Справа № 357/2197/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 червня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Проценко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди , суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди спричиненої внаслідок
дорожньо - транспортної пригоди,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року близько 7 год. 30хв., на
45км + 700 м автодороги «Київ-Одеса» в
с.Митниця Васильківського району
Київської області сталася
дорожньо-транспортна пригода, за
участю автомобіля Мерседес-Бенц G-500,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_4, який рухався в
напрямку м. Одеса, автомобіля ВАЗ 2107
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням мого сина ОСОБА_5,
автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний
знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, які
рухалися в напрямку м.Києва.

По вказаному факту СУ ГУ МВС України в
Київській області порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України. Згідно постанови та
обвинувального висновку встановлено
вину ОСОБА_4 у скоєні
дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено матеріалами
кримінальної справи ОСОБА_4 керуючи
автомобілем Мерседес - Бенц G-500д.н.з.:
НОМЕР_1, рухаючись на 45км.+700м.
автодороги «Київ-Одеса»,
лівосторонньому заокругленні проїзної
частини в напрямку м. Одеса, в межах
території населеного пункту Митниця
Васильківського району Київської
області, в порушення вимог п. 12.4 Правил
дорожнього руху України введених в дію
з 01.01.2002 року, зі швидкістю близько 100
км/год., проявив злочинну недбалість до
дорожньої обстановки, допустивши
неуважність та безтурботність, чим
поставив під загрозу життя та здоров'я
громадянина, в порушення вимог п. 12.1, п.
1.10 термін «розділювальна смуга», п. 11.4
Правил дорожнього руху введених в дію з
01.01.2002 року, не обрав безпечну швидкість
руху з урахуванням дорожньої
обстановки і стану транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним, внаслідок чого втратив
керованість над автомобілем, здійснив
виїзд на розділювальну смугу та
зустрічну смугу руху в напрямку м.
Києва, де допустив зіткнення з
автомобілем марки «ВАЗ-2017»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в
напрямку м. Києва.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля марки
«ВАЗ-2017», ОСОБА_5, загинув на місці
пригоди. ОСОБА_5 був моїм сином.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30.04.2014 року за клопотання
представника позивача ОСОБА_7 до участі
у справі залучено в якості
співвідповідача ОСОБА_3.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30.04.2014 року за клопотання
представника позивача ОСОБА_7 до участі
у справі залучено в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримала просила його
задовольнити та стягнути на її користь
моральну шкоду.

Представник позивача за дорученням
ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
у його відсутність, уточнені позовні
вимоги підтримав та просив позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, заперечень на позов не
надали.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи були повідомлений
належним чином, заперечень на позов не
надав.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи були повідомлений належним
чином, заперечень на позов не надав.

На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає
можливим ухвалити заочне рішення у
справі, визнавши причину неявки до суду
відповідачів не поважною..

Суд, заслухавши пояснення позивача та
її представника, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8, оглянувши
матеріали кримінального провадження №
0000071 з відділу з розслідувань ДТП
СУ ГУ МВС України в Київській області
(м. Київ, вул. Володимирська, б.15) за
фактом порушення ними ПДР України за
ознаками злочину, передбаченого ст. 286
ч. 2 КК України, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає необхідним
позов задовольнити, виходячи з
наступного.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
близько 7 год. 30хв., на 45км + 700 м
автодороги «Київ-Одеса» в с.Митниця
Васильківського району Київської
області сталася дорожньо-транспортна
пригода, за участю автомобіля
Мерседес-Бенц G-500, державний номерний
знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4,
який рухався в напрямку м. Одеса,
автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний
знак НОМЕР_2, під керуванням мого сина
ОСОБА_5, автомобіля ВАЗ 2107 державний
номерний знак НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_6, які рухалися в напрямку м.Києва.

По вказаному факту СУ ГУ МВС України в
Київській області порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК
України. Згідно постанови та
обвинувального висновку встановлено
вину ОСОБА_4 у скоєні
дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено матеріалами
кримінальної справи ОСОБА_4 керуючи
автомобілем Мерседес - Бенц G-500д.н.з.:
НОМЕР_1, рухаючись на 45км.+700м.
автодороги «Київ-Одеса»,
лівосторонньому заокругленні проїзної
частини в напрямку м. Одеса, в межах
території населеного пункту Митниця
Васильківського району Київської
області, в порушення вимог п. 12.4 Правил
дорожнього руху України введених в дію
з 01.01.2002 року, зі швидкістю близько 100
км/год., проявив злочинну недбалість до
дорожньої обстановки, допустивши
неуважність та безтурботність, чим
поставив під загрозу життя та здоров'я
громадянина, в порушення вимог п. 12.1, п.
1.10 термін «розділювальна смуга», п. 11.4
Правил дорожнього руху введених в дію з
01.01.2002 року, не обрав безпечну швидкість
руху з урахуванням дорожньої
обстановки і стану транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним, внаслідок чого втратив
керованість над автомобілем, здійснив
виїзд на розділювальну смугу та
зустрічну смугу руху в напрямку м.
Києва, де допустив зіткнення з
автомобілем марки «ВАЗ-2017»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_5, який рухався в
напрямку м. Києва.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля марки
«ВАЗ-2017», ОСОБА_5, загинув на місці
пригоди. ОСОБА_5 був сином позивача.

Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного Кодексу
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено в судовому засіданні,
володільцем (власником) автомобіля
Мерседес-Бенц G-500, державний номерний
знак НОМЕР_1, є ОСОБА_2.

Власником автомобіля Мерседес-Бенц G-500,
державний номерний знак НОМЕР_1, є
ОСОБА_3, передав право на керування
автомобілем ОСОБА_2, а той в свою чергу
ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення ії цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди,ОСОБА_1,
як матері, сина, що загинув, заподіяно
моральну шкоду.

Заподіяна їй моральна шкода полягає у
душевних та фізичних стражданнях, яких
я зазнала внаслідок смерті її сина.
Внаслідок даного ДТП вона не має
можливості спілкуватися з своїм сином,
втратила душевний спокій, для
підтримання життєдіяльності
зверталася до лікаря - психолога, щоб не
втратити здоровий глузд. Лікарем їй
було виписано рецепт сильнодіючих
заспокійливих ліків. В даний час вона
змушена витрачати додаткові зусилля на
організацію свого життя внаслідок цих
подій, окрім того, на даний час та в
найближчому майбутньому вона змушена
витрачати весь свій вільний час на
здійснення дій по відновленню своїх
порушених прав.

Моральну шкоду, заподіяну їй внаслідок
душевних страждань на даний час вона
оцінює в 500 000 гривень.

Згідно висновку судово - психологічної
експертизи № 1-18/11 від 18.11.2013 року
орієнтований розмір компенсації
спричинених ОСОБА_1 моральних
страждань становить 324 мінімальних
заробітних плат, що у грошовому
еквіваленті становить 394 632 гривень .

Згідно відповіді МТСБУ Департамент
інформаційного забезпечення, аналізу
та методолігії страхування № 7/2-28/14814
від 02.06.2014 року в централізованій базі
даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується на
підставі відомостей, отриманих від
страховиків, членів МТСБУ відсутні
відомості щодо страхування
відповідальності власником автомобіля
Мерседес-Бенц G-500, державний номерний
знак НОМЕР_1, є ОСОБА_3.

Як встановлено в судовому засіданні
власником автомобіля Мерседес-Бенц G-500,
державний номерний знак НОМЕР_1, є
ОСОБА_3, передав право на керування
автомобілем ОСОБА_2, а той в свою чергу
ОСОБА_4.

Відповідно до п. 16 Постанови ПВСС
України № 4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" відповідно до
статті 21 Закону № 1961-IV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів, на
застрахував свою відповідальність
перед третіми особами своєму брату
ОСОБА_2.

В свою чергу ОСОБА_2 передав керування
автомобіля Мерседес-Бенц G-500, державний
номерний знак НОМЕР_1 громадянину США
ОСОБА_4, який скоїв дорожньо -
транспортну пригоду, внаслідок якої
загинув ОСОБА_5.

Відповідно до п. 30 Положення "Про
порядок видачі посвідчень водія та
допуску громадян до керування
транспортними засобами" затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 р. № 511) особи, які
тимчасово перебувають на території
України, мають право на керування
транспортними засобами за наявності
міжнародного посвідчення водія або
посвідчення водія іноземної держави,
що відповідає вимогам Міжнародної
конвенції про дорожній рух 1968 року,
записи в якому виконані або
продубльовані літерами латинського
алфавіту.

Відповідно до пункту 2 статті 41
Міжнародної Конвенції "Про Дорожній
рух" в країнах, що підписали вказану
Конвенцію, визнається будь - яке
національне посвідчення водія, яке
відповідає вимогам додатка 6 до
Конвенції і будь - яке міжнародне
посвідчення водія, яке відповідає
вимогам додатку 7 до Конвенції, при
умові, що воно видане в країні, яка
підписала вказану заяву.

США не входять до переліку країн, які
підписали Міжнародну Конвенцію "про
дорожній рух", а також те, що водійські
документи на підставі яких ОСОБА_4
керував автомобілем не відповідають
вимогам додатку 6 та додатку 7
зазначеної Конвенції, тобто документи
наявні у ОСОБА_4 не давали йому права
керування транспортними засобами на
території України.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 вказаної статті способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть, зокрема, бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди;

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України „Про судовий збір" мене, як
позивача, звільнено від сплати
судового збору.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Позивачем сплачено:

- За подачу клопотання про
забезпечення позову - 114,70грн.

- За витребування доказів - 114,70грн.

- Судові витрати по сплаті
експертизи - 4100грн.

- витрати, пов'язані з публікацією
в пресі оголошення про виклик
відповідача - 420грн.

- направлення повідомлення
відповідачу про виклик до суду -
21,48грн.+42,12грн.

- Судовий збір за подачу
апеляційної скарги - 115грн.

Всього: 114,70+114,70+4100+420+21,48+42,12+115=4928грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, необхідно
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 4928 гривень.

На підставі викладеного й у
відповідності із ст. ст. 11,16, 22, ч. 1 ст.
1167, 1168, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 88, 212, 215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
компенсацію в розмірі 324 мінімальних
заробітних плат, що у грошовому
еквіваленті становить 394 632 гривень в
якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 4928 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали до Апеляційного
суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя О. П. Шовкопляс