
обласної ради народних депутатів
ОСОБА_5 08 серпня 1990 року було видано
направлення №14183 для працевлаштування
та забезпечення житлом в Сумську
область (а. с. 21). Як вбачається з
пояснень сторін, до переселення вони
проживали в АДРЕСА_2, сім'я була
забезпечена житлом (квартира). З
направлення вбачається, що сім'я ОСОБА_5
(він, дружина, дві неповнолітні доньки)
мала пільги, передбачені п.8 постанови
Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від
14.12.1989 р. №315 та постанови №115 від
21.05.1990р. На квартирному обліку сім'я
ОСОБА_5 перебувала в Глухівському
міськвиконкомі. 19 квітня 2001 року
Кролевецьким міськвиконкомом було
прийнято рішення №183 "Про затвердження
розподілу і надання квартир в
новозбудованому 63-х квартирному
житловому будинку по АДРЕСА_1", в п. 4
якого зазначено про надання ОСОБА_5
трикімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою
площею 40,8 кв.м, загальною площею 62,3
кв.м.,, склад сім' 4чол. /він, дружина, дві
дочки/, переселенець із АДРЕСА_2
/направлення №14183 від 21.05.90р., видане
Житомирською облрадою/, перебуває на
квартирному обліку з 23.05.1990 року (а. с.28).
На підставі зазначеного рішення
Кролевецького міськвиконкому ОСОБА_5
як переселенцю 25.04.2001 року було видано
ордер на зазначену квартиру з
зазначенням дружини та двох доньок як
членів сім'ї (а. с.154). Як вбачається з
зазначених даних спірна квартира
сторонам (сім'ї ОСОБА_5) була надана у
відповідності до положень постанов
Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від
14.12.1989 року №315 та від 21.05.1990 року №115.

17 травня 2001 року Кролевецьким
міськвиконкомом прийнято рішення № 256
"Про передачу квартир 63-х квартирного
житлового будинку по АДРЕСА_1, в
особисту власність громадянам, в якому
в п. 1 зазначено про передачу безоплатно
в особисту власність ОСОБА_5 Віктор4у
Дмитровичу, переселенцю із АДРЕСА_2 (а.
с. 30-31). При прийнятті цього рішення, як
вбачається з його змісту, Кролевецький
міськвиконком керувався Законом
України"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, ст. 32 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" передбачає,
що громадяни, які евакуйовані або
відселені, безплатно забезпечуються
жилими приміщеннями, як правило у
спеціально збудованих для цієї мети
будинках, які передаються їм в особисту
власність.

Як вбачається з матеріалів справи, як
ОСОБА_5 так і члени його сім'ї мали
статус переселенців, саме з цих
підстав, враховуючи положення
вищезазначених постанов РМ УРСР та
Укрпрофради, зокрема п. 11 постанови РМ
УРСР та Укрпрофради №115 від 21.05.1990р. та
п.12 постанови РМ УРСР та Укрпрофради
№315 від 14.12.1989 року, сім'ї була надана
трикімнатна квартира.

Виходячи з системного аналізу положень
ст. 32 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", вищезазначених постанов
РМ УРСР та Укрпрофради, положень ч. 2 ст.
115 Закону України "Про власність" про те,
що наймач жилого приміщення в будинку
державного чи громадського житлового
фонду та члени його сім'ї мають право
придбати у власність відповідну
квартиру або будинок шляхом їх викупу
або на інших підставах, передбачених
законодавством України, ст. 65-1
Житлового кодексу України про те, що
наймачі жилих приміщень у будинках
державного чи громадського житлового
фонду можуть за згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з ними, придбати
займані ними приміщення у власність на
підставах, передбачених чинним
законодавством, суд приходить до
висновку про те, що як ОСОБА_5 так і
позивачі у справі мали рівні права на
передачу їм у спільну власність
спірної квартири, наданої їм як
переселенцям. При цьому такий висновок
суду не суперечить тому факту, що на
день прийняття рішення
міськвиконкомом 17.05.2001 року сім'я
ОСОБА_5 не була зареєстрована в спірній
квартирі, з ними не було укладено
договору найму, оскільки постановою РМ
УРСР та Укрпрофради № 115, п. 11
передбачалася можливість надання
житла за відсутності прописки. Таким
чином, приймаючи рішення про передачу
наданої сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_1 спірної
квартири у власність одному ОСОБА_5,
враховуючи вищезазначені норми
діючого на той час законодавства.
Кролевецький міськвиконком порушив як
житлові права позивачів так і їх права
як осіб, які мали право на отримання у
власність спірної квартири, її частини.
Тому рішення Кролевецького
міськвиконкому №256 від 17.07.2001 року в
частині передачі у власність спірної
квартири лише ОСОБА_5 слід визнати
незаконним та таким, що суперечить
діючому на час прийняття рішення
законодавству.

Свідоцтво на право особистої власності
на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5
видано 02 серпня 2001 року на підставі
рішення виконкому Кролевецької
міської ради від 17 травня 2001 року,
зазначена квартира зареєстрована в
Конотопському БТІ на праві особистої
власності за ОСОБА_5 в реєстровій книзі
№37 за реєстровим № 5605 02 серпня 2001 року
(а.с.26).

Беручи до уваги, що вказане Свідоцтво
видано на підставі рішення
міськвиконкому, яке було прийняте з
порушенням чинного законодавства, його
слід визнати недійсним за рішенням
суду. При цьому суд враховує, що як
рішення міськвиконкому так і Свідоцтво
в частині, що стосується права на
отримання у власність титульним
власником, ОСОБА_5 , не суперечить
закону. Разом з тим, враховуючи позицію
відповідачів щодо позову та пояснення
представників Кролевецького
міськвиконкому щодо можливостей
відновити порушені права позивачів з
врахуванням змін у чинному
законодавстві з часу прийняття
оспорюваного рішення, саме скасування
рішення міськвиконкому та визнання в
цілому недійсним Свідоцтва з
вирішенням питання про визнання права
власності на спірну квартиру як за
позивачами так і за відповідачем, в
повній мірі відновить порушені права
позивачів з дотриманням прав
відповідача ОСОБА_5 Враховуючи, що, як
встановлено в судовому засіданні,
позивачі та відповідач ОСОБА_5 мали
рівні права на спірну квартиру, суд
вважає за можливе, враховуючи думку
сторін, визнати на спірну квартиру
право спільної часткової власності за
позивачами та ОСОБА_5, з зазначенням, що
кожний із власників має право на 1/4
частину квартири.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст.ст.356, 357,
392, 393 Цивільного кодексу
України,керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 209,
218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Кролевецької
міської ради від 17 травня 2001 року №256 в
частині безоплатної передачі у
особисту власність ОСОБА_5 квартири
АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Свідоцтво на право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_5 02 серпня
2001 року на підставі рішення виконкому
Кролевецької міської ради від 17 травня
2001 року № 256, зареєстроване
Конотопським МБТІ в реєстрову книгу №37
за реєстровим № 5605.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 право спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних
частинах, по 1/4 частині за кожним.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Кролевецький районний суд в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу в десятиденний строк з дня
отримання копії судового рішення.

Суддя Г. І. Сіра