Ухвала

14 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка
А.В.

Нагорняка В.А., Попович О.В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до приватного акціонерного
товариства «Фінансова компанія
«Сантанна» про розірвання договорів та
стягнення грошових сум,

в с т а н о в и
л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до
суду з указаним позовом посилаючись на
те, що ними 25 березня 2008 року було
укладено договір № 92/03-2008 про участь у
фонді фінансування будівництва з ЗАТ
«Фінансова компанія «Сантанна», на
виконання умов якого позивачі сплатили
грошові кошти у розмірі 757 770 грн для
фінансування будівництва квартири
АДРЕСА_1.

26 березня 2008 року ОСОБА_3 було укладено
договір № 93/03-2008 про
участь у фонді фінансування
будівництва з ЗАТ «Фінансова компанія
«Сантанна», на виконання умов якого
вона сплатила 219 тис. грн для
фінансування будівництва машино-місця
АДРЕСА_2. 23 грудня 2008 року позивачі
звернулися до відповідача з заявами
про розірвання укладених договорів та
ОСОБА_3 сплатила ЗАТ «Фінансова
компанія «Сантанна» винагороду у
розмірі 5 % від суми коштів, що повинні
бути повернуті. Відповідач у порушення
умов договорів кошти позивачам не
повернув.

У процесі розгляду справи позивачі
уточнили свої позовні вимоги та
просили стягнути з відповідача на
користь ОСОБА_3 673 630 грн 18
коп., а на користь ОСОБА_4 - 343 249 грн 91 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 27
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
м. Києва від 02 жовтня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилено. Рішення Печерського
районного суду м. Києва від 27 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 02 жовтня 2013 року залишено без
змін.

18 березня 2014 року представник ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 направив поштою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ заяву про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема, ст. 651 ЦК України, ч. 4 ст. 18
Закону України «Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю».

На підтвердження викладених в заяві
доводів заявник долучив до заяви копії
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 жовтня 2012
року, ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2013 року,
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 березня 2013
року, ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від
03 квітня 2013 року, ухвалені за
результатом розгляду аналогічних
справ.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданих ним як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права копій
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від
03 жовтня 2012 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 січня 2013 року, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06 березня 2013 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2013 року не
вбачається наявних ознак, які згідно з
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2013 року
у зв'язку з неоднаковим застосуванням
судами касаційної інстанції ст. 651 ЦК
України, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю».

Оскільки зі змісту заяви та долучених
до заяви копій ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 жовтня 2012 року,
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 січня 2013 року,
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 06 березня 2013
року, ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03 квітня 2013 року
не вбачається неоднакове застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
зокрема, правовідносини є подібними,
але різні фактичні обставини справи, у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного
акціонерного товариства «Фінансова
компанія «Сантанна» про розірвання
договорів та стягнення грошових сум, за
заявою представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П.
Штелик

Судді: А.О.
Леванчук

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

О.В Попович