АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1779/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мовчан Д. В. Доповідач - Кіктенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

28 травня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого судді: Кіктенко Л.М.

Суддів: Глущенко Н.Г., Осіяна О.М.

при секретарі: Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 грудня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Стягнено солідарно з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра»
заборгованість за Кредитним договором
№ 8/2007/840-К/2273-Н від 10.10.2007 року у розмірі
1 299 907 (один мільйон двісті дев'яносто
дев'ять тисяч дев'ятсот сім) грн. 74 коп.,
де: заборгованість за сумою кредиту - 679
405 (шістсот сімдесят дев'ять тисяч
чотириста п'ять) грн. 00 коп.,
заборгованість за відсотками - 467 890
(чотириста шістдесят сім тисяч
вісімсот дев'яносто) грн. 96 коп., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості -
84 671 (вісімдесят чотири тисячі шістсот
сімдесят одна) грн. 29 коп., штраф - 67 940
(шістдесят сім тисяч дев'ятсот сорок)
грн. 50 коп.

Стягнено з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп.

Стягнено з ОСОБА_3, судовий збір у
розмірі 1720 (одна тисяча сімсот
двадцять) грн. 50 коп.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2,
звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні вимог ПАТ КБ «Надра»,
посилаючись на неповне з*ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 10.10.2007 року між
Відкритим Акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра») та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 8/2007/840-К/2273-Н,
згідно з умовами якого, позивач надав
позичальнику кредит у розмірі 85 000
доларів США 00 центів з виплатою
процентної ставки 12,39 % на рік строком
до 12.09.2021 року (а.с.25-28).

На забезпечення зобов'язань
позичальника за кредитним договором
10.10.2007 року між Відкритим Акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра») та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 2273/2, відповідно до
умов якого, ОСОБА_3 прийняла на себе
зобов'язання відповідати за повне та
своєчасне виконання Відповідачем
ОСОБА_2 всіх боргових зобов'язань перед
позивачем за кредитним договором за №
8/2007/840-К/2273-Н від 10.10.2007 року (а.с. 23-24).

Судом також встановлено, що в якості
забезпечення зобов'язань позичальника
за кредитним договором 10.10.2007 року між
Відкритим Акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра») та ОСОБА_6 був укладений
договір поруки № 2273/2, відповідно до
умов якого, остання прийняла на себе
зобов'язання відповідати за повне та
своєчасне виконання ОСОБА_2 всіх
боргових зобов'язань перед позивачем
за кредитним договором № 8/2007/840-К/2273-Н
від 10.10.2007 року (а.с. 21-22).

Ухвалою суду від 18 червня 2013 року
провадження по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства КБ «Надра» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в частині стягнення заборгованості з
ОСОБА_6 закрито у зв'язку зі смертю
останньої.

Згідно витягу зі Статуту Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Надра», погодженого Національним
банком України 02.02.2011 року,
правонаступником усіх прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства Комерційний банк «Надра» є
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Надра».

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути заборгованість
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до
приписів ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором. В свою чергу згідно
кредитного договору, укладеного між
сторонами, позичальник зобов'язаний:
сплачувати заборгованість перед
банком; сплачувати банку проценти за
користування кредитом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Встановлено, що в порушення умов
договору відповідач ОСОБА_2 свої
зобов'язання належним чином не виконав,
допустив прострочення повернення
кредиту і сплати процентів, внаслідок
чого, станом на 02.04.2013 року
заборгованість складає 1 299 907 (один
мільйон двісті дев'яносто дев'ять тисяч
дев'ятсот сім) грн. 74 коп., де:
заборгованість за сумою кредиту - 679 405
(шістсот сімдесят дев'ять тисяч
чотириста п'ять) грн. 00 коп.,
заборгованість за відсотками - 467 890
(чотириста шістдесят сім тисяч
вісімсот дев'яносто) грн. 96 коп., пені за
несвоєчасне погашення заборгованості -
84 671 (вісімдесят чотири тисячі шістсот
сімдесят одна) грн. 29 коп., штрафи у
розмірі 67 940 (шістдесят сім тисяч
дев'ятсот сорок) грн. 50 коп.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 23 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 ''Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин'', відповідно
до частини четвертої ст. 559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. При вирішенні таких спорів
суд має враховувати, що згідно зі
статтею 559 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу, так і
пред'явлення до нього позову. При цьому
в разі пред'явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
пунктом 1.4. кредитного договору №
8/2007/840-К/2273-Н, укладеним між ПАТ КБ
«Надра» та відповідачем ОСОБА_2,
сторони погодили строк дії кредитного
договору через зазначення кінцевого
терміну повернення та сплати всіх
платежів не пізніше 12.09.2021 року.

З відповідною претензією позивач
звернувся до поручителя ОСОБА_3 08.04.2013
року (а.с.7), а з даним позовом позивач
звернувся до суду 19.04.2013 року, тобто в
межах означених строків. За таких
обставин суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про наявність
правових підстав для стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором № 8/2007/840-К/2273-Н з
відповідачів: боржника та поручителя.

Рішення суду відповідає вимогам
норм матеріального, процесуального
права, встановленим обставинам і
матеріалам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що в суді першої інстанції
відповідачі заявою прохали суд
застосувати строки позовної давності,
є безпідставними.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Спеціальна позовна давність
встановлюється в один рік зокрема, до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року, враховуючи положення п. 7 ч.13 ст.11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено,
що за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання. Відповідно до частин 1, 4
статті 631 Цивільного кодексу України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Пунктом 1.4. кредитного договору №
8/2007/840-К/2273-Н, укладеним між ПАТ КБ
«Надра» та відповідачем ОСОБА_2,
визначено строк дії кредитного
договору через зазначення кінцевого
терміну повернення та сплати всіх
платежів не пізніше 12.09.2021 року, то саме
з цього дня слід обчислювати перебіг
строку позовної давності за таким
договором.

Строк вимоги ПАТ КБ «Надра» до
відповідачів в розумінні ст. 257 ЦК
України ще не сплинув, а відтак при
вирішення даного спору по суті в суду
першої інстанції були відсутні правові
підстави для застосування наслідків
спливу строків позовної давності.

Розрахунок штрафних санкцій (пені) за
договором зроблено позивачем із
врахуванням вимог ч.2 ст. 258 Цивільного
кодексу України щодо застосування
позовної давності в один рік до такого
виду майнових вимог (а.с.9).

Інші доводи скарги не спростовують
правильність висновків у рішенні суду,
протирічать вимогам законодавства, яке
регулює спірні правовідносини,
встановленим обставинам і матеріалам
справи, не є суттєвими для правильного
вирішення справи, зводяться до
переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках заявлених вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами, тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.,ст. 209,303,307,308,314 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: