АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1702/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 23 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. УХВАЛА
18 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПономаренко В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшин В. І. при
секретаріАнкудінову О.І. за участю:
представника позивача ОСОБА_6
представника відповідача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_8 -
ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського
районного суду Черкаської області від
24 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до СТОВ «Канівці» про
розірвання договору оренди земельної
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_8 звернувся до суду із позовом до
СТОВ «Канівці» про розірвання
договору оренди земельної ділянки ,
мотивуючи свої вимоги тим, що 01 липня 2007
року сторони уклали договір оренди
земельної ділянки площею 2,98 га
терміном на 10 років, зареєстрований у
книзі реєстрації договорів оренди
земельних ділянок у районному відділі
Черкаської регіональної філії Центру
Мотивуючи тим, що відповідач порушив
умови договору щодо своєчасної сплати
орендної плати, яка взагалі не
виплачувалась, термін сплати минув 01
лютого 2014 року, відповідач не реагує на
клопотання щодо виплати орендної
плати, позивач просив суд припинити дію
договору оренди землі, укладеного між
ним та СТОВ «Канівці».
У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та його представник
позов підтримали, просили задоволити.
Позивач пояснював, що відповідач
завжди затримує виплату орендної
плати виплачує орендну плату після
численних звернень.
Представник позивача пояснював, що
підставою для розірвання договору
оренди землі є неналежне виконання
відповідачем зобов'язань в частині
виплати орендної плати, яка виплачена
позивачу невчасно, тобто не до 01
лютогот2014 року, як того вимагають умови
Рішенням Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 24 квітня
2014 року в позові ОСОБА_8 до СТОВ
«Канівці» про розірвання договору
оренди земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_6
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення ,
яким позовні вимоги ОСОБА_8
задовольнити у повному обсязі та
стягнути з відповідача 121 грн. 80 коп.
судового збору.

Заслухавши учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляції, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_8, суд першої інстанції
мотивував своє рішення тим, що позивач
не довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог,
встановлено, що відповідачем умов
договору оренди землі не було порушено,
тому і підстав для задоволення позову
суд не вбачав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 2,98 га в адмінмежах
Великоканівецької сільської ради
Чорнобаївського району Черкаської
області, що підтверджується державним
актом на право приватної власності на
земельну ділянку серїі ІІІ ЧР №019778 від
27 липня 2002 року (а.с.6).

01 липня 2007 року ОСОБА_8 та СТОВ
«Канівці» уклали договір оренди
вказаної земельної ділянки грошовою
оцінкою 49020 грн. терміном на 10 років
(а.с.3-4). Договір пройшов державну
реєстрацію у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст.ст.21,22 Закону
України «Про оренду землі» розмір,
форма і строки внесення орендної плати
за землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди. Сторони
передбачили поєднання різних форм
орендної плати - грошової, натуральної
та відробіткової (надання послуг
орендодавцю). Відповідно до п.п.9,11
договору за користування земельною
ділянкою орендар сплачує орендодавцю
щороку орендну плату в розмірі 1,5 %
грошової оцінки земельної ділянки в
строк до 01 лютого року, наступного за
звітним. Додаткові угоди щодо зміни
умов договору між сторонами не
укладались, позивач письмово не ставив
питання про збільшення розміру
орендної плати.

Звертаючись до суду з позовом (а. с. 2 )
позивач вказував, що відповідач
порушив умови договору щодо своєчасної
сплати орендної плати, яка взагалі не
виплачувалась, термін сплати минув 01
лютого 2014 року, а відповідач не реагує
на клопотання щодо виплати орендної
плати, тому позивач просив суд
припинити дію договору оренди землі,
укладеного між ним та СТОВ «Канівці».

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_8, суд першої інстанції
мотивував своє рішення тим, що позивач
не довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог,
встановлено, що відповідачем умов
договору оренди землі не було порушено,
тому і підстав для задоволення позову
суд не вбачав.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі»
розмір та умови орендної плати, що
зазначені в договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору оренди.

Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Отже, розмір та умови оплати, вказані в
договорі, не можуть суперечити чинному
на час укладення договору
законодавству.

Під час судового розгляду справи було
встановлено, що належна позивачу
земельна ділянка на належних правових
підставах відповідно до умов договору
оренди землі перебуває в користуванні
відповідача, позивачем не надано
доказів, в чому виявилось порушення
його прав та охоронюваних законом
інтересів та не доведено
обґрунтованість своїх вимог щодо
несплати орендної плати, внаслідок
чого, на його думку, утворилась
заборгованість і були порушені умови,
укладеного між сторонами договору
оренди землі.

Крім того, на а.с. 23 матеріалів справи
міститься довідка, яка вказує про
повний розрахунок відповідача з
позивачем по орендній платі у
відповідності до умов договору та
вимог чинного законодавства і в зв'язку
з цим повне виконання взятих на себе
зобов'язань за умовами договору оренди
, що виключає будь-які порушення
відповідача по відношенню до
охоронюваних законом прав позивача.

Крім того, така ж правова позиція
викладена і в постанові Верховного
Суду України від 12 грудня 2012 року у
справі № 146цс12, в якій зазначено, що за
змістом ст. 21 ЗУ «Про оренду землі»
розмір та умови орендної плати, що
зазначені в договорі оренди, не можуть
суперечити чинному на час укладення
договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду
землі» на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та на умовах договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
доводи апелянта не впливають на
вирішення справи по суті та були
предметом розгляду у суді першої
інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_6. відхиляє, а
рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 24 квітня
2014 року - залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного
суду Черкаської області від 24 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до
СТОВ «Канівці» про розірвання
договору оренди земельної ділянки -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :