УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року м. Мукачево
Справа №303/3023/14-ц

4с/303/25/14

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Кость В.В.

при секретарі Цульбі О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Мукачево
скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Кобілєвої Ірини Олексіївни по
складанню акту опису і арешту майна від
14.03.2014 року щодо визнання їх
неправомірними, визнання протиправною
та скасування постанови від 11.04.2014 про
закінчення виконавчого провадження
№41990735,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на
дії головного державного виконавця
Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Кобілєвої
Ірини Олексіївни по складанню акту
опису і арешту майна від 14.03.2014 року
щодо визнання їх неправомірними,
визнання протиправною та скасування
постанови від 11.04.2014 про закінчення
виконавчого провадження №41990735 по
вищевказаній справі.

Необхідність задоволення скарги
обґрунтовується безпідставним
невиконанням органом державної
виконавчої служби судового рішення,
яким присуджено до стягнення з
боржника суми 3500,00 грн. витрат на
правову допомогу.

Як на підставу для задоволення скарги,
представник скаржника посилається на
те, що норму закону та підстави, на які
посилався відповідач при винесенні
оспорюваної постанови, дають підстав
для закінчення виконавчого
провадження та не свідченням
неможливості виконання судого рішення
суду.

Скаржник та його представник у
судове засідання не з'явилися,
натомість від представника скаржника
надійшла до суду заява про розгляд
скарги без його участі та участі
скаржника. Скаргу та її мотиви
підтримує в повному обсязі, просить її
задоволити.

Належним чином повідомлений про
час і місце судового розгляду скарги
уповноважений представник органу ДВС в
судове засідання не з'явився, причин
неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, суд
констатує наступне.

На підставі рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14.02.2013 був
виданий, зокрема, виконавчий лист щодо
стягнення приватного підприємства
«Майстер-Люкс» на користь ОСОБА_1 суми
3500,00 грн. витрат на правову допомогу
(а.с. 5).

Як свідчать наявні у матеріалах
справи доказові матеріали (акти описів
та арешу майна від 28.03.2013 та 14.03.2014,
постанов про закінчення виконавчого
провадження від 26.06.2013, 28.01.2014 та від
11.04.2014), судове рішення не було виконано
органами державної виконавчої служби
(а.с. 7-8, 9, 11, 12-13, 14).

Поряд з цим, постановою головного
державного виконавця Сихівського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Кобілєвою Іриною Олексіївною
закінчено виконавче провадження №41990735
по вищевказаній справі, на підставі
статті 40 ч. 1 п. 10 Закону України «Про
виконавче провадження».

При вирішені вимог за скаргою суд
передусім виходить з того, що рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 14.02.2013 по
цивільній справі №0707/10413/2012 (2/303/264/13)
набрало законної сили і відповідно до
положень статті 124 Конституції України
та ст. 14 Цивільного процесуального
кодексу України є обов'язковими до
виконання на всій території України.

У відповідності з приписами частини
другої ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України „Про виконавче
провадження" (ст. 2) обов'язок з
виконання судових рішень покладено на
органи державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини другої ст. 11
Закону України „Про виконавче
провадження" державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Постановою вказаного державного
виконавця в порядку виконання
виконавчого провадження та з метою
забезпечення виконання рішення суду,
на підставі п. 10 частини першої ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», направлено виконавчий
документ за належністю до іншого
відділу державної виконавчої служби у
зв'язку з чим закінчено виконавче
провадження по виконавчому листу
№0707/10413/2012.

Оцінюючи дії державного виконавця по
винесенню оскаржуваної постанови суд
приймає до уваги також те, згідно з
вимогами частини першої ст. 20 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Частиною ж п'ятою вищевказаної статті
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що у разі
якщо у процесі виконавчого провадження
державним виконавцем отримано
документальне підтвердження про зміну
або встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його
роботи на території, на яку не
поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня
з моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника,
про що повідомляє стягувачу.

Судом встановлено, що вказаний
виконавчий лист був спрямований за
належністю до Сихівського відділу
держановної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції для подальшого виконання. При
цьому місцезнаходежнням юридичної
адреси боржника ПП «Майтер-Люкс» м.
Львів, вул. Чмоли, 2 (а.с. 5).

Матеріали виконавчого провадження по
виконанню рішення суду не містять
жодних доказів щодо дій виконавця
спрямованих на встановлення
місцезнаходження грошових коштів та
майна у боржника для можливості
виконання судового рішення, зокрема
про: наявність запитів державного
виконавця щодо надання інформації про
наявність грошових коштів та/або майна
у боржника направлених до банківських
установ; нотаріусів;
державтоінспекції; державної
податкової інспекції; депозитарія;
земельного кадастру; бюро технічної
інвентаризації; МТСБУ; державних
реєстрів, електронних реєстрів та
наявність відповідей на них.

За таких обставин, висновок державного
виконавця про місцезнаходження майна
боржника на території м. Мукачева є
необґрунтованим та безпідставним.

Поряд з цим, залишається незрозумілим
твердження державного виконавця в акті
опису 14.03.2014 відносно того, що описане
ним майно боржника знаходиться за
адресою: м. Мукачево, вул. Пряшівська, 3,
незважаючи на те, що згідно з
постановою головного державного
виконавця Міського відділу державної
виконавчої служби Мукачівського
міськрайонного управління юстиції від
28.01.2014 таких даних встановлено не було.

Таким чином підстав для винесення
оскаржуваної постанови у державного
виконавця не було.

З урахуванням вищенаведених норм
законодавства, та фактичних обставин
справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 є
обґрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 8, 19, 124 Конституції
України, ст.ст. 14, 210, 385-387 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 задоволити
повністю.

2. Визнати дії головного державного
виконавця Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Кобілєвої Ірини Олексіївни по
складанню акту опису і арешту майна від
14.03.2014 року - неправомірними.

3. Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Кобілєвої Ірини Олексіївни від
11.04.2014 про закінчення виконавчого
провадження №41990735 у справі за позовом
ОСОБА_1 до відповідача приватного
підприємства «Майстер-Люкс» про
стягнення 3500 грн. витрат на правову
допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя /підпис/
В.В. Кость

З оригіналом вірно.

Суддя
В.В.Кость