Справа № 1304/5466/12
Головуючий у 1 інстанції: Курилець А.Р.
Провадження № 22-ц/783/4443/14
Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло
М.В.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 19 червня 2012 року у справі за
поданням держаного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Меленчука
В.І. про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Галицького районного
суду м.Львова від 19 червня 2012 року
задоволено подання Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Меленчука В.І. та тимчасово
обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України до сплати нею заборгованості в
сумі 1104168,02 грн. згідно виконавчих
листів, які входять до зведеного
виконавчого провадження ВП №32172048.

Вказану ухвалу суду оскаржила
боржник ОСОБА_2, яка просить таку
скасувати, посилаючись на те, що ухвала
суду першої інстанції є незаконною та
такою, що постановлена з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому
залишатись в законній силі не може.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
на підставі ЗУ «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» юридичні санкції у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України застосовуються у разі
ухилення боржника від виконання ним
зобов'язань, а не при наявності самого
факту невиконання таких. Проте, в
поданні державного виконавця відсутні
докази на підтвердження факту ухилення
нею, як боржником, від виконання
боргових зобов'язань. Також зазначає,
що згідно домовленостей досягнутих між
нею та ПАТ «Універсал Банк», рішення
суду виконується та в повному обсязі
буде виконано 06.11.2015 року, що також
спростовує факт її ухилення від
сплати заборгованості ( а.с 21-24 ).

Державний виконавець Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції у судове засідання
апеляційного суду не з'явився, хоча
алежним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення щодо часу та місця
розгляду справи.

За таких обставин. у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України,
його неявка не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника ОСОБА_3 в обґрунтування
доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішуються судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
на виконанні відділу ДВС Галицького
ЛМУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчих листів:

- №2-9067/10, виданого 01.08.2011 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровськ про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «ПриватБанк» 535549,85 грн.
та 3780,87 грн. боргу;

- №2-1105/11 від 04.08.2011 року, виданого
Галицьким районним судом м. Львова про
стягнення солідарно із ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк»
334 500, 39 грн. боргу;

- №2-316/11, виданого 31.08.2011 року
Галицьким районним судом м. Львова про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
228516,91 грн. боргу;

Постановою державного виконавця
від 04.10.2011 р. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-9067/10 від 01.08.2011 року та надано
боржнику строк на добровільне
виконання постанови до 11.10.2011 р. (а.с. 5).

Постановою державного виконавця
від 01.11.2011 р. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-316/11 від 31.08.2011 року та надано
боржнику строк на добровільне
виконання постанови до 08.11.2011 р. (а.с. 9).

Постановою державного виконавця
від 20.09.2011 р. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №2-1105/11 від 04.08.2011 року та надано
боржнику строк на добровільне
виконання постанови до 27.09.2011 р. (а.с. 13).

Звертаючись до суду із поданням
про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України державний
виконавець зазначив, що таку слід
обмежити у праві виїзду за кордон,
оскільки вона ухиляється від виконання
покладених на неї зобов'язань, однак не
надав доказів такого ухилення.

З таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишити
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями ст. 2
Протоколу № 4 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(далі - Конвенція), який гарантує деякі
права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно свою власну. На
здійснення цих прав не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична
особа має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Положеннями ст.6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну» громадянинові України, який
має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, і зокрема,
згідно п.5 цього порядку. якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим
рішенням,рішенням іншого органу
(посадової особи), - до виконання
зобов'язань, що узгоджується з
положеннями п.18 ч.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження».

Таким чином, основною і єдиною
підставою для тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України є
його ухилення від виконання
зобов'язань.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, звертаючись до суду з поданням
щодо тимчасового обмеження боржника
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
державний виконавець, окрім
констатування самого факту наявності у
ОСОБА_2 непогашеного боргу за
виконавчими листами: №2-9067/10 від 01.08.2011
року, №2-1105/11 від 04.08.2011 року та №2-316/11
від 31.08.2011 року не навів у своєму
поданні належних і допустимих доказів.
Які б з достатньою очевидністю
підтверджували ухилення боржника від
виконання своїх зобов'язань.

Більш того, колегією суддів
встановлено, що виконавчий лист №2-9067/10,
який видано 01.08.2011 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровськ про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«ПриватБанк» 535549,85 грн. та 3780,87 грн.
боргу, постановою головного державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Меленчука В.І. повернуто
стягувачу. Даних про повторне
пред'явлення цього виконавчого листа
до виконання в поданні не зазначено.

За ствердженням апелянта, на
погашення боргових зобов'язань перед
ПАТ «Перший Український Міжнародний
Банк» на суму 228516,91 грн. за виконавчим
листом №2-316/11, який видано 31.08.2011 року
Галицьким районним судом м. Львова, нею
передано в заставу Банку автомобіль
марки «Mitsubishi Lancer Intens» на який звернуто
стягнення за виконавчим написом №2156
приватного нотаріуса ОСОБА_7 (а.с.29).

Однак, в матеріалах справи
відсутні докази щодо вжиття держаним
виконавцем будь-яких заходів щодо
реалізації як вказаного заставного
майна, так і встановлення іншого майна
боржника, на яке може бути звернуто
стягнення.

Не спростовані матеріалами
справи і тверджує апелянт про
досягнення домовленості з ПАТ
«Універсал Бак» внаслідок тривалих
перемовин з Банком, щодо порядку
погашення боргу на суму 228516,91 грн., який
підлягає стягненню за виконавчим
листом №2-316/11, виданого 31.08.2011 року
Галицьким районним судом м.Львова.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність встановлених законом
підстав для тимчасового обмеження
права ОСОБА_2 на виїзд за межі України.

З наведених мотивів оскаржувана
ухвала суду підлягає скасуванню з
постановленням апеляційним судом
нової ухвали про відмову у задоволенні
подання головного державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Меленчука В.І. про тимчасове
обмеження виїзду за межі України
ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п.2
ч.1ст.312, ст.313, п.6 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 19 червня 2012 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у
задоволенні подання головного
держаного виконавця Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Меленчука В.І. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили
безпосередньо.

Головуючий:
Штефаніца Ю.Г.

Судді:
Береза В.І.

Бойко С.М.