Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року Пролетарський районний суд
м. Донецька у складі: головуючого -
судді Пивоварової Ю.О., при секретарі
Ситнюк Я.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на квартиру
шляхом зняття з реєстрації,
позбавлення права користування житлом
та виселення та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні квартирою та вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
на квартиру шляхом зняття з реєстрації,
позбавлення права користування житлом
та виселення, в обґрунтування якого
зазначила, що 15.08.2012 року між нею та
ОСОБА_3 було укладено договір
купівлі-продажу двокімнатної квартири
АДРЕСА_1. Згідно п. 10 договору продавець
зобов'язався зняти з реєстраційного
обліку осіб, які зареєстровані у
квартирі до 20.09.2012 року. Право власності
на вказану квартиру підтверджується
витягом КП «БТІ м. Донецька» про
державну реєстрацію прав від 20.08.2012
року та технічним паспортом на
квартиру. Позивачем виконані всі умови
договору купівлі-продажу. В той же час
продавець умови договору виконав не в
повному обсязі, а саме: в порушення п. 10
договору в квартирі по теперішній час
зареєстрований син продавця -
ОСОБА_2.Позивач, як новий власник, або
хтось із членів її сім'ї у родинних
відносинах з відповідачем не
знаходиться і правові підстави для
проживання та користування квартирою у
відповідача відсутні. Договір найму
або оренди квартири з відповідачем не
укладались. Відповідач добровільно
знятися з реєстраційного обліку
відмовляється. Позивачем використані
усі засоби досудового врегулювання
спору, але вона вимушена звернутись до
суду. На підставі викладеного, позивач
просила усунути перешкоди у здійсненні
права власності на квартиру АДРЕСА_1
шляхом зняття з реєстрації,
позбавлення права користування житлом
та виселення ОСОБА_2 та стягнути з
відповідача судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_4 у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги, при цьому против відмовити у
задоволенні зустрічних позовних вимог
як таких, що не грунтуються на законі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні
вимоги не визнав та звернувся до суду з
зустрічним позовом до позивача про
усунення перешкод у користуванні
квартирою та вселення, в обґрунтування
якого зазначив, що квартира АДРЕСА_1
була надана його батькові ОСОБА_6 на
склад сім'ї з 3 осіб - ОСОБА_6, його
дружину та матір позивача ОСОБА_7 та
самого позивача ОСОБА_2. Оскільки
ОСОБА_7 було виплачено всі пайові
внески, за нею було зареєстровано право
власності на зазначену квартиру. В
зазначеній квартирі позивач був
зареєстрований та проживав постійно з
моменту вселення. 15.08.2012 року ОСОБА_3
продала спірну квартиру ОСОБА_1
Оскільки він залишається
зареєстрованим в квартирі по цей час та
за ним зареєстровано право власності
на частину пайових накопичень по
квартирі, вважає, що він має право
проживати в спірній квартирі, однак
відповідач чинить йому у цьому
перешкоди, тому він вимушений
звернутися до суду з цим позовом.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, свідка, дослідивши
матеріали справи, вважає первісний
позов обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню повністю та
зустрічний позов таким, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що що
15.08.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу,
згідно якого ОСОБА_3 передала у
власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1,
відчуження квартири вчинено за
домовленістю сторін за 143 840 грн., які
продавець повністю отримала від
покупця при підписанні договору, при
цьому продавець зобов'язалась зняти з
реєстраційного обліку осіб, які
зареєстровані у квартирі строком до
20.09.2012 року, звільнити квартиру та
передати ключі покупцю у термін до
17.08.2012 року (а.с. 4).

Відповідно до копії витягу про
державну реєстрацію прав наданого КП
«БТІ м. Донецька» та технічного
паспорту на квартиру, квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 15.08.2012 року (а.с. 5,
6-7).

Однак, продавцем ОСОБА_3 умови
договору виконано не в повному обсязі
та на цей час в спірній квартирі
зареєстрований її син та відповідач по
справі ОСОБА_2.

Конституцією України (ст. 41) та ст.
1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону №
475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд учиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням
володіння. Способи захисту права
власності передбачені нормами ст. ст. 16,
386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може
бути, зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК,
які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням в обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових
норм свідчить про те, що право члена
сім'ї власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно. Із
зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком (квартирою) та обсяг цих прав
залежить від виникнення у власника
будинку (квартири) права власності на
цей будинок (квартиру), а відтак -
припинення права власності особи на
будинок (квартиру) припиняє право
членів її сім'ї на користування цим
будинком (квартирою). Передбачаючи
право власника житлового будинку
(квартири) на відчуження цих об'єктів,
закон не передбачив при цьому перехід
прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом
(житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) (на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК).

Частина ж 4 ст. 156 ЖК передбачає
збереження такого права користування
житлом лише для членів сім'ї, які
припинили сімейні відносини з
власником будинку, при умові
збереження права власності на будинок
цього ж власника, тобто при незмінності
власника майна.

Зазначені висновки не суперечать
нормам ст. 47 Конституції, ст. 9 ЖК, ст. 311
ЦК, враховуючи, що право на житло
(користування ним, усунення перешкод у
користуванні ним) підлягає захисту
лише у випадку порушення прав особи.

Таким чином, аналізуючи неведене,
суд приходить до висновку про те, що
оскільки ОСОБА_2 не є членом сім"ї
нового власника ОСОБА_1, то у неї
відсутній обов"язок щодо збереження
права користування житлом для ОСОБА_2
як члена сім"ї колишнього власника
квартири. Оскільки на теперешіній час
ОСОБА_1 заявляє про порушення її прав
власності, воно підлягає судовому
захисту в частині усунення перешкод у
здійсненні права власності на квартиру
шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2,
позбавлення його права користування
житлом та виселення.

Обгрунтовуючи зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 посилається на ст. 64 ЖК
України щодо прав та обов"язків членів
сім"ї власника будинку (квартири). Однак
таке посилання є помилковим, оскільки
правове положення членів сім'ї
власника будинку (квартири) визначене
ст. 156 ЖК, й на них не поширена дія ст. 64
ЖК, тому члени сім'ї власника будинку
(квартири) не можуть користуватися тими
ж правами, які надаються членам сім'ї
наймача.

Враховуючи, що відповідач не
набув самостійного права на житло з
підстав, передбачених законом (найм,
оренда, вселення наймачем чи на
підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК, ст.ст. 61,
64 ЖК), оскільки як пояснили сторони у
судовому засіданні, ніяких угод з
приводу подальшого права користування
ОСОБА_2, спірним житловим приміщенням
між ними не укаладалось, згоди на його
вселення у квартиру ОСОБА_1 не
висловлювала, суд приходить до
висновку про те, що підстав для
задоволення його позовних вимог з
приводу вселення та усунення перешкод
у користуванні квартирою немає.

Доводи відповідача про те, що він
є власником 14 частини паєнакопичень в
ЖБК "Мир-134", які належали його померлому
батьку ОСОБА_2, тому має право власності
і на частину квартири, яка була
придбана батьками шляхом сплати
пайових внесків до ЖБК, суд вважає
необгрунтованими, оскільки діючим
законодавством не передбачено такої
підстави для виникнення права
власності на нерухоме майно як
власність на частину паєнагромаджень,
оскільки право власності на нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації, при цьому ніяких доказів
того факту, що право власності на
спірну квартиру зареєстровано за
ОСОБА_2 суду не надано.

Посилання відповідача на те, що
ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у
користуванні квартирою, що підтвердив
у судовому засіданні і свідок ОСОБА_8 не
впливають на висновки суду, оскільки у
судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження наявність правових
підстав для користування ОСОБА_2
спірною квартирою.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягенню судові витрати у
розмірі121,8 грн.

На підставі викладеного, Цивільного
Кодексу України, Житлового Кодексу
УРСР, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у здійсненні права
власності на квартиру шляхом зняття з
реєстрації, позбавлення права
користування житлом та виселення
задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні
права власності ОСОБА_1 на квартиру за
адресою: АДРЕСА_1

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1, знявши його з
реєстраційного обліку.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, із
квартири за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 121,8 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
у користуванні квартирою та вселення
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Ю.О.Пивоварова