АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2923/14
Головуючий 1 інст. -
Справа №635/9756/13-ц
Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у

складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Бурлака І.В., Карімової
Л.В.,

при секретарі Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 26 лютого 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення частини
видатків та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

21.10.2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
суд припинити право власності ОСОБА_5
на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1,
визнавши за ОСОБА_4 право власності на
1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка
належить Відповідачу та визнати в
цілому право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1.

27.01.2014 року позивач уточнив свої
позовні вимоги та просив суд
зобов'язати ОСОБА_5 оплатити частину
видатків ОСОБА_4 за три роки по
утриманню квартири АДРЕСА_1 в сумі
1142,00грн.; зобов'язати гр. ОСОБА_5
оплатити 1/4 частину видатків ОСОБА_4 за
три роки по утриманню квартири АДРЕСА_1
в сумі 1142,00грн., що в загальній сумі з
оплати по першій та другій вимозі по
утриманню квартири складає 2284,00грн.;
зняти з реєстрації ОСОБА_5
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
який фактично там не проживає; стягнути
з Відповідача на користь Позивача
судові витрати.

На обґрунтування позивач послався на
те, що його син ОСОБА_5, який
зареєстрований, однак не проживає
разом з батьком, займається
підприємницькою діяльністю в Україні,
його прибуток дозволяє витрачати
великі суми грошей щомісячно, однак
своєму батьку, інваліду ІІ групи, який
на ліки та на підтримання належного
стану квартири і на комунальні послуги
витрачає значну суму своєї невеликої
пенсії, він сплачує лише 280,00грн.,
внаслідок чого позивач опинився у
скрутному матеріальному становищі і
позбавлений державних субсидій через
прописку відповідача у спірній
квартирі.

Позивач зазначає, що Відповідач з 1993
року до квартири не приходить, своїх
обов'язків щодо утримання належного
йому на праві спільної часткової
власності нерухомого майна не виконує,
жодної копійки за 20 років не вклав у
спільну власність відповідно до
закону, в зв'язку з чим Позивач просить
суд зобов'язати ОСОБА_5 відшкодувати
витрати на утримання спільного майна у
сумі 2284,00грн.

Також, як вважає Позивач, ОСОБА_5 грубо
порушує паспортний режим та Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», має фіктивне місце
проживання та місце перебування та
через цю підставу, а саме фіктивну
реєстрації місця проживання та місця
перебування ОСОБА_5, ОСОБА_4 не має
можливості, як пенсіонер та інвалід II
групи, отримати законну допомогу від
держави, а саме житлову субсидію.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, про час, дату та місце
слухання справи повідомлений належним
чином через оголошення у пресі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
і за його клопотанням справа була
розглянута за його відсутності.

Заочним рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
26 лютого 2014 року у задоволенні позовних
вимог було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким заочним
рішенням районного суду, позивач
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить
його скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення його позовних вимог, з
урахуванням його уточнень щодо суми
стягнення витрат на утримання будинку,
охорону, підтримку чистоти, всього на
суму 1139,31 грн. На обґрунтування позову
послався на те, що районний суд порушив
норми процесуального права, не з?ясував
дійсний розмір суми, який підлягає
стягненню.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача,
який з'явився у судове засідання,
відповідно до ст. 303 ЦПК України
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд вважав, що вимоги ОСОБА_4
про стягненню витрат по утриманню
квартири повністю не доведені,
подвійне стягнення заявленої суми
витрат є безпідставним, а доводи про не
проживання відповідача за
зареєстрованою адресою не доведені.

Однак при цьому районний суд фактично
встановивши право позивача на
відшкодування ? частини витрат
всупереч положень ст. 213 ЦПК України
щодо законності і обґрунтованості
рішення суду не з?ясував, у якому
розмірі ці вимоги доведені.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 360 цього ж Кодексу
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Так, судом встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, тобто кожному зі
співвласників належить по ? частки.

Як вбачається із наявних в
матеріалах справи копії рахунків та
квитанцій (а.с. 25-30) позивач за останні
три роки поніс витрати по утриманню і
збереженню спільної з відповідачем
квартири, на сплату обов?язкових
комунальних платежів на загальну суму
4557,26 грн., тому відповідно до наведених
вище норм матеріального права на
належну відповідачу частку у праві
спільної сумісної власності
покладається обов?язок відшкодувати
позивачу 1139,31 грн.

Таким чином, з передбачених п.п. 1, 3
ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення
районного суду в частині відмови у
задоволенні позову про відшкодування
частки витрат, понесених на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті обов?язкових
комунальних платежів, - підлягає
скасуванню, із ухваленням в цій частині
нового рішення про часткове
задоволення таких вимог на зазначену
вищу суму.

В іншій частині рішення суду є
законним і обґрунтованим, а доводи
скарги його не спростовують.

У відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України,
суд залишає судовий збір за рахунок
держави, оскільки позивач звільнений
від його оплати.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309,
316, 317, 319-325 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Заочне рішення Харківського районного
суду Харківської області від 26 лютого
2014 року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення
частини видатків по утриманню квартири
- скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення таких вимог частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
1139,31 грн. витрат по утриманню квартири
АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення районного суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :