РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2014 року
Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді
Мартинишин М.О.

при секретарі- Кметь
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2

до Управління освіти департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради

про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача Управління
освіти департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради в
якому просить визнати звільнення з
роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України
незаконним та поновити на займаній
посаді, стягнути Управління освіти
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу та компенсацію за
заподіяну моральну шкоду в розмірі 2500
гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що
17.09.2007 року він був призначений на
посаду директора оздоровчого табору
«Старт», який було перейменовано на
дитячий позаміського закладу
оздоровлення та відпочину «Старт» на
підставі ухвали сесії Львівського
міської ради від 03.12.2009 року за №3103.
17.07.2013 року на підставі наказу №110-к,
виданого начальником Управління
освіти департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради він
звільнений із займаної посади
директора дитячого позаміського
закладу оздоровлення та відпочинку
«Старт» на підставі п.3 ст.40 КзпП
України, у зв'язку з систематичним
невиконанням працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором. При цьому йому не
відомо, в чому на думку роботодавця
полягає застосування такого крайнього
заходу як звільнення, оскільки
останній обмежився лише загальним
посиланням на систематичне
невиконання без поважних причин
посадових обов'язків та не врахував
положення ч.3 ст. 149 КзпП України, не
зрозуміло в чому конкретно виявилось
його порушення, яке стало приводом його
звільнення, та чи могло воно бути
підставою для розірвання трудового
договору. Окрім цього, він отримав
трудову книжку та був ознайомлений з
вказаним наказом про звільнення лише 12
серпня 20133 року, а повний розрахунок
проведено із ним лише 20.08.2013 року.
Вважає, що він сумлінно ставився до
виконання службових обов'язків і не
вчиняв порушень трудових обов'язків,
така причина звільнення його з роботи
як систематичним невиконанням
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором є незаконною і
такою, що порушує його права, а тому він
змушений звертатись до суду за
захистом свого права та інтересу. Крім
цього, йому внаслідок незаконного
звільнення було завдано моральну
шкоду, яка полягає втому, що він
безпідставно був позбавлений права на
отримання заробітку, внаслідок чого
змушений був прикладати додаткові
зусилля для організації свого життя та
сім'ї, був постійній нервовій та
психологічний напрузі. Незаконне
звільнення призвело до того, що він
постійно думає на яку роботу йому
влаштуватись, оскільки звільнення
відбулось раптово, без будь-яких
законних підстав, що завдає йому
значних моральних страждань Заподіяну
моральну шкоду оцінює в розмірі 2500
гривень. При цьому вважає, що
відповідач зобов'язаний при
незаконному звільненні виплатити йому
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. Просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, дали пояснення аналогічні,
викладеним в позовній заяві. Просять
позов задоволити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
заперечив з підстав у поданому
запереченні та поясненнях до
заперечення, з приводу чого дав
аналогічні пояснення, що зібрані в них
всі докази, що наказ про звільнення
позивача з посади директора дитячого
позаміського закладу оздоровлення та
відпочинку «Старт» 17.07.2013 року №110-К за
систематичні порушення посадових
обов'язків та трудової дисципліни,
відповідно до п.3 ст.40 КзпП України є
законним, а тому не підлягає стягненню
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральна шкода, які нічим не
підтверджені. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили, що
ОСОБА_2 систематично порушував
посадові обов'язки та трудової
дисципліни, відповідно до п.3 ст.40 КзпП
України, його було звільнено,
з'ясувавши дійсні обставини справи,
права та обов'язки сторін, дослідивши
зібрані по справі докази, суд приходить
до висновку, що в задоволенні позову
слід відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював на посаді директора
оздоровчого табору «Старт», який було
перейменовано на дитячий позаміський
заклад оздоровлення та відпочину
«Старт» з 17 вересня 2007 року до 17 липня
2013 року.

Як вбачається з наказу про
звільнення №110-К від 17.07.2013 року,
виданого начальником Управління
освіти департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради,
ОСОБА_2 звільнено з посади директора
дитячого позаміського закладу
оздоровлення та відпочинку «Старт»
17.07.2013 року за систематичні порушення
посадових обов'язків та трудової
дисципліни, відповідно до п.3 ст.40 КзпП
України. Наказано заступнику головного
бухгалтера централізованої
бухгалтерії управління освіти
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради У.Лещак
провести повний розрахунок з ОСОБА_2 за
відпрацьований час.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Із постанови Головного державного
санітарного лікаря м.Стрия,
Сирийського та Сколівського районів у
Львівській області Рокунець Т.В. від 12
червня 2013 р. № 8 «Про застосування
адміністративно-запобіжних заходів за
порушення санітарного законодавства»
вбачається, що проводилась обстеження
дитячого позаміського закладу
оздоровлення та відпочинку «Старт»,
керівником якого був позивач, з
проводу чого складено акти 17.05.2013 року
та 11.06.2013 року та встановлено, що станом
на 11.06.2013 року не виконанні було
план-завдання та пропозиції по акту
санітарно-епідеміологічного
обстеження дитячого позаміського
закладу оздоровлення та відпочинку
«Старт» від 17.05.2013 року та за порушення
санітарно-епідеміологічних норм у
оздоровчому закладі було заборонено
заїзд організованих груп дітей в
дитячий позаміський заклад
оздоровлення та відпочинку
«Старт»(а.с.38).

Оскільки не було виконані
план-завдання для дитячого
позаміського закладу оздоровлення та
відпочинку «Старт», та пропозиції по
актах санітарно-епідемічного
обстеження від 17.05.2013 року та 11.06.2013
року, порушені Державні санітарні
правила і норми «Улаштування,
утримання та організація режиму
діяльності оздоровчих закладів» №
5.5.5.23-99, а тому суд вважає, що в даному
випадку і спричинило до заборони
заїзду організованих груп дітей в
дитячий позаміський заклад
оздоровлення та відпочинку «Старт».
Вказане і також підтверджується листом
начальника Стрийського міськрайонного
Управління Головного управління
Держсанепідемслужби у Львівській
області Рокунець Т.В. від 12.07.2013 року
№718(а.с.40).

В п.14. Статуту цього закладу зазначено,
що працівники дитячого закладу
відповідно до своїх функціональних
повноважень несуть відповідальність
за збереження життя та здоров'я дітей,
які перебувають в ньому, а в п.16 Статуту
цього закладу вказано, що споруди,
будівлі та інші приміщення дитячого
закпаду повинні відповідати
санітарно-гігієнічним нормам та
вимогам пожежної безпеки, та в п.21
Статуту цього закладу вказано, що
директор дитячого закладу забезпечує
дотримання санітарно-гігієнічних,
протипожежних норм і правил техніки
безпеки; здійснює контроль за
оздоровчо- виховним процесом та
процесом відпочинку, забезпечує
створення належних умов для
оздоровлення та відпочинку) закладу
оздоровлення та відпочинку,
функціональні обов'язки.

Після чого відповідач розглянувши
постанову Головного державного
санітарного лікаря м.Стрия,
Сирийського та Сколівського районів у
Львівській області Рокунець Т.В. від 12
червня 2013 р. № 8 «Про застосування
адміністративно-запобіжних заходів за
порушення санітарного законодавства»
та наслідком чого на позивача було
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді догани наказом від 19.06.2013р. №
266р. «Про розгляд постанови про
застосування адміністративно-
запобіжних заходів за порушення
санітарного законодавства та
притягнення до відповідальності
винних осіб»(а.с.35).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України
працівники зобов'язані працювати чесно
і сумлінно, своєчасно і точно
виконувати розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Згідно із ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Відповідно до ч.1 ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Від позивача було отримане пояснення з
приводу порушення ним трудової
дисципліни від 12.06.2013р.(а.с.36), від
ознайомлення з наказом № 266р., під
розписку позивач відмовився, про що
було складено відповідний акт 19.06.2013
року(а.с.37). Позивач не оскаржував
зазначене вище дисциплінарне
стягнення в порядку встановленому
чинним законодавством, що і не
заперечується сторонами по справі.

Пропозиції начальника Стрийського
міськрайонного Управління Головного
управління Держсанепідемслужби у
Львівській області Рокунець Т.В. від
16.07.2013 року №124, від 17.07.2013 року
№125(а.с.42-43), на усунення причин і умов,
що сприяли вчиненню порушень
санітарного законодавства і не були
виконанні директором дитячого
позаміського закладу оздоровлення та
відпочинку «Старт».

Наказом управління освіти
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради № 296р. від
15.07.2013 року «Про перевірку стану
дотримання санітарного законодавства
України в дитячому позаміському
закладі оздоровлення та відпочинку
«Старт» було здійснено перевірку
дитячого позаміського закладу
оздоровлення та відпочинку
«Старт»(а.с.41) та виявлено факти
порушення трудової дисципліни з боку
позивач, що викладені в акті від 17.07.2013
року, в тому числі за підписом
позивача(а.с.39). Вказане і також
підтверджується Наказом управління
освіти департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради № 297р.
від 17.07.2013 року «Про підсумки перевірки
дотримання вимог санітарного
законодавстваУкраїни в дитячому
позаміському закладі оздоровлення та
відпочинку «Старт»(а.с.44).

Окрім зазначених вище порушень
трудової дисципліни з боку позивача
комісією від управління освіти
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради від 17.07.2013 р.
було виявлено факт фіктивного
працевлаштування позивачем
працівників у дитячому позаміському
закладі оздоровлення та відпочинку
«Старт», з приводу чого і було складено
акт від 17.07.2013року(а.с.47). З цього приводу
позивач у своєму поясненні зазначив:
«Стосовно призначених працівників
пояснень не даю»(а.с.45). Однак позивач
від підписування вказаного акту
відмовився, про що комісією складений
відповідний акт від 17.07.2013 року(а.с.48).

У відповідності до вимог ст. 149 КЗпП
України позивач з приводу виявлених
комісією порушень трудової дисципліни
надав письмові пояснення(а.с.45). Після
чого 17.07.2013р. відповідачем було видано
вищезазначений наказ № 110-к про
звільнення ОСОБА_2 та ознайомлено із
змістом наказу позивача під
розписку(а.с.46).

Позицію відповідача
підтверджується в судовому засіданні
свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 Суд вважає, що такі пояснення
свідків є логічними, вірними та
підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більше як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

За ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Враховуючи, вищезазначене, суд
вважає, що позивач не надав належних
доказів в обґрунтування своїх вимог,
позов необґрунтований, а позовні
вимоги базуються на припущеннях і
нічим не вмотивовані. При цьому жодних
порушень з боку відповідача щодо
наявності підстав звільнення та
дотримання процедури звільнення
позивача не було допущено, а тому і
застосування раднішого
дисциплінарного стягнення за допущене
позивачем порушення трудової
дисципліни у вигляді догани є
правомірне. За таких обставин позовні
вимоги не підлягають задоволенню, в
позові слід відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 59, 60, 130,
169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 40, 139, 147-1,
148, 149, 221, 231, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління освіти департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Мартинишин М.О.