Справа № 2-396/11
Провадження № 6/185/142/14
У Х В А Л А

06 червня 2014 року

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського
М.М.,

при секретарі судового засідання
Шелеповій В.В..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Павлограді цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 про
поновлення строку для пред'явлення
виконавчого листа до виконання у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення авансу та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області
звернувся ОСОБА_1 з заявою про
поновлення строку пред'явлення
виконавчого листа до виконання у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення авансу та
моральної шкоди. В обґрунтування своїх
доводів ОСОБА_1 зазначає, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01.06.2011 р.
його позов по вищевказаній справі було
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на його
користь аванс у сумі 67270 грн. та судові
витрати у справі у сумі 786,34 грн. Рішення
суду набрало законної сили 12 червня 2011
року, а строк пред'явлення виконавчих
листів до виконання сплив 12 червня 2012
року. До виконавчої служби він не
звертався, оскільки ОСОБА_2 та її дочка
ОСОБА_3 обіцяли йому оформити угоду
купівлі-продажу будинку після
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку.
Заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
боржник ОСОБА_2 померла, про її смерть
він дізнався лише у березні 2013 року.
Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 обіцяла йому, що
угода купівлі-продажу буде
оформлюватись не раніше ніж через рік
після смерті матері. У 2013 році він
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
як до спадкоємця боржника, про
стягнення коштів. Рішенням суду першої
інстанції його позов було задоволено,
проте, рішенням суду апеляційної
інстанції йому було відмовлено у
задоволенні його позову до ОСОБА_3 та
роз'яснено, що ним було обрано не
правильний спосіб захисту своїх прав. У
зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_2 та її
спадкоємець ОСОБА_3 ввели його в оману
тим, що постійно обіцяли оформити
договір купівлі-продажу будинку,
заявник вважає, що строк пред'явлення
виконавчих листів до виконання ним
пропущено з поважних причин.

У судовому засіданні заявник та його
представник свої вимоги підтримали,
просили визнати поважною причину
пропуску строку пред'явлення
виконавчих листів до виконання та
поновити строк.

У судовому засіданні правонаступник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просила
відмовити у задоволенні заяви, вважає
що строк пред'явлення виконавчих
листів до виконання пропущено без
поважних причин.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи та оцінивши їх у сукупності,
повно та всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи заявника, суд
прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01 червня
2011 року частково задоволено позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу
та моральної шкоди, стягнуто з
відповідача аванс у сумі 67270 грн. та
судові витрати у справі у сумі 786,34 грн.
Вказане рішення не оскаржувалось та
набрало законної сили 12 червня 2011 року.

Рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 кошти
у сумі 67270 грн., у зв'язку з тим, що
остання отримала таку ж суму коштів від
ОСОБА_1 як аванс в рахунок плати за
домоволодіння АДРЕСА_1, проте в
подальшому договір купівлі-продажу
домоволодіння не було укладено.
Вказана обставина встановлена
рішенням суду, яке набрало законної
сили, а також визнана сторонами у
судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
вперше ОСОБА_1 звернувся з заявою про
видачу виконавчих листів 25 червня 2012
року, тобто після спливу строку
пред'явлення виконавчих листів до
виконання, який закінчився 12 червня 2012
року /а.с.81/. Оскільки у виконавчому
листі зазначена кінцева дата
пред'явлення його до виконання,
стягувач після закінчення цього строку
набув право звернутися до суду із
клопотанням про поновлення такого
строку, що не суперечить вимогам ст. 371
ЦПК України.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в той
період, коли у стягувача ще не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання.

ОСОБА_3 у судовому засіданні суду
пояснила, що ОСОБА_2 після отримання від
ОСОБА_1 авансу за будинок виїхала з
будинку та до смерті не поверталась до
нього жити. Весь цей час ОСОБА_2
проживала у племінниці, на іншій
квартирі, а перед смертю тривалий час
була в лікарні і похорони ОСОБА_2
проходили з будинку її сестри. Весь цей
час угода між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не була
укладена у зв'язку з тим, що не були
виготовлені документи на земельну
ділянку і вони чекали оформлення
документів для укладення угоди.

Як вбачається з копії спадкової справи
ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з
претензією (вимогою) до спадкодавця у
2013 році, що узгоджується з його
поясненнями щодо дати, коли він
дізнався про смерть ОСОБА_2

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу у сумі 67270 грн. та судових витрат у
сумі 786,34 грн. у зв'язку з тим, що ОСОБА_3,
як спадкоємець ОСОБА_2 відмовляється
повернути кошти, які стягнуто за
рішенням суду. Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 03.10.2013 р.
позов ОСОБА_1 було задоволено.

Проте, рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29.01.2014 р.
зазначене рішення скасовано та у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
відмовлено з підстав того, що ним
обрано не той спосіб захисту своїх
прав.

Як на підставу своїх вимог ОСОБА_1
посилався на ту обставину, що з моменту
набрання законної сили рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 01.06.2011 р.,
до липня 2013 р. (коли він звернувся з
позовом до ОСОБА_3), він не звертався до
Державної виконавчої служби у зв'язку з
тим, що не бачив у цьому необхідності,
оскільки слова ОСОБА_2 та ОСОБА_3
свідчили про намір укласти договір
купівлі-продажу будинку одразу після
оформлення документів.

Сторони у судовому засіданні пояснили
суду, що документи оформлювались
тривалий час, оскільки здійснювалась
приватизація земельної ділянки, яка й
на теперішній час не завершена.

ОСОБА_1 суду пояснив, що не турбував
часто ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки він
вже проживав у будинку і він довіряв їх
обіцянкам.

Суд вважає такі доводи обґрунтованими,
оскільки до винесення рішення суду від
01.06.2011 р. і після ОСОБА_1 проживав у
спірному будинку, до нього не
заявлялися вимоги про його звільнення,
що давало ОСОБА_1 обґрунтовані підстави
бути переконаним у відсутності
необхідності звертатися до
уповноважених органів з приводу
примусового виконання рішення суду.

Також, як пояснила у судовому засідання
ОСОБА_3, після смерті матері вона як
спадкоємець, за пропозицією
представника ОСОБА_1, підписувала у
Виконкомі Павлоградської міської ради
документи, необхідні для оформлення
земельної ділянки та будинку.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_3
пояснила, що після смерті її матері
ОСОБА_2 до неї звертався ОСОБА_1 з
приводу повернення коштів або
оформлення договору купівлі-продажу
будинку, проте вона йому відповіла що
не займатиметься документами до спливу
річниці після смерті матері. Такі дії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дають підстави
вважати, що ними вчинялись дії що
свідчать про визнання боргу, що
позбавляло необхідності стягувача
звертатися з приводу примусового
виконання рішення.

ОСОБА_1 суду пояснив, що за вимогою
ОСОБА_3 він виїхав з будинку і там не
проживає вже з 01 квітня 2014 року. ОСОБА_3
підтвердила у судовому засіданні
зазначені обставини.

Суд не приймає доводи ОСОБА_3 про
обізнаність ОСОБА_1 у смерті ОСОБА_2 не з
березня 2013 р., а з 2011 року. Як пояснила
ОСОБА_3, її матір ОСОБА_2 померла у
лікарні, а поховання відбувалося з
квартири її сестри. Обставин, на
підставі яких можна спростувати або
піддати сумніву твердження ОСОБА_1 про
те, що він дізнався про смерть ОСОБА_2
раніше березня 2013 року, суду не надано.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов
висновку про те, що доводи, наведені
ОСОБА_1 в обґрунтування поважності
причин пропуску строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання
заслуговують на увагу, оскільки ним за
весь час з 2010 року здійснювались дії,
направлені на укладення угоди
купівлі-продажу будинку, він весь цей
час проживав у цьому будинку, кошти
(аванс), стягнені за рішенням суду йому
не повернуті, він здійснював можливі
дії щодо їх повернення, після того, як
йому стало зрозуміло, що угода може
бути не укладена.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче
провадження" (зі змінами, внесеними
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про виконавче
провадження" та деяких інших
законодавчих актів України, щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)", що набув
чинності з 09 березня 2011 року
встановлено строки пред'явлення
виконавчих документів до виконання,
зокрема, виконавчих листів один рік.

Частиною 2 ст.24 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України,
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

У зв'язку з тим, що в ст. 371 ЦПК України не
міститься переліку причин, які є
поважними при пропуску строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, поважність причин пропуску
строку пред'явлення виконавчого
документу до виконання є оціночною
категорією і встановлюються у кожному
конкретному випадку.

Суд вважає обґрунтованими доводи
ОСОБА_1 щодо наміру ОСОБА_2 та ОСОБА_3
добровільно виконати рішення суду щоб
забезпечити швидке його виконання,
позбавляли необхідності заявника
звертатися до виконавчої служби,
оскільки він сподівався на добровільне
виконання зобов'язань за рішенням суду.

Доводи ОСОБА_3 в запереченнях про те, що
ОСОБА_1 не навів поважних причин
пропуску строку пред'явлення
виконавчого документу до виконання не
обґрунтовані та спростовуються
вищевикладеним.

Отже, з урахуванням сукупності
обставин у справі, забезпечення
рівності сторін у задоволенні своїх
інтересів, дотримання загальних засад
цивільного судочинства щодо
справедливості та розумності, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
авансу та моральної шкоди -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк пред'явлення до
виконання виконавчих листів у
цивільній справі №2-396/11 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу
та моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала суду, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя
М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя
М.М. Перекопський