Справа № 749/337/14 Провадження №
22-ц/795/1238/2014 Головуючий у I інстанції -
Чигвінцев М. С. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С.,
Позігуна М.І.,

при секретарі: Руденко О.М.

з участю: представника
відповідача ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2,
прокурора Шовкун Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Щорського районного
суду Чернігівської області від 05
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Позов обгрунтований тим,
що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
спільну доньку ОСОБА_4 Дитина проживає
разом з позивачкою, знаходиться на її
утриманні. Батько малолітньої ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини, ніякої
участі у її вихованні не приймає, не
сприяє її духовному та фізичному
розвитку, не цікавиться її життям, не
відвідує вдома та навчальному закладі,
не турбується про її навчання та
підготовку до самостійного життя. В
останнє відповідач бачився з донькою
шість років назад. Аліменти в повному
обсязі не сплачує та не заперечує проти
позбавлення батьківських прав.

Рішенням Щорського районного суду
Чернігівської області від 05 травня 2014
року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4
задоволено, позбавлено батьківських
прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні її
позовних вимог, посилаючись на
незаконність, необґрунтованість,
неправильне застосування норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом зроблено хибні висновки
щодо ухилення відповідача від
виконання ним батьківських обов'язків,
так як він не завжди міг виконувати їх
належним чином через те, що з моменту
розлучення між сторонами почалися
непорозуміння щодо участі відповідача
у вихованні та відвідуваннях доньки.
Його намагання поспілкуватися з
дитиною закінчувалися конфліктами,
взаємними звинуваченнями, настроєм
доньки з боку дружини проти батька.
Апелянт зазначає, що наголошував у суді
першої інстанції і продовжує
наполягати на тому, що він бажав і бажає
брати участь у вихованні доньки,
спілкуватись з нею. Апелянт просить суд
врахувати викладені обставини, а також
те, що він веде гідний спосіб життя, на
обліку в нарко- чи психдиспансері не
перебуває, позитивно характеризується,
вчасно сплачує аліменти, бажає
спілкуватись з донькою та брати участь
у її вихованні та вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалено не в
інтересах дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції вважав доцільним
позбавити відповідача батьківських
прав, оскільки ОСОБА_3 не піклується про
фізичний і духовний розвиток дочки,
зокрема, не бере участі у вихованні, не
цікавиться навчанням, не забезпечує
необхідні умови для навчання,
матеріально не утримує.

Однак апеляційний суд не може
погодитись з таким висновком районного
суду, оскільки він не ґрунтується на
матеріалах справи та не відповідає
вимогам чинного законодавства, у
справі відсутні належні докази, які б
давали достатні підстави для
застосування до ОСОБА_3 крайнього
заходу впливу.

Судом по справі встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
20.11.2004 року по 08.11.2010 року, від якого
мають спільну доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9, 12-13,). Після
розірвання шлюбу дочка ОСОБА_5
залишилась з матір'ю, на даний час
навчається в Улянівському
навчально-виховному комплексі
Чернігівського району, Чернігівської
області (а.с 16).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 08.11.2010 року з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на
утримання неповнолітньої дочки у
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, починаючи з 27.08.2010 року (а.с.
14-15). Як вбачається з розрахунку
заборгованості по аліментам та довідки
відділу ДВС Щорського РУЮ № 122/03-58/2 від
11.04.2014 року аліменти ОСОБА_3 сплачував
регулярно та переважно в повному
обсязі і станом на 01.04.2014 року
заборгованості не має (а.с. 31, 52).

Згідно довідки № 69 від 17.03.2014 року до
служби у справах дітей Щорської
райдержадміністрації жодного разу не
надходила інформація про ухилення від
виконання батьківських обов'язків
ОСОБА_3 відносно своєї малолітньої
дитини ОСОБА_4 Вищезазначений
громадянин проживає у с. Великий Щимель
Щорського району, тому висновок про
доцільність позбавлення його
батьківських прав готує орган опіки та
піклування Великощимельської
сільської ради Щорського району
Чернігівської області (а.с. 23).

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Великощимельської
сільської ради № 03-06 від 03.04.2014 року, у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 і його перша
дружина з дочкою на території
сільської ради не проживають,
опікунська рада не має відомостей про
їхні стосунки, як вони проживають і як
виховують свою спільну дитину. Зі слів
матері ОСОБА_7, ОСОБА_3 регулярно
сплачує аліменти на дитину (а.с. 28).

Згідно характеристики, виданої
Великощимельською сільською радою, №
106/03-06 від 07.04.2014 року ОСОБА_3
характеризується лише з позитивної
сторони (а.с. 32).

Статтею 27 Конвенції про права дитини
від 20 листопада 1989 року, ратифікованої
Україною 27 лютого 1991 року, передбачено,
що батько (-ки) або інші особи, які
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до
національних умов і в межах своїх
можливостей вживають необхідних
заходів щодо надання допомоги батькам
та іншим особам, які виховують дітей, у
здійсненні цього права і у випадку
необхідності надають матеріальну
допомогу і підтримують програми,
особливо щодо забезпечення дитини
харчуванням, одягом і житлом.

Згідно преамбули Європейської
конвенції про здійснення прав дітей,
ратифікованої Україною, визначається
важливість ролі батьків у захисті та
підтримці прав і найвищих інтересів
дітей, зважаючи на те, що Держави в разі
необхідності мають також брати участь
у такому захисті й у такій підтримці.

Сімейним кодексом України визначено
чіткий перелік підстав для позбавлення
батьків батьківських прав щодо дітей і
відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в постанові „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3,
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише з підстав,
передбачених ст. 164 СК України, а також
при вирішенні питання про позбавлення
батьківських прав, повинен з'ясувати
безліч обставин, які дають підстави для
позбавлення таких прав щодо дитини.

Звідси виходить, що позбавлення
батьківських прав, що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, можливо лише при повному,
всебічному та об'єктивному з'ясування
всіх обставин, оскільки позбавлення
таких прав є крайнім заходом впливу на
осіб, які не виконують батьківських
обов'язків.

Матеріали справи не містять безспірних
доказів, які б свідчили про ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини,
винної поведінки відповідача у
свідомому нехтуванні своїми
обов'язками. Судом першої інстанції не
взято до уваги, що відповідач вчасно
сплачує аліменти і не має
заборгованості, характеризується лише
з позитивної сторони, спиртними
напоями не зловживає, виявляє бажання
до спілкування та виховання дитини,
зокрема, звернувся до органу опіки та
піклування із заявою про визначення
часу та місця спілкування з дитиною,
докази про вжиття органами опіки та
піклування заходів до відповідача за
ухилення від виконання батьківських
обов'язків чи притягнення його до
адміністративної відповідальності у
матеріалах справи відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, керуючись
положеннями Конвенції про права
дитини, ст. 164 СК України, роз'ясненнями
Пленуму ВСУ, апеляційний суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про позбавлення останнього
батьківських прав.

За таких обставин, на підставі пп. 2,4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Щорського районного суду
Чернігівської області від 05 травня 2014
року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: