Справа № 159/4079/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Окостень І.В. Провадження №
22-ц/773/1228/14 Категорія: 81 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі - Лимар Р. С.,

з участю:

заявника - ОСОБА_2,

представника відділу Державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції -
Веремчук Л.С.,

заінтересованої особи - ОСОБА_3,

представника заінтересованої
особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за скаргою ОСОБА_2 на дії та
бездіяльність державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції за апеляційною
скаргою заявника ОСОБА_2 та
представника заявника ОСОБА_5 на ухвалу
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 03 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л
А:

26 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд
із скаргою на дії та бездіяльність
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції Волинської області,
яку мотивує тим, що у ході здійснення
виконавчого провадження державним
виконавцем Васковцем С. І. не вжито усіх
передбачених законом заходів для
реалізації арештованого майна
(пральної машини, ліжка двоспального,
комоду із дзеркалом, матрацу) або його
передачі стягувачу для погашення
наявної заборгованості зі сплати
аліментів. Вважає, що такі дії
державного виконавця створюють
підстави для притягнення його до
кримінальної відповідальності як
боржника у виконавчому провадженні зі
сплати аліментів. Просив визнати дії
(бездіяльність) державного виконавця
неправомірними, зокрема не здійснення
виконавчих дій у період з 10.02.2014 року по
17.06.2014 року. Арештоване майно
самостійно реалізувати він також не
може, тому просить скасувати обмеження
щодо права відчужувати це майно. Крім
того, просить зобов'язати державного
виконавця врахувати сплачені ним 16
червня 2014 року 50 грн. в рахунок
погашення заборгованості по аліментах
за період з 01 червня 2013 року по 31 січня
2014 року.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 03 липня 2014
року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії
та бездіяльність відділу Державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції
Волинської області відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду,
заявник ОСОБА_2 та представник заявника
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подали апеляційну
скаргу, у якій просять ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити вимоги заявника.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2
підтримав апеляційну скаргу з підстав,
в ній зазначених, просив про
задоволення скарги.

Представник відділу Державної
виконавчої служби Ковельського
міськрайонного управління юстиції -
Веремчук Л.С., заінтересована особа -
ОСОБА_3, представник заінтересованої
особи - ОСОБА_4 апеляційну скаргу не
визнали.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на примусовому виконанні у ВДВС
Ковельського міськрайонного
управління юстиції перебуває
виконавчий лист про стягнення із
ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400
гривень щомісячно, починаючи з 20
березня 2012 року і до досягнення дитиною
повноліття, виданий 16 травня 2012 року
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів.

Встановлено, що аліменти ОСОБА_2 не
виплачуються в повному розмірі. Станом
на 01 лютого 2014 року за ним рахується за
весь період стягнення аліментів
заборгованість у сумі 7509,84 грн (а.с. 9).

В період здійснення виконавчого
провадження 05 лютого 2014 року описано та
арештовано бувшу у використанні
пральну машини "Індезіт", яку оцінено у
800 грн. та передано на зберігання ОСОБА_2

Також 17 лютого 2014 року описано і
арештовано бувші у використанні ліжко
двоспальне, матрац, комод із дзеркалом,
які оцінено у 5000 грн. та передано на
зберігання ОСОБА_2 Вказані меблі у
липні 2013 року були виставлені ОСОБА_2 на
продаж і на час їх опису та накладення
арешту знаходилися у торгівельному
залі магазину (а.с.13-16, 17-18, 19, 20).

На даний час описане й арештоване майно
не реалізовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України
"Про виконавче провадження" реалізація
арештованого майна здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах.

Відповідно до Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5,
яка розроблена на виконання Закону
України "Про виконавче провадження" і
визначає умови та порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), передача майна на
реалізацію здійснюється на конкурсних
засадах (п. 4.5.2).

Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5,
визначено, що реалізація арештованого
майна, здійснюється спеціалізованими
організаціями, які залучаються на
тендерній (конкурсній) основі, на
підставі договорів між Державною
виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах (п. 5.12.1). Такими
спеціалізованими організаціями є
суб'єкти господарювання, визначені на
тендерній (конкурсній) основі
відповідно до Положення про умови і
порядок проведення тендерів
(конкурсів) з визначенням
спеціалізованих організацій для
реалізації арештованого державними
виконавцями майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 11.11.2003 року за № 136/5, які здійснюють
реалізацію майна шляхом проведення
прилюдних торгів (аукціонів).

З 28 листопада 2013 року і по даний час у
переліку спеціалізованих торгівельних
організацій, з якими органи державної
виконавчої служби можуть укладати
договори про реалізацію арештованого
майна є лише одна торгівельна
організація приватне підприємство
"Нива В.Ш.", оскільки відповідно до
наказів Державної виконавчої служби
України від 28.11.2013 року № 113/2 та № 114/2
виключені з переліку спеціалізованих
торгівельних організацій, з якими
органами державної виконавчої служби
можуть укладатися договори про
реалізацію арештованого майна,
приватне підприємство "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція" та товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрспецторг Групп". У зв'язку з чим
Державною виконавчою службою України
проводиться процедура проведення
тендеру визначення спеціалізованих
організацій, яка не завершена.

Суд першої інстанції прийшов до
правильних висновків з якими
погоджується і суд апеляційної
інстанції, що за наявності лише однієї
спеціалізованої торгівельної
організації не можливе дотримання
конкурсних засад реалізації
арештованого майна і відповідно
органами ДВС України така реалізація
не здійснюється, за виключенням
окремих областей, де запроваджено
експеримент з проведення електронних
торгів, до яких Волинська область не
включена (Наказ Міністерства юстиції
України від 16 квітня 2014 року № 427/25204).

Суд першої інстанції підставно
відмовив ОСОБА_2 про зарахування
сплачених ним 16 червня 2014 року 50 грн. в
рахунок погашення заборгованості по
аліментах саме за період з 01 червня 2013
року по 31 січня 2014 року, оскільки за
ОСОБА_2 наявна заборгованість не лише
за вказаний період, а й за період, який
передує 01 червня 2013 року, та за поточні
місяці 2014 року.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення, то за наявності значної
заборгованості за виконавчим листом
відсутні підстав для скасування арешту
на вказане майно боржника.

Виходячи з вищенаведеного, повно та
об'єктивно дослідивши всі обставини
справи і давши їм вірну правову оцінку,
суд першої інстанції постановив
обґрунтоване судове рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду, вони
були предметом розгляду в суді першої
інстанції і їм дана правильна правова
оцінка.

Отже, ухвала постановлен з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для її скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 та
представника заявника ОСОБА_5
відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 03 липня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: