Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА
Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В.,
КОЖУХ О.А.

при секретарі СВІДІ Г.С.

за участю сторін розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Ужгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного підприємства
«Нива-В.Ш.», Відділу Державної
виконавчої служби Виноградівського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції в
Закарпатській області та ОСОБА_2, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, на стороні
відповідачів приватний підприємець
ОСОБА_3 і Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»,
про визнання недійсними прилюдних
торгів та свідоцтва про право
власності, за апеляційними скаргами
ОСОБА_2 і ПП «Нива-В.Ш.» на рішення
Виноградівського районного суду від 13
листопада 2013 р., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 11.07.2013 р. звернувся до суду із
зазначеним позовом до ПП «Нива-В.Ш.»,
Відділу ДВС Виноградівського
райуправління юстиції та ОСОБА_2,
зазначивши третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні
відповідачів ПП ОСОБА_3 Ухвалою
Виноградівського районного суду від
30.08.2013 р. залучено до участі в справі ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідачів.

Позов був пред'явлений з таких підстав.

16.02.2012 р. Відділом ДВС Виноградівського
РУЮ було відкрито виконавче
провадження ВП № 31271275 зі стягнення з
позивача заборгованості в розмірі
1179118,25 грн і судових витрат у розмірі
1820,00 грн на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» на підставі виконавчого
листа № 2-1373/11, виданого
Виноградівським районним судом 16.01.2012
р. Цього ж дня держвиконавець виніс
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження,
яка не відповідає вимогам закону,
оскільки складена без використання
спеціального бланку, а тому є
недійсною.

28.02.2012 р. держвиконавцем винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору. Вищезгадані
постанови всупереч вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»
(Закон № 606-XIV) не були надіслані
боржнику, тому про виконавче
провадження він дізнався у 17.05.2012 р.,
коли до нього на майновий комплекс
фермерського господарства за адресою
АДРЕСА_3 прийшли держвиконавці, які
склали акт опису і арешту майна, що його
позивач підписав. Акт теж не відповідає
вимогам закону і не має юридичної сили,
оскільки складений без використання
спеціального бланку.

08.06.2012 р. держвиконавець виніс
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності -
суб'єкта господарювання для визначення
початкової вартості майна. Оскільки
експерт ПП ОСОБА_3 ознайомився з цією
постановою тільки 08.06.2012 р., не є
зрозумілим, на яку суму було описано
майно 17.05.2012 р. Позивача не було
повідомлено про призначення експерта,
копія постанови держвиконавця йому не
надсилалася, у зв'язку з чим боржник був
позбавлений можливості оскаржити
постанову, хоча із призначенням даного
експерта він не згідний через сумнів у
його кваліфікації.

Копію висновку про оцінку майна,
начебто надіслану йому 14.12.2012 р.,
позивач не отримував, оскільки такий
був відправлений за адресою АДРЕСА_1,
тоді як позивач зареєстрований за
адресою АДРЕСА_2, а фактично проживає в
будівлі ферми в АДРЕСА_3. Цим позивач
був позбавлений можливості оскаржити
оцінку майна.

Всупереч вимогам законодавства
боржник не був своєчасно ознайомлений
зі звітом експерта про оцінку майна від
24.09.2012 р. і отримав такий лише 02.07.2013 р.
Такими діями були порушені і права
боржника як іпотекодавця, оскільки він
був позбавлений можливості домовитися
з іпотекодержателем про початкову ціну
майна, що призвело до суттєвого
заниження вартості майна.

Відповідно до звіту, вартість
майнового комплексу та земельної
ділянки в АДРЕСА_3 була визначена в
розмірі 294382,00 грн, що стало підставою
для визначення вартості майна на
прилюдних торгах. Однак, вартість майна
(фактично - 48763,00 грн) і земельної
ділянки (фактично - 245619,00 грн) була
занижена (вартість землі - на 18898,00 грн),
оскільки не був застосований
порівняльний підхід до визначення
вартості, а також не були враховані
ринкова вартість землі і майна, його
поліпшення та експертна оцінка
заставної вартості майнового
комплексу (свинокомплекс, склад,
прохідна), яка за договором іпотеки
складає 989584,00 грн. Отже, початковою
ціною майна для реалізації з прилюдних
торгів має бути ціна, що визначена в
договорі іпотеки. Крім того, чинність
звіту складає шість місяців і цей строк
сплив 21.03.2013 р.

Прилюдні торги з реалізації майна були
проведені 05.06.2013 р. Однак, відсутні
протокол щодо проведення конкурсу для
залучення спеціалізованої організації
для реалізації майна, договір між такою
організацією і органом ДВС про надання
послуг з реалізації арештованого
майна, акт приймання-передавання майна,
а з виконавчого провадження
незрозуміло, на торгах проводилася
реалізація заставного майна чи
арештованого держвиконавцем майна при
тому, що порядок проведення
відповідних торгів є різним.

Заявка органу ДВС від 18.02.2013 р. на
реалізацію арештованого майна не
відповідає дійсності, оскільки у ній
ідеться про інше виконавче провадження
(№ 8-133/13), іншого боржника (ОСОБА_5) та
іншого стягувача (ПАТ «ВТБ Банк»), хоча
зазначене майно позивача. Не
узгоджуються між собою дата
направлення заявки (18.02.2013 р.) і дата
укладення договору між Відділом ДВС
Виноградівського РУЮ і ПП «Нива-В.Ш.»
про надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів (01.03.2013 р.).
Попри це, 21.02.2013 р. стягувачу було
направлено повідомлення про
направлення пакету документів для
проведення реалізації майна.

Була порушена і процедура реалізації
предмета іпотеки, оскільки всупереч
положенням Закону України «Про
іпотеку» (Закон № 898-IV) заявка на
реалізацію майна для задоволення вимог
стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
відсутня. За відсутності такої заявки
законність проведення торгів є
сумнівною.

За умовами договору про надання послуг
по організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, організатор торгів
повинен не пізніше ніж за 7 днів з
моменту укладання договору та не
пізніше ніж за 15 днів до дня реалізації
майна опублікувати інформацію про його
реалізацію на офіційному веб-сайті
http//trade.informjust.ua, однак, цього не було
зроблено. Зокрема, позивачу
надсилалося за адресою АДРЕСА_1
повідомлення від 11.03.2013 р. (фактично ж
завізоване начальником органу ДВС
12.03.2013 р.) про призначення торгів на
25.03.2013 р., однак, позивач його не
отримував, до того ж, йдеться про 13, а не
по 15 днів. Призначення торгів на 25.03.2013
р. було здійснено й з іншими
порушеннями Закону № 898-IV, так як
відомості про публікацію інформації
про проведення прилюдних торгів у
друкованих засобах масової інформації
(не менше двох) за місцезнаходженням
предмета іпотеки відсутні, що порушує
права позивача.

25.03.2013 р. торги не відбулися внаслідок
відсутності попиту на майно. На
порушення вимог Закону № 898-IV, позивача
та іпотекодержателя не було
повідомлено про те, що торги не
відбулися, і без дотримання 10-ти
денного строку, передбаченого для
врегулювання майнових прав
іпотекодержателя, вже 27.03.2013 р.
держвиконавець провів переоцінку
майна, зменшивши його ціну на 25%, про що
склав акт, в якому зазначив, що боржник
погодився з переоцінкою. Це не
відповідає дійсності, позаяк позивач
такого акту не підписував. Копію акту
знову начебто було надіслано позивачу
за адресою, де він не проживає, цього
документу він не отримував.

22.04.2013 р. торги знову не відбулися у
зв'язку з відсутністю торгівельного
попиту, утім, повідомлень про
призначення торгів та про те, що вони не
відбулися, позивач теж не отримував.

07.05.2013 р. держвиконавець провів
повторну переоцінку майна, зменшивши
його вартість ще на 50%, в акті знову було
вказано, що позивач погодився з ним.
Однак, і цього акту позивач не
підписував і не отримував.

Повідомлення органу ДВС від 17.05.2013 р.
про призначення прилюдних торгів на
05.06.2013 р., яке надсилалося за адресою, де
він не проживає, позивач не отримував.
Крім того, на порушення вимог Закону №
898-IV щодо проведення третіх прилюдних
торгів протягом одного місяця від
попередніх торгів ці торги були
проведені після спливу 22.05.2013 р.
указаного місячного строку. Позивача
не було повідомлено про ці торги, тому
його право та право його сім'ї на
придбання майна було порушено.

Враховуючи, що на торгах
реалізовувався предмет іпотеки, торги
мали бути проведені із застосуванням
положень Закону № 898-IV. Копія протоколу,
акту про торги позивачу як
іпотекодавцю не була надіслана.

Були допущені порушення законодавства
і щодо оплати ОСОБА_2 купівлі майна,
оскільки у матеріалах виконавчого
провадження відсутні станом на день
проведення торгів докази сплати
гарантійного внеску в розмірі 7359,55 грн
та докази зарахування в оплату майна чи
в рахунок інших платежів 4572,99 грн. Між
тим, згідно із Законом № 898-IV акт про
проведення торгів може бути складений
лише після надходження коштів від
реалізації предмета іпотеки протягом
5-ти робочих днів після надходження
коштів.

08.06.2013 р. покупець майна ОСОБА_2 прийшов
до позивача в урочище «Лемаковиця» з
вимогою негайно залишити будівлі, від
чого позивач відмовився і лише за
допомогою викликаного наряду міліції
зміг припинити посягання на майно.
ОСОБА_2 заявив, що має свідоцтво про
право власності на майно, але не
пред'явив його, внаслідок чого на
момент подачі позову реквізити
свідоцтва позивачу невідомі. З огляду
на викладене, свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
видане ОСОБА_2, підлягає визнанню
недійсним.

Посилаючись на ці обставини, вказуючи
на незаконність прилюдних торгів
унаслідок сукупності підстав, що
свідчать про таку, а відтак,
посилаючись на незаконність свідоцтва
про придбання нерухомого майна з
прилюдних торгів, виданого за
результатами незаконно проведених
прилюдних торгів, позивач просив
визнати недійсними:

прилюдні торги по реалізації належного
йому нерухомого майна - господарських
споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що
складається із свинокомплексу, складу
та прохідної, розташованих на
земельній ділянці площею 1,8459 га за
адресою АДРЕСА_3, результат яких
оформлений протоколом від 05.06.2013 р. №
0713036-2;

видане ОСОБА_2 свідоцтво про право
власності на нерухоме майно -
господарські споруди загальною площею
1050,70 кв. м, що складається із
свинокомплексу, складу та прохідної,
розташовані на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3.

Рішенням Виноградівського районного
суду від 13.11.2013 р. позов задоволено,
визнано недійсними:

прилюдні торги по реалізації належного
ОСОБА_6 нерухомого майна -
господарських споруд загальною площею
1050,70 кв. м, що складається із
свинокомплексу, складу та прохідної,
розташованих на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3,
результат яких оформлений протоколом
від 05.06.2013 р. № 0713036-2;

видане ОСОБА_2 08.06.2013 р. свідоцтво про
право власності на нерухоме майно -
господарські споруди загальною площею
1050,70 кв. м, що складається із
свинокомплексу, складу та прохідної,
розташовані на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3.

Відповідач ОСОБА_2 ставить в апеляції
питання про скасування рішення суду та
відмову в позові через неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права. Вважає, що позивач обрав
неправильний спосіб захисту права,
позов не було доведено, а дії
держвиконавця належало оскаржувати в
порядку судового контролю за
виконанням судового рішення.

Відповідач ПП «Нива-В.Ш.» в апеляції
вказує, зокрема, на те, що дії
держвиконавця, які суд вважав
неправомірними та поклав в основу
обґрунтування рішення про задоволення
позову, не є підставами для визнання
прилюдних торгів недійсними, оскільки
не стосуються правил проведення
торгів. Крім того, суд не притяг до
участі в справі нотаріуса як
відповідача, не вказав на конкретне
порушення прав позивача, застосував
норми матеріального права, які не
підлягали застосуванню, неправильно
застосував норми матеріального права,
які підлягали застосуванню, та
задовольнив позов, який не було
доведено.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_7 подали заперечення на апеляції,
в яких вказують на необґрунтованість
скарг, просять їх відхилити, рішення
суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
відповідача ОСОБА_2 та його
представника адвоката ОСОБА_8, які свою
апеляцію, а також апеляцію ПП
«Нива-В.Ш.» підтримали; представника
відповідача ПП «Нива-В.Ш.» Дунь І.Т., яка
апеляцію підприємства, а також
апеляцію ОСОБА_2 підтримала;
представника ВДВС Виноградівського
РУЮ Чонки Д.В., яка апеляції вважає
обґрунтованими; позивача ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_7, які апеляції
не визнали, розглянувши справу за
правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у
відсутність інших учасників процесу,
оглянувши матеріали виконавчого
провадження ВП № 31271275, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
сторін, оцінивши докази в сукупності,
суд приходить до такого.

Встановлено, що постановою
держвиконавця Відділу ДВС
Виноградівського райуправління
юстиції від 16.02.2012 р. (а.с. 13 т. 1) відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-1373/11,
виданого 16.01.2012 р. Виноградівським
районним судом (а.с. 15-16 т. 1). Під час
апеляційного розгляду справи судом
була отримана копія рішення
Виноградівського районного суду від
22.12.2001 р., що набрало законної сили 03.01.2012
р., у справі за позовом ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1 і ОСОБА_11 про
стягнення боргу за кредитними
договорами, яким позов банку
задоволено, розірвано генеральну угоду
від 27.12.2006 р. № 142 та кредитні договори
від 27.12.2006 р. № 014/02-2/513-М і від 23.06.2008 р. №
014/03-3/163-М, укладені ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» із ОСОБА_1; стягнуто на користь
банку з ОСОБА_1 і ОСОБА_11, мешканців
АДРЕСА_4, солідарно основний борг в
розмірі 1179118,25 грн, а також стягнуто на
користь банку з відповідачів судові
витрати в розмірі 1820,00 грн. Виконавчий
лист видано на підставі указаного
рішення суду із відповідним
зазначенням змісту резолютивної
частини рішення, на час розгляду справи
судом першої інстанції тексту
вищезгаданого рішення суду в справі не
було.

Постановою держвиконавця від 16.02.2012 р.
було накладено арешт на все майно, що
належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 14 т. 1), а
17.05.2012 р. держвиконавцем був складений
Акт опису й арешту майна, яким описано і
накладено арешт на комплекс будівель
загальною площею 1050,70 кв. м, а саме на
свинокомплекс (літ. А) загальною площею
814,1 кв. м, склад (літ. Б) площею 211,3 кв. м і
прохідну (літ. В) площею 25,3 кв. м, що
розташовані в АДРЕСА_3, б/н, а також на
земельну ділянку загальною площею 1,8459
га, що знаходиться за цією ж адресою
(а.с. 18-21 т. 1).

01.03.2013 р. Відділ ДВС Виноградівського
РУЮ уклав із ПП «Нива-В.Ш.» договір №
0713036 про надання послуг по організації
і проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмета іпотеки), за яким ВДВС
передав Організатору прилюдних торгів
вищезгадане нерухоме майно, а
Організатор зобов'язався надати
послуги з організації і проведення
прилюдних торгів з реалізації
нерухомого майна в порядку,
передбаченому Законами України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606-XIV, тут і далі нормативні акти в
редакції, чинній на час виникнення
відповідних юридичних фактів), «Про
іпотеку» (далі - Закон № 898-IV),
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом Мінюсту
України від 27.10.1999 р. № 68/5 (реєстрація в
Мінюсті від 02.11.1999 р. за № 745/4038, далі -
Тимчасове положення) (п.п. 1.1.-1.4.
договору) (а.с.29-30 т. 1). В апеляційному
суді представники ВДВС
Виноградівського РУЮ і ПП «Нива-В.Ш.»
визнали і ствердили, що момент
укладення даного договору є моментом
призначення прилюдних торгів. Інших
документів чи рішень держвиконавця,
які б вказували на іншу дату чи на інший
момент фактичного призначення
прилюдних торгів в матеріалах
виконавчого провадження не було
виявлено і такі обставини зазначеними
представниками не називалися. Прилюдні
торги з реалізації належного ОСОБА_1
арештованого нерухомого майна були
проведені 05.06.2013 р.

Відповідно до ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України; суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України; при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої ст. 355
ч. 1 п. 1 цього Кодексу.

У Постанові, ухваленій Верховним Судом
України 24.10.2012 р. у справі за позовом
прокурора Шевченківського району м.
Чернівців в інтересах малолітніх
ОСОБА_12, ОСОБА_13, неповнолітнього
ОСОБА_14 до Відділу ДВС Шевченківського
райуправління юстиції Чернівецької
області, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Чернівецького
аукціонного центру державної компанії
«Національна мережа аукціонних
центрів» про визнання прилюдних
торгів і свідоцтва про право власності
недійсними та за позовом ОСОБА_15 до
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_14, третя
особа ОСОБА_15, про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення
та зняття з реєстрації (справа №
6-116цс12), виловлено правову позицію,
відповідно до якої порушення, допущені
держвиконавцем при здійсненні своїх
повноважень, передбачених Законом №
606-XIV, до призначення прилюдних торгів, у
т.ч., щодо відкриття виконавчого
провадження, накладення арешту на
майно, визначення вартості чи оцінки
майна тощо (відповідні дії чи
бездіяльність), підлягають оскарженню
в порядку, передбаченому цим Законом.
Отже, дії держвиконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження й не
можуть бути підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Аналогічну правову позицію висловлено
і в Постанові Верховного Суду України
від 15.01.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_20,
ОСОБА_21 до СДП «Укрспецюст», Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області, ТОВ «Ніконджитбудсервіс»,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 про
визнання прилюдних торгів недійсними,
визнання угод із продажу приміщень
гуртожитку на прилюдних торгах
нікчемними та визнання протоколів і
актів проведення прилюдних торгів
недійсними (справа № 6-148цс13).

Колегія суддів констатує, що до і на час
проведення прилюдних торгів
оскарження рішень, дій (бездіяльності)
держвиконавця було передбачено,
зокрема, ст. 25 ч. 6, ст. 26 ч. 4, ст. 57 ч. 4, ст. 82
Закону № 606-XIV, частиною четвертою
статті 58 цього Закону передбачена
можливість оскарження в судовому
порядку оцінки майна боржника. Крім
того, оскарження дій (бездіяльності)
держвиконавця у порядку судового
контролю за виконанням судових рішень
передбачено Розділом VII ЦПК України.

За таких обставин, обґрунтування
позовних вимог про недійсність
прилюдних торгів та виданого за їх
результатом свідоцтва
неправомірністю, на думку позивача, дій
(бездіяльності) держвиконавця, що мали
місце до 01.03.2013 р. (порушення при
складанні документів про арешт і опис
майна, неправильні дії під час
призначення та проведення оцінки майна
і т.ін.), не може братися до уваги при
вирішенні вимог по суті. Доказів
оскарження боржником відповідних дій
(бездіяльності) держвиконавця у справі
немає. Між тим, суд першої інстанції
погодився із цими доводами позивача і
поклав їх, серед іншого, в
обґрунтування рішення про задоволення
позову. У цій частині доводи заперечень
відповідачів у суді першої інстанції, а
також відповідні доводи апеляцій щодо
незаконності та необґрунтованості
рішення суду заслуговують на увагу.

Протоколом від 05.06.2013 р. № 0713036-2 по
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що є предметом іпотеки і
належить ОСОБА_1, зафіксовано факт
проведення цього дня прилюдних торгів,
на яких за 147191,00 грн був реалізований
лот № 2 - господарські споруди
загальною площею 1050,70 кв. м, що
складаються з свинокомплексу (літ. А),
складу (літ. Б) і прохідної (літ. В),
розташованих на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 41
т. 1). Як убачається з протоколу,
учасником торгів був один покупець -
переможець торгів ОСОБА_2, у протоколі
зазначено, що він придбав майно згідно
зі ст. 45 Закону України «Про іпотеку».
Під час апеляційного розгляду справи
представники ВДВС Виноградівського
РУЮ і ПП «Нива-В.Ш.» визнали, що майно з
торгів було продано за наявності
одного учасника торгів у зв'язку із
застосуванням процедури продажу
предмета іпотеки, передбаченої Законом
№ 898-IV.

06.06.2013 р. начальник ВДВС
Виноградівського РУЮ Р.В. Андрійцьо
затвердив Акт від 05.06.2013 р. про
проведені прилюдні торги з реалізації
арештованого майна ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 44-46 т.
1). 08.06.2013 р. приватний нотаріус
Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_27 видав
ОСОБА_2 за реєстровим № 97 Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів - господарських споруд
загальною площею 1050,70 кв. м, що
складається із свинокомплексу, складу
та прохідної, розташованих на
земельній ділянці площею 1,8459 га за
адресою АДРЕСА_3 (а.с. 104-105 т. 1).

За приписами Закону № 606-XIV, реалізація
заставленого майна здійснюється в
порядку, встановленому цим Законом, а
примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про іпотеку»
(ст. 54 ч.ч. 5, 8); реалізація арештованого
нерухомого майна здійснюється
виключно шляхом його продажу на
прилюдних торгах (ст. 62 ч.ч. 1, 2).

Тимчасове положення визначає умови і
порядок проведення прилюдних торгів з
продажу нерухомого майна, на яке
звернено стягнення відповідно до
чинного законодавства (п. 1.1.), та
передбачає, зокрема, що:

торги за заявкою держвиконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
органом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір (п. 1.2.);

організація та проведення прилюдних
торгів з реалізації предмета іпотеки
здійснюються з урахуванням вимог
Закону України «Про іпотеку» (п. 1.4.);

прилюдні торги - продаж майна, за яким
його власником стає покупець, який під
час торгів запропонував за нього
найвищу ціну (п. 2.2.);

лот виставляється на торги за
наявності не менше двох покупців (п. 4.2.);

після повного розрахунку покупців за
придбане майно, на підставі протоколу
про проведення прилюдних торгів та
копії документів, що підтверджують
розрахунок за придбане майно,
держвиконавець складає акт про
проведені прилюдні торги і подає його
на затвердження начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби (п. 6.1.);

на підставі цього акта нотаріус видає
покупцеві свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів (п.
6.4.);

це свідоцтво є підставою для видачі
відповідним органом акта про право
власності на земельну ділянку в
порядку, передбаченому законодавством
(п. 6.5.);

прилюдні торги вважаються такими, що не
відбулися, у разі відсутності покупців
або наявності тільки одного покупця (п.
7.1.);

спори, що виникають при реалізації
нерухомого майна, вирішуються у
судовому порядку (п. 7.4.).

Законом № 898-IV встановлено, що:

за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги (ст. 7 ч. 1);

у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання, а також у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
вправі задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ст. 12 ч. 1, ст. 33 ч.ч. 1, 3);

сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору, договір про задоволення
вимог іпотекодержателя або відповідне
застереження в іпотечному договорі,
яке прирівнюється до такого договору
за своїми правовими наслідками, може
передбачати передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання основного
зобов'язання у порядку, встановленому
статтею 37 цього Закону, право
іпотекодержателя від свого імені
продати предмет іпотеки будь-якій
особі на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 цього Закону
(ст.ст. 36-38);

реалізація предмета іпотеки за
рішенням суду здійснюється у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки (ст. 39);

реалізація предмета іпотеки, на який
звертається стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України «Про виконавче
провадження», з дотриманням вимог
цього Закону (ст. 41);

будь-який учасник прилюдних торгів
може бути покупцем предмета іпотеки,
якщо він запропонує найвищу ціну; якщо
покупцем є іпотекодержатель, він
зобов'язаний сплатити лише різницю між
запропонованою ним ціною і розміром
невиконаного основного зобов'язання;
прилюдні торги проводяться принаймні
за умови присутності одного учасника; у
разі участі у прилюдних торгах одного
покупця майно може бути придбане ним за
початковою ціною (ст. 45 ч.ч. 2, 3);

іпотекодержатель, іпотекодавець,
боржник та будь-який учасник прилюдних
торгів вправі протягом трьох місяців з
дня проведення торгів оскаржити їх
результати в суді за місцезнаходженням
нерухомого майна (ст. 48).

Згідно із Порядком вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженим наказом Мінюсту України
від 22.02.2012 р. № 296/5 (реєстрація в Мінюсті
від 22.02.2012 р. за № 282/20595):

Свідоцтво про придбання арештованого
нерухомого майна з прилюдних торгів
видається нотаріусом на підставі
складеного державним виконавцем акта
про проведені публічні торги,
затвердженого начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби (п. 3.1.);

Свідоцтво про придбання нерухомого
майна, що було предметом іпотеки,
видається нотаріусом на підставі копії
складеного державним виконавцем акта
про реалізацію предмета іпотеки,
затвердженого начальником
(заступником начальника) органу
державної виконавчої служби (п. 3.7.);

в акті про реалізацію предмета іпотеки
має бути зазначено, що реалізація
предмета іпотеки відбулась із
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку» (п. 3.8.).

Свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів, видане нотаріусом, є
правовстановлюючим документом (ст. 19 ч.
1 п. 6 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п. 27 пп. 4 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою КМ України від 22.06.2011 р. № 703).

Таким чином, продаж нерухомого майна
(предмета іпотеки) з прилюдних торгів
за правилами, встановленими Законом №
898-IV, здійснюється лише у випадку, якщо
має місце звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. Саме факт
прийняття відповідного рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
згідно із указаним Законом, зміст
такого рішення є визначальними у
питанні щодо можливості застосування
правил цього Закону при реалізації
предмета іпотеки. Судове рішення про
стягнення боргу за відсутності при
цьому рішення про звернення стягнення
на предмет іпотеки в рахунок сплати
боргу не є рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Якщо рішення про звернення стягнення
на предмет іпотеки не приймалося судом,
а було ухвалено рішення про солідарне
стягнення боргу, як це має місце в
справі, то арешт і опис майна, його
реалізація на виконання такого рішення
суду, інші виконавчі дії здійснюються
за загальними правилами, установленими
Законом № 606-XIV, Тимчасовим положенням,
іншими нормативними актами, що
регламентують порядок виконавчого
провадження. Сама по собі наявність у
числі арештованого, описаного майна
нерухомості, яка перебуває в іпотеці,
реалізація такого майна з прилюдних
торгів на вищевказані загальні правила
вчинення виконавчих дій не впливає і не
тягне застосування правил про продаж
цього майна як предмета іпотеки.

Виходячи з викладених обставин у
сукупності, колегія суддів констатує,
що застосування правил Закону № 898-IV
при продажу належного ОСОБА_1
нерухомого майна з прилюдних торгів не
ґрунтується на законі. Участь у торгах
одного покупця, продаж йому за
встановлених обставин майна
виключають законність проведення
торгів, оскільки у торгах мало брати
участь щонайменше два покупці. Таке
порушення положень закону та процедури
торгів є істотним і достатнім для
висновку про незаконність результату
торгів - правочину щодо купівлі-продажу
нерухомого майна. Наявність чи
відсутність інших порушень процедури
проведення торгів, порушень у діях
держвиконавця, пов'язаних із
реалізацією майна, правового значення
не має, оскільки на висновок про
незаконність торгів з вищевказаної
причини - не впливає.

Однією з підстав позову ОСОБА_1 указав
суперечливість та правову
невизначеність дій органу ДВС і
організатора торгів щодо порядку
реалізації арештованого нерухомого
майна, яке одночасно є предметом
іпотеки. Ці доводи позову знайшли своє
підтвердження, про що свідчить, крім
іншого, і зміст Акта від 05.06.2013 р. про
проведені прилюдні торги, в якому
зафіксовано, що аукціон був проведений
у порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження» та
Порядком реалізації арештованого
майна, затвердженим наказом Мінюсту
України від 15.07.1999 р. № 42/5 (реєстрація в
Мінюсті від 19.07.1999 р. за № 480/3733). Акт
суперечить змісту Протоколу від 05.06.2013
р. № 0713036-2 по проведенню прилюдних
торгів, у ньому йдеться про аукціон, а
не про прилюдні торги, в акті відсутня
вказівка про те, що відбулась
реалізація саме предмета іпотеки та із
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку», тож акт не містить реквізиту,
обов'язкового для видачі нотаріусом
свідоцтва про придбання нерухомого
майна, що було предметом іпотеки, а
Порядок реалізації арештованого майна,
на яке міститься посилання, не має
стосунку до проведених торгів, позаяк
регулює реалізацію арештованого майна
за винятком нерухомого майна.

Беручи до уваги, що результатом
прилюдних торгів є вчинення правочину
(укладення угоди) щодо купівлі-продажу
майна, такий правочин може бути
визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом, що є одним із
способів захисту порушеного права (ст.
16 ч. 2 п. 2 ЦК України). Відповідно до норм
ЦК України, особливості укладення
договорів на біржах, аукціонах,
конкурсах тощо встановлюються
відповідними актами цивільного
законодавства; до договору
купівлі-продажу на публічних торгах
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті; зміст договору
купівлі-продажу не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства (ст. 203 ч. 1, ст.ст. 650, 655, ст.
656 ч. 4). Оскільки виходячи зі змісту ч. 1
ст. 215 ЦК України підставами
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням. Таку
правову позицію щодо визнання
прилюдних торгів недійсними внаслідок
недотримання вимог закону щодо
вчинення правочину про купівлю-продаж
майна з торгів висловив Верховний Суд
України у Постановах від 24.10.2012 р.
(справа № 6-116цс12) і від 15.01.2014 р. (справа
№ 6-148цс13), а відтак визнав вимогу про
визнання прилюдних торгів недійсними
належним способом захисту порушеного
права.

ОСОБА_1, який позбавився своєї
власності внаслідок продажу її з
прилюдних торгів, у силу вищенаведених
положень закону та з огляду на норми ст.
15 ч. 1, ст. 316 ч. 1, ст. 321 ч.ч. 1, 2, ст. 386 ЦК
України вправі ставити питання про
захист свого порушеного права шляхом
пред'явлення вимоги до сторін
правочину, інших осіб, які порушили
право, про визнання прилюдних торгів
(способу вчинення правочину)
недійсними та визнання недійсним
правовстановлюючого документа
(свідоцтва), виданого за результатами
торгів набувачу проданого майна.
Перебіг торгів зафіксований
протоколом від 05.06.2013 р. № 0713036-2, на
підставі якого був складений та
затверджений керівником органу ДВС Акт
від 05.06.2013 р. про проведені прилюдні
торги, на підставі акта, у свою чергу,
нотаріусом 08.06.2013 р. було видане ОСОБА_2
Свідоцтво про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів. Указані дії
та документи нерозривно пов'язані між
собою, протоколом і актом
безпосередньо оформлені договірні
відносини купівлі-продажу майна на
публічних торгах, а кінцевим
результатом торгів є видача нотаріусом
свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів на підставі акта
державного виконавця про проведені
торги, що відповідає правовим позиціям
Верховного Суду України, наведеним у
вищезазначених Постановах.

В силу викладеного вище, керівник
органу ДВС не мав передбачених законом
підстав для затвердження акта про
проведені прилюдні торги, а
затвердивши такий, діяв неправомірно,
оскільки всупереч обов'язку органу ДВС
забезпечити реалізацію арештованого
майна відповідно до вимог
законодавства, завершив незаконну
процедуру продажу майна та уможливив
видачу свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів і набуття покупцем
права власності на майно. Тож у
контексті обраного позивачем способу
захисту порушеного права орган ДВС,
неправомірністю дій якого
обґрунтовувався позов, є належним
відповідачем поряд з організатором
торгів та покупцем майна.

В ході апеляційного розгляду справи
встановлено, що позивач правильно в
мотивувальній частині заяви вказував
неодноразово на недійсність саме
свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів, виданого
покупцеві майна, ставив питання про
недійсність такого свідоцтва.
Водночас, на час подання позову в
розпорядженні позивача не було тексту
цього свідоцтва, такий був приєднаний
до справи під час судового розгляду. У
прохальній частині заяви позивач
просив визнати недійсним свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
придбане ОСОБА_2 з прилюдних торгів, без
зазначення дати свідоцтва.
Апеляційному суду представник
позивача пояснив, що предметом позову є
визнання недійсним свідоцтва, виданого
за результатом прилюдних торгів, а його
назва у прохальній частині заяви була
зазначена неточно внаслідок
відсутності тексту документа. З огляду
на викладене та у взаємозв'язку із
фактичними обставинами справи, у
колегії суддів не викликає сумніву, що
предметом позову є визнання недійсним
свідоцтва, виданого за результатом
прилюдних торгів, неточна назва
документа не впливає на суть спору і
предмет позову, однак, при вирішенні
справи відповідна неточність підлягає
виправленню.

Відтак, прилюдні торги, законність яких
оспорюється, слід визнати недійсними з
підстав, що були встановлені під час
апеляційного розгляду справи, а саме,
внаслідок вчинення правочину із
неправомірним застосуванням до
процедури продажу майна положень
Закону України «Про іпотеку», що суд
першої інстанції у своєму рішенні
залишив поза увагою. Свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, видане нотаріусом ОСОБА_2 08.06.2013
р., теж підлягає визнанню недійсним,
оскільки правовстановлюючий документ
виданий без належної правової
підстави, внаслідок проведення
прилюдних торгів та оформлення їх
результату у спосіб, що суперечить
вимогам закону. Видача оспореного
свідоцтва у такий спосіб порушує права
власника, майно якого було відчужено з
порушенням вимог закону. Для
притягнення до участі в даній справі
нотаріуса, який видав свідоцтво, в
якості відповідача підстав немає.

Враховуючи вищенаведене, неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права,
невідповідність рішення суду вимогам,
установленим ст.ст. 212-215 ЦПК України,
апеляції на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК
України слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати, позов
задовольнити, визнавши недійсними
прилюдні торги і свідоцтво про
придбання з цих торгів нерухомого
майна та вирішивши відповідним чином
питання про судові витрати.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. 4,
ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і Приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» задовольнити
частково, рішення Виноградівського
районного суду від 13 листопада 2013 р.
скасувати, позов ОСОБА_1 до ПП
«Нива-В.Ш.», Відділу Державної
виконавчої служби Виноградівського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції в
Закарпатській області та ОСОБА_2 про
визнання недійсними прилюдних торгів
та свідоцтва про право власності
задовольнити, визнати недійсними:

прилюдні торги, проведені 05.06.2013 р. з
реалізації належного ОСОБА_1
нерухомого майна - господарських
споруд загальною площею 1050,70 кв. м, що
складається із свинокомплексу (літ. А),
складу (літ. Б) і прохідної (літ. В),
розташованих на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3;

видане ОСОБА_2 08.06.2013 р. приватним
нотаріусом Виноградівського районного
нотаріального округу ОСОБА_27 за
реєстровим № 97 Свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів -
господарських споруд загальною площею
1050,70 кв. м, що складається із
свинокомплексу, складу та прохідної,
розташованих на земельній ділянці
площею 1,8459 га за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути: з ПП «Нива-В.Ш.» і Відділу ДВС
Виноградівського райуправління
юстиції по 114,70 грн. на користь ОСОБА_1 у
відшкодування сплаченого судового
збору; з ПП «Нива-В.Ш.» в дохід держави
931,89 грн. судового збору; з Відділу ДВС
Виноградівського райуправління
юстиції в дохід держави 678,61 грн.
судового збору; з ОСОБА_2 в дохід
держави 249,98 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскар жене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді