Єдиний унікальний номер 2/257/8513/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2422/2014
Головуючий в 1 інстанції Чудопалова С.В.
унікальний номер 257/8513/13ц
Доповідач Курило В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Космачевської Т.В., Барсукової
О.І.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування», треті
особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк», про
визнання дій страховика протиправними
та стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою Акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» на рішення Київського
районного суду м. Донецька від 31 січня
2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 31 січня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково. Визнано
неправомірними дії АТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» щодо
відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового
відшкодування. Стягнуто з АТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_1 страхове відшкодування у
розмірі 87317 грн. 78 коп. шляхом
перерахування коштів на рахунок
фірмовій СТО ТОВ «Автогалс». Стягнуто з
АТ «Страхова компанія «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_1 пеню у
розмірі 11002 грн. 04 коп. Стягнуто з АТ
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу у розмірі 1536 грн. Стягнуто з АТ
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на користь держави судовий збір у
розмірі 983 грн. 20 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі АТ «Страхова
компанія «АХА Страхування» ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, вважає його
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального
права. Зокрема вказує, що експертом
ОСОБА_4 при проведені, як судової
експертизи, так і автотехнічного
дослідження, не було досліджено та
прийнято до уваги фотознімки
автомобіля на місці пригоди та самого
місця пригоди, які було зроблено
співробітниками ДАІ та РВВС
безпосередньо на місці пригоди. Крім
того, при проведенні судової
експертизи ОСОБА_4 не відповідає в
повному обсязі на поставленні судом
перед експертом питання. Так, експерт
не дає вичерпної відповіді на друге
питання стосовно того, чи міг
утворитися комплекс пошкоджень на
автомобілі Тоуоtа Соrоllа, саме у
зазначений ОСОБА_2 час та місці, не
аналізує в експертизі фотоматеріали
місця пригоди. Рішення про відмову у
виплаті прийнято Відповідачем на
підставі Висновку № 041-13
транспортно-трасологічного
дослідження обставин та механізму ДТП
за участю автомобіля Тоуоtа Соrоllа,
складеного 18.03.2013 р. спеціалістом
ОСОБА_5, яким було досліджено
фотознімки автомобіля на місці пригоди
та самого місця пригоди, зроблені
співробітниками ДАІ та РВВС
безпосередньо на місці пригоди. При
проведенні судової експертизи експерт
ОСОБА_4 використовує в якості вихідних
даних виключно фотоматеріали, які були
отримані ним та зроблені через два
місяця після ДТП, при проведені ним
раніше на замовлення ОСОБА_2
автотехнічного дослідження, а також
виключно дані та матеріали, отримані
раніше від представника Позивача -
особи прямо зацікавленої в результатах
експертизи.

Експертом при проведенні експертизи
був порушений порядок проведення
огляду ТЗ, не було витребувано
додаткових матеріалів, необхідних для
вирішення поставлених питань,
самостійно зібрано матеріали, які
підлягають дослідженню та самостійно
обрано вихідні дані для проведення
експертизи. Викладене свідчить, що при
проведенні експертизи експертом були
порушені вимоги: Закону України «Про
судову експертизу» Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень та
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 53/5 від
08.10.1998р. Однак, не зважаючи на наявні
порушення з боку експерта вимог
Інструкції та Закону, що призвело до
складання Висновку, який не відповідає
вимогам законодавства, є
необґрунтованим, суперечить іншим
матеріалам справи, суд приймає як
найголовніший належний доказ судову
експертизу № 732 від 09.01.2014 р.

Судом не встановлено, які факти
підтверджують докази, надані Позивачем
та докази, надані Відповідачем. Крім
того, у даному випадку, згідно з
договором страхування ОСОБА_1 не має
права на отримання страхової виплати,
таке право за Договором страхування є
лише у Вигодонабувача. Так, відповідно
до умов Договору страхова виплата, що
має бути здійснена за Договором
сплачується Вигодонабувачу в рахунок
погашення існуючої заборгованості
Страхувальника за кредитним Договором,
якщо інше не було письмово погоджено
між Страховиком, Страхувальником та
Вигодонабувачем. При цьому
Страхувальник не звільняється від
виконання зобов'язань за кредитним
Договором в строки передбачені,
зазначеним кредитним договором. В
матеріалах справи відсутнє письмове
погодження Вигодонабувача щодо
напрямку виплати страхового
відшкодування. Тільки Вигодонабувач за
Договором у разі визнання події
страховим випадком має право на
отримання страхової виплати.
Можливість здійснення страхової
виплати на користь ОСОБА_1 не
погоджувалась між Страховиком,
Вигодонабувачем та Страхувальником.

В апеляційному суді представник
страхової компанії апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в засідання
апеляційного суду не прибула, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином. Її представник, та
третя особа ОСОБА_2 просили апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
04.12.2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № ТП 185008Га/12д, за
яким позивач застрахував автомобіль
Тоуоtа Соrоllа державний номер НОМЕР_1,
страхова сума відповідно до п. 8
договору складає 128000 грн. Згідно п. 4
вищевказаного договору
вигодонабувачем у разі настання
страхового випадку є ПАТ «Креді
Агріколь Банк».

Згідно довідки ВДАІ м. Донецька,
встановлено, що 09.02.13 року в Київському
районі м. Донецька на пр.
Партизанському, 24 внаслідок ДТП
автомобіль Тоуоtа Соrоllа державний
номер НОМЕР_1 отримав механічні
пошкодження: пошкоджені передній
бампер, праве переднє колесо, подушки
безпеки.

Довідкою Київського РВ ДМУ ГУМВС
України в Донецькій області,
встановлено, що 09.02.13р. ОСОБА_2 звертався
до РВ за фактом пошкодження його
автомобілю «Тоуоtа Соrоllа» державний
номер НОМЕР_1, а саме: правого
переднього скла, дзеркал заднього
вигляду, торпеди автомобілю, рулевої
колонки, дзеркал, двірника лобового
скла, а також пошкоджені диски
автомобілю про, що було внесено до ЄДР.

11.02.13р. страхова компанія отримала
повідомлення про подію, яка сталася
09.02.13р., внаслідок якої було пошкоджено
застрахований транспортний засіб, що
підтвердив представник страхової
компанії в судовому засіданні.

Згідно листа СК «АХА Страхування» від
01.04.13р. позивачу було відмовлено у
виплаті страхового відшкодування,
посилаючись на п.п.26.4.3. 26.4.43 та п.26.4.6.
Договору, які визначають підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування у разі подання
страхувальником у заяві про страховий
випадок неправдивих відомостей.

По даній справі судом було проведено
судову автотехнічну експертизу № 732
від 09.01.14р., згідно висновків якої
встановлено, що пошкодження автомобілю
«Тоуоtа Соrоllа» державний номер НОМЕР_1
носять динамічний характер і виникли
внаслідок ударних імпульсивних
навантажень. Зазначені пошкодження
характерні для наїзду транспортного
засобу на перешкоду, яка по висоті
перевищує кліренс даного автомобілю.
Крім того, зазначено, що свідчення
громадянина ОСОБА_2 про виникнення
описаних пошкоджень не позбавлені
технічного сенсу і відповідають
обставинам розвитку механізму ДТП,
розглянутий комплекс пошкоджень
автомобіля міг утворитися в момент
розвитку механізму ДТП, вказаний в
свідченнях водія ОСОБА_2, що спростовує
твердження представника відповідача
про те, що страхувальник надав
неправдиву інформацію стосовно факту
та обставин настання заявленого
випадку.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
09.02.2013 року мав місце страховий випадок,
що передбачений зазначеним договором,
при цьому позивачем були виконані всі
умови Договору страхування, саме дії
страхувальника при настанні
страхового випадку. Доводи
представника відповідача щодо відмови
у виплаті позивачу страхового
відшкодування з посиланням на п.п.26.4.3.
26.4.43 та п.26.4.6. Договору є безпідставні
та не заслуговують на увагу,
спростовуються дослідженими доказами,
а тому позовні вимоги щодо визнання дій
відповідача про відмову у виплаті
страхового відшкодування суд визнав
неправомірними та стягнув з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 57317,78 грн.,
відповідно до дефектної відомості
фірмової СТО ТОВ «Автогалс» № СФ-АГ -
13/01924 від 18.02.13р. Вимоги позивача щодо
стягнення моральної шкоди з
відповідача не підлягають задоволенню,
оскільки не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 28.1 Умов Договору
страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення виплати страхового
відшкодування шляхом сплати
Страхувальнику пені у розмірі 0,3% від
суми несвоєчасно виплаченого
страхового відшкодування за кожний
робочий день прострочення здійснення
страхового відшкодування. Оскільки
судом встановлено, що мала місце
неправомірна відмова позивачу у
виплаті страхового відшкодування, то
настають наслідки передбачені п. 28.1
Умов договору, та з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня у розмірі 0,3% від суми несвоєчасно
виплаченого страхового відшкодування
за кожен робочій день прострочення, з
урахуванням граничного строку, коли
відповідач повинен був здійснити
виплату за наступним розрахунком: (87317
грн. 78 коп. : 100 X (0,3) X 42 (кількість
прострочених днів), що дорівнює - 11002,04
грн.

В матеріалах справи наявні документи,
які свідчать про те, що представник
позивача адвокат ОСОБА_6, який діє на
підставі свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю №1833
уклав договір № 108г-0413 з позивачем
02.04.13р. та згідно квитанції до
прибуткового касового ордеру №108г-0413
позивач сплатила йому 5000 грн. за
ведення справи у суді. Окрім того, з
матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_6 відповідно до журналів судових
засідань приймав участь у судових
засіданнях в загальній кількості 3
години 35 хвилин. Розмір компенсації,
який підлягає стягненню, з відповідача,
відповідно до Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року складає 1536 грн., який
розраховується за наступним (1 година у
часті у судовому засіданні дорівнює 40%
мінімальної заробітної плати, розмір
якої на час звернення позивача до суду
складав 1147 грн., таким чином, 40 % від мін.
заробітної плати дорівнює - 458.80 грн.(
438,80 X 3 год.35 хв.).

Апеляційний суд, погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України
«Про страхування» страховий випадок -
це певна подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику, застрахованій або
іншій третій особі.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 988 ЦК України страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. Страхова виплата за
договором майнового страхування і
страхування відповідальності
(страхове відшкодування) не може
перевищувати розміру реальних збитків.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що 09.02.13р.
приблизно о 17.30 годині відбулася
дорожньо-транспортна пригода з
автомобілем позивача через те, що на
автомобільну дорогу вибігла собака
раптово і водій ОСОБА_2, який керував
транспортним засобом, намагаючись
уникнути наїзду на собаку, наїхав на
правий пере брик. Внаслідок цього
автомобіль позивача отримав механічні
пошкодження. Суд визнав вказану
дорожню пригоду страховим випадком.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог про страхове
відшкодування, представник страхової
компанії посилався на те, що вказана
пригода не є страховим випадком, а
механізм пошкодження автомобіля, що
указаний водієм ОСОБА_2, не відповідає
дійсності. В обгрунтування своїх
доводів представник страхової
компанії посилається на висновок
транспортно-трасологічного
дослідження ДП «Центру Експертних
Досліджень» експерта ОСОБА_5
Відповідно до вказаного висновку
показання водія автомобіля «Тоуоtа
Соrоllа» ОСОБА_2 про механізм розвитку
ДТП та отриманих внаслідок заявленої
події пошкоджень, є неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК
України суд першої інстанції в межах
своїх повноважень дав належну правову
оцінку вказаному висновку і в рішенні
привів переконливі мотиви, з яких він
не прийняв вказаний доказ до уваги як
підстава для відмови позивачу у
задоволені його позовних вимог.

Апеляційний суд вважає вказані дії
суду першої інстанції правильними і
обгрунтованими.

Висновок експерта ОСОБА_5 спростований
наданими сторонами доказами.

В судовому засіданні суду першої
інстанції були допитані свідки ОСОБА_7,
ОСОБА_8, які підтвердили факт та
обставини настання дорожньої пригоди,
пояснивши, що 09.02.13р. приблизно о 17.30
год. вони рухалися по пр.
Партизанському в Київському районі м.
Донецька. По переду них рухався
автомобіль «Тоуоtа Соrоllа» державний
номер НОМЕР_1, який різко прийняв
праворуч, через те, що перед його
автомобілем пробігла собака. Внаслідок
цього маневру автомобіль «Тоуоtа
Соrоllа» скоїв наїзд на бордюрний камінь
та проїхав кілька метрів, зупинився на
узбіччі. Вони вийшли зі свого
автомобілю для надання допомоги водію
автомобілю «Тоуоtа Соrоllа», який
звернувся до них з проханням щоб вони
його підвезли до ДАІ в Київському
районі, де їх опитали, після чого вони
обмінялися номерами телефонів. У суду
немає підстав ставити під сумнів
пояснення, які надали свідки, оскільки
вони не є родичами, та не мають корисних
намірів.

Згідно висновкам судової
автотехнічної експертизи № 732 від
09.01.14р., яка проведена судом під час
розгляду справи, встановлено, що
пошкодження автомобіля «Тоуоtа Соrоllа»
державний номер НОМЕР_1 носять
динамічний характер і виникли
внаслідок ударних імпульсивних
навантажень. Зазначені пошкодження
характерні для наїзду транспортного
засобу на перешкоду, яка по висоті
перевищує кліренс даного автомобілю.
Крім того, зазначено, що свідчення
громадянина ОСОБА_2 про виникнення
описаних пошкоджень не позбавлені
технічного сенсу і відповідають
обставинам розвитку механізму ДТП,
розглянутий комплекс пошкоджень
автомобіля міг утворитися в момент
розвитку механізму ДТП, вказаний в
свідченнях водія ОСОБА_2, що спростовує
твердження представника відповідача
про те, що страхувальник надав
неправдиву інформацію стосовно факту
та обставин настання заявленого
випадку. (а.с.221-230).

З метою усунення протиріч, що є між
висновками експерта ОСОБА_5 та
автотехнічної експертизи № 732 від
09.01.14р., апеляційний суд призначив
додаткову судову експертизу для
з'ясування питання: чому висновок
судового експерта ОСОБА_4 від 9 січня 2014
року №732 відрізняється від висновку №
041-13 від 18 березня 2013 року ДП Центру
Експертних Досліджень - експерт ОСОБА_5
Відповідно до висновку вказаної
експертизи №130 від 19 березня 2014 року
висновок експертного дослідження від 9
січня 2014 року №732 відрізняється від
висновку № 041-13 від 18 березня 2013 року ДП
Центру Експертних Досліджень - експерт
ОСОБА_5 внаслідок різного підходу
експертів до методичних рекомендацій
проведення подібного роду досліджень.
Зокрема, експерт ОСОБА_4 досліджував
саме пошкодження автомобіля позивача і
характерних рельєфних особливостей
місця скоєння дорожньої пригоди. Був
ним проведений порівняльний аналіз у
сукупності з уявним моделюванням, що
дозволило з достатньою точністю
встановити механізм і місце утворення
пошкоджень автомобіля «Тоуоtа Соrоllа».
Експертний аналіз ілюструвався
фотографічними знімками при цьому
основним фактором був опис пошкоджень
транспортного засобу і огляду місця
події, що найбільш повно відображало
уявлення про механізм події.

Експерт ОСОБА_5 в своєму висновку № 041-13
від 18 березня 2013 року вказав, що свої
дослідження провадив за фотографіями,
що відображають пошкодження об'єктів і
суперечить існуючим методикам
проведення подібних досліджень. Крім
того, експерт ОСОБА_5 в своєму висновку
відмічає, що в нього відсутній допуск,
що дозволяє йому проводити дослідження
об'єктів за фотографіями.

Співставлюючи вищевикладене, слід
зробити висновок, що різниця висновків
експертного дослідження двох
експертів обумовлюється різним
підходом експертів до методичних
рекомендацій проведення подібного
роду дослідження.

Таким чином, експертне дослідження
ОСОБА_4 грунтується на фактичних даних,
отриманих ним під час огляду
автомобіля і місця події, а висновок
експерта ОСОБА_5 - на огляді фотографій
автомобіля і місця події. Тому на
думку апеляційного суду суд першої
інстанції правильно дав перевагу
висновку експерта ОСОБА_4 і правильно
поклав його в основу свого рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що
експерт мав проводити експертизу лише
на фотографіях автомобіля і з місця
події не грунтуються на законі.

За таких умов висновки суду про
покладання обов'язку сплатити позивачу
страхове відшкодування у зв'язку із
страховим випадком грунтуються на
законі і матеріалах цивільної справи.

Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати
страховиком страхувальнику або іншій
особі страхового відшкодування
страховик зобов'язаний сплатити
неустойку в розмірі встановленому
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, пеня це
різновид неустойки, що передбачена як
відповідальність.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що відповідач
незаконно і безпідставно не сплачував
позивачу страхове відшкодування, тому
у відповідності до статті 992 ЦК України
стягнув із страхової компанії на
користь позивача неустойку, розмір
якої відповідачем не оспорюється.

Згідно з п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК України до
судових витрат серед іншого належать і
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Суд
зробив розрахунок витрат позивача на
правову допомогу і обгрунтованно
компенсував її за рахунок страхової
компанії.

Доводи скарги про те, що суд не
врахував, що вигодонабувачем за
договором страхування транспортного
засобу є Публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк» також
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду. Вказане
господарське товариство притягнуто до
участі у справі у якості третьої особи
і повідомлене про розгляд справи щодо
стягнення страхового відшкодування на
користь позивача. Представник банку в
засідання суду першої інстанції не
заперечував проти задоволення
позовних вимог і стягнення суми
страхового відшкодування не на користь
банку, а на користь позивача шляхом
перерахування фірмовій станції
технічного обслуговування для
проведення ремонту автомобіля. Тому
судом не були порушені права та
інтереси вигодонабувача і також дії
суду не суперечать підписаному
сторонами договору страхування.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи,
правильно застосував норми
матеріального права і правильно
вирішив спір.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 31 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: