УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М., суддів:
Євграфової Є.П., Касьяна О.П.,Журавель
В.І., Іваненко Ю.Г.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
Повного товариства «Ломбард «Альянс
автоіпотечних кредиторів Стецков та
компанія» до ОСОБА_7, третя особа -
ОСОБА_8, про звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 14 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року Повне товариство
«Ломбард «Альянс автоіпотечних
кредиторів Стецков та компанія» (далі -
ПТ «Ломбард «Альянс автоіпотечних
кредиторів Стецков та компанія»)
звернулося до суду з позовом, у якому
просило звернути стягнення на предмет
іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх позовних вимог
посилалось на ті обставини, що 2
серпня 2010 року між ПТ «Ломбард «Альянс
автоіпотечних кредиторів Стецков та
компанія» та ОСОБА_7 укладено кредитний
договір, за яким позивач надав
відповідачці 200 тис. грн кредитних
коштів зі сплатою 0,25 % на добу від суми
отриманих коштів строком до 28 січня 2011
року, на забезпечення виконання
зобов'язань за яким відповідачка
передала в іпотеку позивачу належну їй
на праві власності квартиру.

Відповідачка не виконала своїх
зобов'язань за кредитним договором, у
зв'язку з чим 1 жовтня 2012 року рішенням
Ленінського районного суду
м. Донецька стягнуто заборгованість у
розмірі 965 950 грн солідарно з
ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_9, яке на
даний час не виконано, тому у рахунок
погашення боргу позивач просив
звернути стягнення на предмет іпотеки.

25 листопада 2013 року рішенням
Ленінського районного суду м. Донецька
у задоволенні позову ПП «Ломбард
«Альянс автоіпотечних кредиторів
Стецков та компанія» відмовлено.

14 січня 2014 року рішенням апеляційного
суду Донецької області рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 25 листопада 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, ухвалене згідно із законом,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що кредитний
договір, укладений між сторонами, був
розірваний за рішенням суду і
зобов'язання за ним припинились, тому й
іпотека припинилась, а отже і підстави
для звернення стягнення на предмет
іпотеки відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що при розірванні кредитного договору
зобов'язання боржника не припиняються,
тому договір іпотеки є чинним, а
невиконання відповідачкою своїх
зобов'язань за цим договором є
підставою для звернення стягнення на
предмет іпотеки у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором.

Проте погодитися з таким рішенням суду
апеляційної інстанції не можна на
таких підставах.

Судом встановлено, що 2 серпня 2010 року
між ПТ «Ломбард «Альянс автоіпотечних
кредиторів Стецков та компанія» та
ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за
яким позивач надав відповідачу 200 тис.
грн, а відповідачка зобов'язалася
повернути кошти та сплатити 0,25 % на добу
від суми отриманих коштів із кінцевим
терміном повернення до 28 січня 2011 року.

В цей же день на забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
передала в іпотеку позивачу належну їй
на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

1 жовтня 2012 року рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 19 грудня 2012 року,
цей кредитний договір розірвано та
стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9
965 950 грн боргу за договором.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи про те, що згідно із
законом на час звернення позивача до
суду договір іпотеки був припинений,
оскільки кредитний договір був
розірваний за рішенням суду, що набрало
законної сили, і зобов'язання сторін за
цим договором припинились, у зв'язку з
чим і договір іпотеки, укладений на
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором, припинив свою дію,
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

Апеляційний суд не врахував цих
обставин, неправильно застосував норми
матеріального права, а пославшись на
те, що при розірванні кредитного
договору зобов'язання не припинились,
тому відповідач повинен нести
цивільно-правову відповідальність за
порушення умов його виконання згідно з
договором іпотеки, скасував рішення
суду першої інстанції, ухвалене згідно
із законом.

За таких обставин касаційну скаргу
ОСОБА_8 потрібно задовольнити, рішення
апеляційного суду Донецької області
від 14 січня 2014 року скасувати, рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 25 листопада 2013 року залишити в силі,
як передбачено ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити,
рішення апеляційного суду Донецької
області від 14 січня 2014 року скасувати,
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 25 листопада 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. СитнікСудді: Є.П.
Євграфова І.В. Журавель О.П. Касьян Ю.Г.
Іваненко