АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Галичанського А.Д., Кулянди
М.І.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» до ОСОБА_1 про стягнення
коштів за апеляційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» в особі
Центральної філії на рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівців від 06 березня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Представник ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів в сумі 41056,29грн.

Позовні вимоги обґрунтовував
слідуючими обставинами.

01.03.2010р. між ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» та ВАТ
«Українська страхова компанія
«Дженералі Гарант» був укладений
договір добровільного страхування
транспортного засобу, водія та
пасажирів від нещасних випадків,
цивільної відповідальності,
оформлений полісом № 19G-0304733,
відповідно до якого був застрахований
автомобіль Мерседес - Бенц,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.04.2011р. відбулася зміна найменування
ВАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» на ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто».

23.09.2010р. на перехресті вул.Тальнівської
і вул.Здолбунівської в м.Києві
відбулося зіткнення вищевказаного
автомобіля, автомобіля Дачіа та
автомобіля БМВ- 320, без реєстраційного
номерного знака, під керуванням ОСОБА_1,
у зв'язку з чим застрахований
автомобіль був пошкоджений.

ДТП відбулась в результаті порушення
відповідачем ОСОБА_1 п.13.1 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
Дарницького районного суду м.Києва від
14.10.2010р.

22-ц/794/736/ 2014 р.
Головуючий у 1 інстанції
Ярема Л.В.

Категорія 19/25
доповідач
Перепелюк І.Б

Позивач зазначає, що згідно звіту
незалежного оцінювача ТОВ «Естімейт»
№6107 від 15.10.2010р., матеріальний збиток,
завданий власнику застрахованого
автомобіля внаслідок його пошкодження
в ДТП становить 42296,64грн., а фактична
вартість ремонту автомобіля становить
40656,29грн.

ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» було оплачено вартість
ремонту застрахованого автомобіля у
розмірі 40656,29грн. та вартість
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 400грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1
на його користь зазначені витрати в
сумі 41056,29грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівців від 06 березня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» в
особі Центральної філії подав
апеляційну скаргу, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржуване рішення
незаконним та необґрунтованим.
Посилається на порушення норм
матеріального права, вважає, що строк
позовної давності ним не пропущено.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково, з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом за межами строку позовної
давності.

Однак вказаний висновок суду не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Як встановлено судом, 23.09.2010р. 0 21-20год.
на перехресті вул.Тальнівської і
вул.Здолбунівської в м.Києві, ОСОБА_1,
керуючи автомобілем марки БМВ- 320 без
реєстраційного номерного знака,
порушив правила Дорожнього руху,
зокрема п.13.1, внаслідок чого допустив
зіткнення з автомобілем марки «Дачія»
реєстраційний номер НОМЕР_2, після чого
зазначений автомобіль здійснив
зіткнення з автомобілем марки
«Мерседес - Бенц» реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Дарницького
районного суду м.Києва від 14.10.2010р.
відповідач ОСОБА_1 був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

Автомобіль марки «Мерседес - Бенц»
реєстраційний номер НОМЕР_1 був
застрахований ПАТ «Українська
страхова компанія «Дженералі Гарант»,
правонаступником якого ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто», що підтверджується
копією договору страхування наземного
транспорту № 19G-0304733 від 01.03.2010р.

Відповідно до звіту незалежного
оцінювача ТОВ «Естімейт» № 6107 від
15.10.2010р., матеріальний збиток, завданий
власнику застрахованого автомобіля
внаслідок його пошкодження в ДТП
становить 42296,64грн.

Згідно страхового акту №11296 від 05.11.2010р.
сума збитку завданого об'єкту
страхування складає 40656,29грн. та
виплачена ЗАТ «УКРГАЗ-ЕНЕРГО» 12.11.2010р.
відповідно до платіжних доручень за №
6598, № 6599.

Зазначені обставини, встановлені судом
першої інстанції і сторонами не
оспорюються.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції посилався
на те, що відповідно до вимог ч.1 ст.261 ЦК
України, трирічний строк позовної
давності почався з дня виплати
страхового відшкодування а саме з
12.11.2010р. і закінчився 12.11.2013р. Позивач
звернувся в суд з позовом 11.01.2014р. тобто
за межами строку позовної давності.
Враховуючи заяву відповідача про
застосування строку позовної давності,
суд відмовив в задоволенні позовних
вимог.

Однак, суд першої інстанції
безпідставно не звернув уваги на
слідуючі обставини. Виходячи із
постанови Дарницького районного суду
м.Києва від 14.10.2010р., місце проживання
відповідача : вул.Квіткова 6, с.Коровія,
Глибоцького району, Чернівецької
області.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови
до фізичних осіб пред'являються в суд
за реєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за реєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Позивач в межах строку позовної
давності, а саме 14.09.2013р. звернувся в
Глибоцький районний суду Чернівецької
області з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Ухвалою Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 08.10.2013р.
позовна заява була повернута позивачу
у зв'язку з тим, що відповідач проживає
по АДРЕСА_1.

Вказана ухвала надійшла на адресу
позивача 10.12.2013р.

Позивач 29.12.2013р. звернувся із позовом до
Шевченківського районного суду
м.Чернівців.

Керуючись положеннями ст.264 ЦК України,
слід зробити висновок, що строк
позовної давності перервався
зверненням із позовом до Глибоцького
районного суду.

Отже, підстав для відмови у позові у
зв»язку із пропуском строку позовної
давності не вбачається.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального права, що відповідно до
п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставою
для скасування рішення та ухвалення
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто».

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
страхування», ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до п.9.21 Правил
добровільного страхування наземного
транспорту, страховик, який виплатив
страхове відшкодування, має право
пред»явити позов до особи, яка винна у
заподіянні збитків, відповідно до
чинного законодавства.

Страховик не вправі вимагати від
заподіювача шкоди суму, яку він
виплатив страхувальнику з порушенням
умов договору страхування. Якщо
розрахунок здійснювався за іншими
правилами, ніж зазначено в договорі
страхування, то при визначенні розміру
вимоги страховика, який підлягає
задоволенню, до заподіювача шкоди із
суми, виплаченої страховиком
страхувальнику, виключається виплата,
не передбачена договором. Отже,
страховик не має права вимагати
відшкодування вартості
автотоварознавчого дослідження в сумі
400грн., у зв'язку з тим, що такі витрати
страховика не є страховим
відшкодуванням, а спрямовані на
визначення розміру збитків. Ці витрати
не підлягають стягненню з особи, яка
відповідальна за спричинену шкоду.

Позов слід задовольнити частково та
стягнути з відповідача на користь
позивача 40656,29грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи зазначені положення, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 609,84грн. із яких : 406,56грн. -
сплачений судовий збір за подачу
позовної заяви та 203,28грн. - судовий збір
за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 307, п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Центральної
філії задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівців від 06 березня 2014 року
скасувати.

Позов представника ПАТ «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» до
ОСОБА_1 про стягнення коштів
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Центральної
філії 40656,29грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в особі Центральної
філії судовий збір в сумі 609,84грн. із
яких : 406,56грн. - сплачений судовий збір
за подачу позовної заяви та 203,28грн. -
судовий збір за подачу апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча (підпис)

Судді : (підписи)

З оригіналом вірно :