Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/6322/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Широкової
Л.В.,

суддів
Матюшенка І.В., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 24 березня 2014
року

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
недійсним договору дарування 54/100
частки житлового будинку,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з даним позовом, в
якому з урахуванням уточнень, просила
визнати недійсним договір дарування
54/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в
м. Бердичеві, укладений 11.06.1996 року,

Свої позовні вимоги мотивувала
тим, що укладаючи даний договір вона
помилилася щодо природи правочину.
Вважала, що укладала договір довічного
утримання, а не договір дарування,
оскільки її дочка ОСОБА_4 запропонувала
забезпечувати її доглядом та
харчуванням, утриманням її будинку та
земельної ділянки в належному стані.
Спочатку дочка її доглядала, проте
через деякий час перестала це робити, а
доглядати її стала старша дочка.
Договору дарування вона не читала,
оскільки довіряла дочці, є хворою та
глухою. Про те, що вона уклала не
договір довічного утримання, а договір
дарування дізналася в жовтні 2013 року,
коли прийшли сторонні люди купувати
частину будинку.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 24 березня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

На обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що рішення
суду є незаконним, необґрунтованим та
таким, що ухвалено з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд не встановив
усіх обставин, що мають значення для
справи, не дослідив та не надав
належної оцінки доказам у справі,
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не довів ті обставини,
на які посилався як на підставу свого
позову.

Такий висновок суду є вірним.

Судом першої інстанції
встановлено, що 11 червня 1996 року
державний нотаріус Бердичівської
державної нотаріальної контори Оленюк
Д.Я. посвідчив та зареєстрував договір
дарування, за яким ОСОБА_2
подарувала своїй дочці ОСОБА_4 54/100
частин житлового будинку по АДРЕСА_1 в
м.Бердичеві Житомирської області
(а.с.3).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
безпідставність твердження позивачки
про те, що вона укладала договір під
впливом помилки. Укладаючи договір
ОСОБА_2 була в повній свідомості,
розуміла значення своїх дій і могла
керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК УРСР 1963 року,
чинного на час укладення оспорюваного
договору, угода, укладена внаслідок
помилки, що має істотне значення, може
бути визнана недійсною за позовом
сторони, яка діяла під впливом помилки.

Помилкою є таке неправильне
сприйняття стороною суб'єкта, предмета
чи інших істотних умов угоди, що
вплинуло на її волевиявлення, за
відсутності якого за обставинами
справи можна вважати, що угода не була б
укладена.

Правила ст. 56 ЦК УРСР 1963 року не
поширюються на випадки, коли помилка
стосується мотивів укладення угоди.

Статтею 243 ЦК УРСР 1963 року було
передбачено, що за договором дарування
одна сторона передає безоплатно другій
стороні майно у власність. Договір
дарування вважається укладеним з
моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до статті 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Із спірного договору чітко
вбачається, що ОСОБА_2 подарувала
ОСОБА_4 54/100 частин жилого будинку по
АДРЕСА_1 в м.Бердичеві у власність.
Твердження позивачки щодо
незрозумілості природи договору, прав
та обов'язки сторін є безпідставними.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Крім того позивачка не надала
жодних доказів про те, що обставини,
щодо яких вона помилилася як сторона
правочину, мали місце саме на момент
вчинення правочину та що така помилка
дійсно була.

Із змісту договору також
вбачається, що він не містить жодних
зобов'язань відповідачки щодо
утримання позивачки.

Судом першої інстанції при
розгляді справи, обставини, на які
містяться посилання в апеляційній
скарзі, перевірялись. Висновки суду
щодо відмови у задоволенні заявлених
вимог грунтуються на доказах, наданих
сторонами, їх правова оцінка сумніву не
викликає. До правовідносин, які
склалися між сторонами у зв'язку з
виникненням спору, правильно
застосовані норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що підстави для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 24 березня 2014 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: