Справа № 466/1381/11
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/2616/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи: 6
02 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю Цибруха Я.В. - представника
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради; адвоката
ОСОБА_4 - представника відповідачки
ОСОБА_5; третьої особи ОСОБА_6 і її
представника - адвоката ОСОБА_7,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 24 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням задоволено
позов Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 і
ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6 і ОСОБА_12,
та зобов'язано згаданих відповідачів
демонтувати самочинно прибудований
тамбур площею 13 кв.м. до квартири
АДРЕСА_1 за власний рахунок. Вирішено
питання судових витрат (а.с. 115).

Згадане рішення оскаржила
відповідачка ОСОБА_5

Апелянт просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове, яким відмовити
Шевченківській районній адміністрації
Львівської міської ради у задоволенні
її позовних вимог, покликаючись на те,
що оскаржуване рішення не відповідає
вимогам щодо законності та
обгрунтованості судового рішення.

Вважає, що суд неправомірно поклав
солідарний обов'язок з демонтажу
прибудованого тамбура на всіх
відповідачів по справі, оскільки цю
прибудову було здійснено лише ОСОБА_11,
що стверджується постановою по справі
про адміністративне правопорушення
від 11.06.2010 року, а також розпорядженням
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 17.12.2010 року,
яким прибудований тамбур було
зобов'язано демонтувати саме ОСОБА_11.

Вважає, що суд не врахував те, що
постановою по справі про
адміністративне правопорушення від
11.06.2010 року ОСОБА_11, яка збудувала
тамбур, було визнано винною не у
самочинному будівництві
(адміністративна відповідальність за
що передбачена ст. 97 КУпАП), а у
порушенні ч. 3 ст. 96 КУпАП, якою
встановлена відповідальність за
проектування об'єктів і споруд з
порушенням затвердженої у
встановленому порядку містобудівної
документації, виконання будівельних
або реставраційних робіт без дозволу
чи затвердженого проекту або
відхиленням від нього.

Вважає, що суд не врахував висновок
експерта № 03/08-11 „Про встановлення
відповідності проведеної
реконструкції з розширенням квартири
АДРЕСА_1 державним будівельним нормам
України", а також приписи Положення про
порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові,
затвердженого рішенням Львівського
міськвиконкому від 18.11.2005 року № 1224,
оскільки Шевченківською районною
адміністрацією не було представлено до
суду технічного висновку міжвідомчої
комісії про відповідність або
невідповідність самочинного
будівництва архітектурно-будівельним,
протипожежним і санітарним
нормативним вимогам.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні
будь-які документи, які б визначали
власника земельної ділянки, її площу та
цільове призначення, а також докази,
які б свідчили про порушення прав на цю
земельну ділянку відповідачами під час
проведення перепланування квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 119-122).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта на підтримання
доводів апеляційної скарги та
заперечення цих доводів зі сторони
представника позивача (Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради), третьої особи ОСОБА_6 і її
представника, перевіривши матеріали
справи та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил (ч.1) і що у випадку, коли
власник (користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок (ч.4).

Матеріалами справи стверджується, що
розпорядженням Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 28.10.2010 року № 694 (в
редакції розпорядження від 17.12.2010 року
№ 872) відповідачку ОСОБА_11, як
співвласника квартири АДРЕСА_1, було
зобов'язано демонтувати самовільно
прибудований до згаданої квартири
тамбур площею 13 кв.м. - „у зв'язку з не
вирішенням питання землекористування
та заявою-скаргою мешканців квартири №
1" (а.с. 6, 8).

Вище згадане розпорядження
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради від 28.10.2010 року
№ 694 оскаржили всі співвласники
квартири АДРЕСА_1 (5 членів сім'ї ОСОБА_5,
в т.ч. - і апелянт по даній справі
ОСОБА_5), подавши адміністративний
позов до суду з вимогою про скасування
цього розпорядження (а.с. 24-26), однак
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2013 року
в задоволенні згаданого
адміністративного позову сім'ї ОСОБА_5
було відмовлено (а.с. 82-85).

При цьому Львівський апеляційний
адміністративний суд свої висновки
обгрунтував тим, що спірний тамбур,
прибудований позивачами за
адміністративним позовом до квартири,
співвласниками якої вони є, є
самочинним будівництвом, а будь-яких
доказів стосовно їхніх прав на
земельну ділянку, на якій збудовано цей
тамбур, позивачами до
адміністративного суду подано не було
(а.с. 82-85).

Вище наведені обставини, встановлені
судовим рішенням у адміністративній
справі, що набрало законної сили, в силу
норми, що передбачена ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, доказуванню не підлягають.

Будь-яких доказів про права
відповідачів на земельну ділянку, на
якій збудовано спірний тамбур, ними не
було подано до суду і при розгляді
даного позову Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
судами, як першої, так і апеляційної
інстанцій.

З урахуванням вище наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
відхилити та залишити рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 24 жовтня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: