Справа № 626/1022/14-ц
Провадження № 2/626/395/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2014 року Красноградський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого судді
Дудченка В.О.

при секретарі
Зінченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Краснограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення пені у зв'язку з несплатою
аліментів, -

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення пені у зв'язку з
несплатою аліментів за рішенням суду
на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за 2013 рік у розмірі 23074,61 грн.

В судовому засіданні представник
позивача - Лобач Н.І. позов підтримала
та надала пояснення відповідно
поданого позову, зокрема пояснила
суду, що сторони по справі перебували у
зареєстрованому шлюбі, який у 2006 році
розірваний, від шлюбу мають дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення
Красноградського районного суду
Харківської області від 04.10.2006 року з
ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на
корись ОСОБА_1 на утримання дочки в
розмірі ? частини від усіх видів
доходів. Відповідач по справі
ухиляється від сплати аліментів
встановлених рішенням суду на
утримання дитини, у зв'язку з чим станом
на 01.01.2014 року виникла заборгованість
яка становить 38 775,03 грн., відповідно
розмір пені від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
за період з 2011 по 2013 рік становить 100
752,06 грн., але з урахуванням важкого
матеріального становища платника
аліментів, просила зобов'язати
відповідача сплати на користь
позивачки пеню за 2013 рік у розмірі 23074,61
грн., понесені судові витрати на
правову допомогу у розмірі 1000 грн. та
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, оскільки ним 07.03.2014 року
було перераховано на користь позивачки
пеню, у зв'язку з несплатою аліментів, у
розмірі 2000 грн. та пред'явлено
квитанцію до виконавчої служби, яка
випадково державним виконав була
зарахована в погашення заборгованості
по аліментам.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи, дослідивши письмові докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню
враховуючи наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересі.

Згідно ст. 1 ЦПК України завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі,
який у 2006 році розірваний, від шлюбу
мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
10,11).

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 04.10.2006
року з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини
з усіх видів заробітку, починаючи з
18.09.2006 року, до повноліття дитини, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку (а.с. 9).

Рішенням Красноградського районного
суду Харківської області від 16.02.2011
року ОСОБА_2 позбавлено батьківських
відносно його доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа,
позбавлена батьківських прав, не
звільняється від обов'язку щодо
утримання дитини.

Вироком Красноградського районного
суду Харківської області від 09.04.2014
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК
України, тобто за злісне ухилення від
сплати аліментів встановлених
рішенням суду на утримання дитини,
однак на даний час вирок не набрав
чинності (а.с.15).

За правила ст.195 СК України та ст.74 ЗУ
"Про виконавче провадження" розмір
заборгованості з виплати аліментів
визначається державним виконавцем, а
за наявності спору питання про розмір
такої заборгованості вирішується за
заявою заінтересової особи судом у
порядку, встановленому законом.

З довідки старшого державного
виконавця ВДВС Красноградського РУЮ
Харківської області Ляміної А.В. видно,
що згідно виконавчого листа №2-971 від
04.10.2006 року Красноградського районного
суду Харківської області з ОСОБА_2
стягуються аліменти на користь ОСОБА_1
в розмірі ? частини на утримання дитини.
Заборгованість по аліментам, згідно
постанови про закінчення виконавчого
провадження, станом на 01.04.2013 року
становить 30582,78 грн. Починаючи з 01.04.2013
року заборгованість по аліментам
нараховується згідно даних
Красноградського управління
статистики про розмір
середньомісячної заробітної плати по
Красноградському району, яка
складається з квітні 2013 року по грудень
2013 року у розмірі 8192,25 грн. (а.с. 6).

Таким чином, заборгованість по
аліментам ОСОБА_2 станом на 01.01.2014 року
становить 38 775,03 грн.

Даний розрахунок державного виконавця
визнається сторонами по справі,
оскільки ніяких даних, які б свідчили
про те, що існує спір з приводу
неправильності нарахування суми
заборгованості по аліментам матеріали
справи не містять.

З положень ст. 196 СК України вбачається,
що при виникненні заборгованості з
вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
передбачена ст. 196 СК України
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується самим відповідачем, у
нього існує заборгованість по сплаті
аліментів згідно рішення
Красноградського районного суду
Харківської області від 04.10.2006 року, яка
становить 38 775,03 грн., проте суд не
погоджується з розміром неустойки
(пені) визначеної ОСОБА_1 за
прострочення сплати аліменти у розмірі
23074,61 грн. за 2013 рік.

При розрахунки пені позивач ОСОБА_1
нараховувала 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення
враховуючи взагалі усі дні
прострочення, та визначила суму пені у
розмірі 100752,06 грн., за 2011-2013 рік, а за 2013
рік у розмірі 23 074,61 грн., саме який і
просить стягнути з відповідача.

Однак пеня за прострочення сплати
аліментів починає нараховуватися з
наступного місяця за місяцем, у якому
виникла заборгованість.

З урахуванням того, що аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно за змістом ст. 196
СК України пеня нараховується не на всю
заборгованість, а на суму несплачених
аліментів за той місяць, у якому
проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61
Конституції України ніхто не може бути
притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Пеня за однин місяць прострочення
сплати аліментів становить 1% від
добуту простроченої суми аліментного
платежу за місяць за загальної
кількості днів прострочення.

Визначаючи розмір неустойки (пені), суд
виходить з того, що зобов'язання зі
сплати аліментів носить періодичний
характер і повинно нараховуватися
щомісяця.

Аналогічний за змістом правовий
висновок зробив Верховний Суд України
в постанові від 11.09.2013 року у справі
№6-81цс13 в якому зазначено, оскільки
зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, то при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч.1
ст.196 СК України пені від суми
несплачених аліментів суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне із цих
зобов'язань мало бути виконано, та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення
про стягнення пені, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Поряд з цим позивачка наводить свої
розрахунки за 2013 рік за весь період,
тобто з січня місяця по грудень, однак в
матеріалах справи в підтвердження
вказаних фактів є тільки довідка
держаного виконавця про розрахунок
заборгованості від 20.01.2014 року, де
розрахунок за 2013 рік наводиться тільки
з квітня місяці по грудень(а.с.6). Будь
яких інших довідок в підтвердження
вказаної суми заборгованості саме за
2013 рік, в матеріалах справи не
міститься, не надано таких позивачкою
та її представником і в судовому
засіданні.

З огляду на вище викладене та з
урахування того, що матеріали справи
містять помісячний розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 по аліментам
тільки за період з квітня 2013 року по
грудень 2013 року то в розрахунок пені за
прострочення сплату аліментів суд
бере, саме цей період, оскільки інших
даних позивачем про розміри
заборгованості по аліментам суду не
надано.

Так в квітні 2013 року прострочення
сплати аліментів становить 30 днів, тому
розмір пені рахується наступним чином
-заборгованість за місяць х 1% х
кількість днів:

- квітень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00
грн.;

- травень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10
грн.;

- червень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00
грн.;

- липень 2013 року; 910,25 х 1% х 31 = 282,10
грн.;

- серпень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10
грн.;

- вересень 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00
грн.;

- жовтень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10
грн.;

- листопад 2013 року: 910,25 х 1% х 30 = 273,00
грн.;

- грудень 2013 року: 910,25 х 1% х 31 = 282,10
грн.;

Отже за результатами розрахунків
розмір пені за прострочення виконання
аліментних зобов'язань платника у
період з квітня 2013 року по грудень 2013
року становить 2502,50 грн.

Суд може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК України умов -
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості.

При цьому суд не приймає до уваги
доводи відповідача, що ним вже сплачено
позивачці пеню у розмірі 2000 грн.,
оскільки згідно довідки виданою ВДВС
Красноградського РУЮ Харківської
області від 23.05.2014 року видно, що
боржником ОСОБА_2 07.03.2014 року дійсно
було сплачено 2000,00 грн. на користь
ОСОБА_1, але в рахунок погашення
заборгованості по аліментам, при цьому
інших доказів про сплату пені за 2013 рік
відповідачем суду не надано.

За таких обставин та враховуючи те, що
позивачем ставиться питання про
зобов'язання відповідача сплатити пеню
за несплату аліментів лише за 2013 рік,
суд не вбачає підстав для застосування
ч.2 ст. 196 СК України на зменшення
розміру неустойки (пені).

В ч.1,ч.2 ст.60 ЦПК України зазначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Враховуючи викладене, суд встановивши
факт заборгованості за аліментами,
наявність вини відповідача у її
виникненні, дійшов висновку про
наявність у позивача ОСОБА_1 права на
стягнення неустойки пені, а тому суд
вважає за доцільне задовольнити даний
позов частково та зобов'язати
відповідача сплатити неустойку (пеню)
на користь ОСОБА_1 за несплату
аліментів на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2013 рік (період з квітня
2013 року по грудень 2013 року) в сумі 2502,50
грн., а не як заявлено позивачем в сумі
23074,61грн.

Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України
стягненню з відповідача підлягають
документально підтверджені судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а саме на
оплату судового збору в сумі 26,80 грн. та
витрати за надану правову допомогу у
сумі 110 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 195,196, 197 СК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України, від
15.05.2006, № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів",
3-4, 10, 57-60, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення
пені, задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 сплатити неустойку
(пеню) на користь ОСОБА_1 за несплату
аліментів на утримання дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2013 рік в сумі 2502 (дві
тисячі п'ятсот дві гривні) 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові випрати по справі в сумі 26,80 грн.
та витрати за надану правову допомогу в
сумі 110 грн.

В іншій частині позову -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в апеляційний суд
Харківської області через
Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя