АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1935/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 67 Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. УХВАЛА
28 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоДмитренка М.
І.суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д. при
секретаріВолвенко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації - Кайдаш Тетяни
Миколаївни на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 28 квітня
2014 року за позовом ОСОБА_7 до
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації про
встановлення постійного проживання на
момент аварії на Чорнобильській АЕС, -
в с т а н о в и л а :
У листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернулася
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що починаючи з літа 1985
року вона з чоловіком переїхала для
постійного проживання до м. Прип’ять,
Чорнобильського району, Київської
області. У вересні 1985 року у них
народилася донька - ОСОБА_8. За період
проживання у м. Прип'ять вона з донькою
зареєстровані за місцем проживання не
У зв'язку з аварією на Чорнобильській
АЕС, що сталася 26 квітня 1986 року позивач
з чоловіком та донькою, 27 квітня 1986 року
були змушені самостійно евакуюватись
спочатку до с. Салтиково-Дівиче,
Куликовського району, Чернігівської
області, а через декілька днів до с.
П'ятирічка, Миронівського району,
Київської області, де проживали до
осені 1986 року. Починаючи з січня 1988 року
вони постійно мешкають у м. Черкаси, але
лише з 12.02.1993 року зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_2, де і проживають по
22 липня 2013 року позивач звернулася до
Департаменту соціального захисту
населення Черкаської обласної
державної адміністрації з заявою про
видачу їй посвідчення, як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, щодо підтвердження статусу
потерпілої внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС відповідної
Згідно витягу з протоколу №7 від 26.09.2013
року засідання комісії Черкаської
облдержадміністрації з питань видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
позивачу було рекомендовано
підтвердити факт проживання в м.
Прип'ять в законному порядку.
У зв'язку з цим позивач звернулася до
суду за захистом своїх прав і просила
встановити факт постійного проживання
у м. Прип’ять, Чорнобильського району,
Київської області ОСОБА_7, на момент
аварії на Чорнобильській АЕС, тобто
станом на 26 квітня 1986 року.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 28 квітня 2014 року позов
ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
представник Департаменту соціального
захисту населення Черкаської обласної
державної адміністрації - Кайдаш Т.М.
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції внаслідок неповного
з'ясування судом обставин справи,
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
оскаржуване рішення та закрити
провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
вивчивши та обговоривши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 28 квітня 2014 року не
відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦПК України,
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

При вирішенні питання про прийняття
заяви про встановлення факту, що має
юридичне значення, суддя, окрім
перевірки відповідності поданої заяви
вимогам закону щодо форми та змісту,
зобов'язаний з'ясувати питання про
підсудність та юрисдикцію щодо її
розгляду.

Чинним законодавством передбачено
позасудове встановлення певних фактів,
що мають юридичне значення, а тому
суддя, приймаючи позовну заяву повинен
перевірити чи може вона розглядатися в
судовому порядку і чи не віднесено її
розгляд до повноважень іншого органу.

Так, статтею 9 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Підставами для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях. Видача довідок про
період роботи (служби) по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також на територіях
радіоактивного забруднення, про
заробітну плату за цей період
здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.
Визначення рівнів забруднення, доз
опромінення, відновлення їх шляхом
розрахунку здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
відповідних державних органів та
обласних державних адміністрацій (ст. 15
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»).

Відповідно до частин 1 і 3 ст.65 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС та потерпілим видаються
посвідчення. Посвідчення «Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи» є
документами, що підтверджують статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими цим Законом.

Згідно п.10 Порядку видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженим постановою КМ України № 51
від 20 січня 1997 року видача посвідчень
провадиться потерпілим і учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС -
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за поданням місцевих
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування за місцем
проживання на підставі документів, які
вказані в даному пункті. Рішення про
видачу або відмову у видачі
посвідчення приймається у місячний
термін з дня надходження необхідних
документів до органу, що видає
посвідчення.

Посвідчення видаються потерпілим від
Чорнобильської катастрофи з числа
евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особам, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття) і особам,
які постійно проживали в зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття рішення
про відселення (розпорядження Ради
Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), -
на підставі довідки, виданої
Волинською, Житомирською, Київською,
Рівненською або Чернігівською
облдержадміністраціями (додатки N 3 або
N 4).

Спірні питання щодо визначення статусу
осіб, евакуйованих із зони відчуження в
1986 році, розглядаються відповідними
комісіями Київської і Житомирської
облдержадміністрацій на підставі
довідок та інших документів, що
засвідчують факт перебування в
населеному пункті, віднесеному до зони
відчуження, виданих місцевими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування.

Рішення зазначених комісій є підставою
для видачі посвідчень відповідної
категорії.

Отже, за замістом даних норм
встановлення факту проживання особи на
території радіоекологічного контролю
та видача відповідного посвідчення
проводиться в позасудовому порядку
відповідними державними органами,
рішення яких про відмову у видачі
посвідчення може бути оскаржене до
суду у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вищенаведені норми закону та
ухвалив передчасне рішення.

Аналогічна позиція викладена в п.2
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення»,
згідно якого не можуть розглядатися
судами заяви про встановлення фактів
належності до осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до ветеранів чи інвалідів війни тощо.
Відмова відповідного органу в
установленні такого факту може бути
оскаржена заінтересованою особою до
суду.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_7 про встановлення факту
постійного проживання у м. Прип'ять не
підлягають розгляду судом в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
визначених ст.ст. 205 і 207 ЦПК України.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 205
ЦПК України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги є
переконливими та аргументованими, а
тому рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, як незаконне та
необґрунтоване, а провадження у справі
закриттю.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 310, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Черкаської обласної державної
адміністрації на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 28 квітня
2014 року - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 28 квітня 2014 року -
скасувати, а провадження у справі
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :