районний суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді
Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання
Денисенко Н.В.,

за участю позивачки
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Волноваського
районного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення авансу, -

В С Т А Н О В И В :

18.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із
вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 про
стягнення авансу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилалась на те, що її син ОСОБА_4 є
воїном-інтернаціоналістом інвалідом
війни, Волноваською міською радою
планувалось придбання йому квартири за
бюджетною програмою «Забезпечення
житлом воїнів-інтернаціоналістів».
Вона підшукала квартиру для наступного
укладання договору купівлі-продажу,
власником якої є відповідач по справі
ОСОБА_3

Домовились про сплату нею відповідачу
ОСОБА_3 авансу в сумі 1000 доларів США, що
на той час за офіційним курсом
Національного банку України
дорівнювало 7992,2 гривні в рахунок
майбутнього платежу за квартиру.

У вересні 2012 року вона дізналася, що
відповідач спірну квартиру продала,
отриманий аванс не повернула. Тому
просить стягнути з ОСОБА_3 сплачений
аванс з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, всього в сумі 8425,17
грн та судові витрати в сумі 243,60.

15.04.2014 року в судовому засіданні
представник позивача адвокат ОСОБА_2
надав уточнення до позовної заяви, в
якому пославшись на частину 2 статті 625
ЦК України просив стягнути з
відповідача суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, а саме в
сумі 8657,91 грн.

В судовому засіданні позивач та її
представник заявлені позовні вимоги
підтримали, надавши судові відповідні
пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала, посилаючись на те, що,
дійсно вона домовилась з позивачем
продати їй квартиру і взяла у неї
завдаток у сумі 1000 доларів США, про що
було підписано угоду про завдаток на
отриману суму, при цьому, як і у
подальшому, договір купівлі-продажу
квартири не укладали та не оговорювали
його умов. Коли дізналась, що квартиру
ОСОБА_1 купує не для себе а для сина і
купівля пов'язана з виділенням ОСОБА_1
грошових коштів Волноваською
міськрадою, зрозуміла, що повний
розрахунок за купівлю квартири ОСОБА_1
може провести не одразу. На той час їй
необхідно було також придбати квартиру
і тому вона вирішила продати її іншій
особі, а отримані від ОСОБА_1 гроші
вважала заставою за купівлю квартири,
про яку усно домовились з позивачем.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали учать у справі, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні в
них докази, вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

Позивач по справі ОСОБА_1 сплатила
відповідачу ОСОБА_3 суму 1000 доларів
США, що на той час за офіційним курсом
Національного банку України
дорівнювало 7992,2 гривні в рахунок
майбутнього платежу за квартиру
розташовану за адресою АДРЕСА_1. При
цьому, як і у подальшому договір
купівлі продажу квартири не укладали
та не оговорювали його умов, оформили
письмовою угодою.

Цей факт у судовому засіданні
підтвердили сторони та не оспорювали
його.

За змістом абзацу 4 частини 1 статті 635
ЦК України наявну письмову угоду не
можна вважати попереднім договором,
оскільки вона не посвідчена
нотаріально, не містить умов
притаманних договору купівлі продажу.

Згідно статті 570 ЦК
України, завдатком є грошова сума або
рухоме майно, що видається кредиторові
божником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов`язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів є завдатком, вона
вважається авансом.

Аванс - це певна грошова сума або інші
цінності, які боржник передає
кредитору в рахунок майбутніх
платежів. Аванс, як і задаток є
доказом, яке затверджує факт існування
зобов'язань та зараховується в
рахунок майбутніх платежів, але не може
бути визнаний способом забезпечення
виконання зобов'язань. Сторона, яка
видала аванс, має право вимагати його
повернення у всіх випадках не
складення договору, так як це
виключає можливість майбутніх
платежів або інших зобов'язань.
Сторона, яка отримала аванс, ні при яких
умовах не може бути зобов'язана
повернути його в більшому розмірі, а
при тримання у себе авансу другою
стороною є незаконною дією.

Передані грошові кошти у сумі 1000,00
доларів США є авансом у зв'язку з
тим, що внесення завдатку, як способу
забезпечення виконання зобов'язання,
може мати місце лише у випадку
наявності зобов'язання, яке би мало
випливати з договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу квартири
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації ( стаття 657 ЦК
України). Однак самого договору
купівлі-продажу квартири, який би
позивача матеріально зобов'язував
перед відповідачем та який би міг
забезпечуватися завдатком, укладено не
було. А якщо сторони домовились укласти
договір купівлі-продажу нерухомості,
але не оформили його нотаріально,
платежі, внесені в рахунок виконання
договору, визнаються авансовими і
повертаються в тому розмірі, у якому
надавалися, навіть якщо сторони прямо
назвали цей платіж завдатком і
передбачили відповідні правові
наслідки.

Згідно статті 638 ЦКУ договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Оскільки договір
купівлі-продажу квартири укладений не
був, то кошти в сумі є авансом та
підлягають стягненню.

Згідно статті 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

На підставі частин 1 та 3 статті 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Таким чином, в зв'язку з тим, що між
сторонами договір купівлі-продажу не
укладався та передана позивачем
відповідачці грошова сума є авансом,
суд вважає, що позовні вимоги є
обгрутованими.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідачки індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
то суд вважає, що дані вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
аванс не є грошовим зобов'язанням, і до
цих правовідносин не застосовуються
положення статтей 625, 611 ЦК України

У відповідальності до вимог статтей 84,
88 ЦПК України суд стягує на користь
позивача витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 212-215, 218,
224-228 ЦПК України, статтями 16,387,570, 638
Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення авансу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт НОМЕР_3 від 20.10.2007 року і.к. №
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
НОМЕР_2 - аванс в розмірі 7992, 5 (сім тисяч
дев'ятсот дев'яносто дві гривні)
п'ятдесят копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
НОМЕР_3 від 20.10.2007 року і.к. № НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 -
судовий збір в розмірі 243,60 (двісті
сорок три гривні) шістдесят копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Повний текст рішення викладений 18.04.2014
року.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України, набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції - Волноваський
районний суд Донецької області шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10-денного строку з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя:

В.І.Аксьоненко

18.04.2014