Справа № 362/2681/14-ц
Провадження № 2/362/1599/14
У Х В А Л А

02.07.2014 року

суддя Васильківського міськрайонного
суду Київської області Марчук О.Л.,
перевіривши матеріали позовної заяви
заступника Васильківського
міжрайонного прокурора Київської
області до Васильківської районної
державної адміністрації,
Реєстраційної служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
скасування розпорядження і рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить скасувати
розпорядження Васильківської районної
державної адміністрації та рішення
Реєстраційної служби Васильківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області.

У зв'язку з тим, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статті 119 ЦПК України, ухвалою від 19
червня 2014 року її було залишено без
руху.

Копію вказаної ухвали отримано
прокуратурою 23.06.2014 року, про що на
супровідному листі міститься відмітка.

У встановлений в ухвалі строк - 01.07.2014
року судом отримано нову редакцію
позовної заяви.

При цьому, позивач не уточнив позовні
вимоги в частині, оскільки вимоги
пункту першого цивільного позову не є
позовними по своїй суті, оскільки не
стосуються дій чи бездіяльності
відповідачів та не можуть бути до них
звернені, оскільки взагалі не є
предметом спору між сторонами, а
відносяться до компетенції суду й
вирішуються судом виключно за нормами
ЦПК України.

Також, позивачем не усунуто недоліки
заяви в частині недотримання вимог п. 6
ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки у новій
редакції позову не зазначено доказів,
що підтверджують обставину проведення
перевірки законності актів органів
місцевого самоврядування, прийнятих
упродовж 2011 - 2014 років.

Натомість у своїй заяві від 27.06.2014 року
№ 4927вих14, наданої на виконання ухвали
суду про усунення недоліків, позивач на
власний суб'єктивний розсуд
розтлумачив зміст ухвали від 19 червня
2014 року про залишення позову без руху
та вказав, що «судом вимагається
подання доказів», тоді як у цій ухвалі,
відповідно до норми п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, йдеться про «зазначення
доказів», а не про їх подання. Це
означає, що позивачу слід було лише
зазначити про докази такої обставини, а
не надавати їх.

Крім того, прокурор зазначає, що він
звертається в інтересах держави, проте,
в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позов у новій редакції не
містить назви органу в особі якого
представлено державу у даному випадку
та його процесуального статусу. Тобто,
недоліки заяви у цій частині позивачем
також не усунуто.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційними поданнями
Вищого арбітражного суду України та
Генеральної прокуратури України щодо
офіційного тлумачення положень статті
2 Арбітражного процесуального кодексу
України (справа про представництво
прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді) від 08
квітня 1999 року № 3-рп/99 встановлено, що
представництво прокуратурою України
інтересів держави в суді є одним із
видів представництва в суді; за
правовою природою представництво в
суді є правовідносинами, в яких одна
особа (представник) на підставі певних
повноважень виступає від імені іншої
особи (довірителя) і виконує
процесуальні дії в суді в її інтересах,
набуваючи (змінюючи, припиняючи) для
неї права та обов'язки; представництво
прокурором інтересів держави в суді
відрізняється від інших видів
представництва рядом специфічних
ознак: складом представників та колом
суб'єктів, інтереси яких вони
представляють, обсягом повноважень,
формами їх реалізації (абз. 1 п. 6
мотивувальної частини рішення).

Посилання прокурора на відсутність у
Державної інспекції сільського
господарства України повноважень на
звернення до суду, на переконання
судді, не позбавляє прокурора обов'язку
відповідно до вимог ст. 45 ЦПК України,
зазначити вказаний центральний орган
виконавчої влади у якості позивача, як
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах та, як
наслідок, не є підставою для набуття
прокурором статусу позивача.

Відповідно до пункту 12 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року № 459/2011, Держсільгоспінспекція
України є юридичною особою, має печатку
із зображенням Державного Герба
України та своїм найменуванням, власні
бланки, рахунки в органах Державної
казначейської служби України.

Аналізуючи зміст наведеної норми, а
також, загальні положення щодо участі у
цивільному процесі юридичних осіб (у
тому числі органів виконавчої влади),
необхідно зробити висновок, що
прокурором безпідставно не зазначено в
якості позивача Держсільгоспінспекцію
України, яка має право самостійної
участі в цивільному процесі з усіма
наданими позивачу правами.

Одночасно слід зауважити, що
зазначення у якості позивача
відповідного органу, не обмежує право
прокурора звернутися до суду із
відповідним позовом та представляти
інтереси держави в суді.

При цьому, відповідний орган держави як
позивач здійснює свої права та
виступає в цивільному процесі окремо
від прокурора як самостійний учасник, а
тому не зазначення
Держсільгоспінспекції України у
якості позивача, беззаперечно
стосується її прав та інтересів, як
органу, що реалізовує державну
політику у сферах здійснення
державного нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України,
якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Отже, подана до суду нова редакція
позовної заяви не відповідає вимогам
статті 119 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи, що позивач
відповідно до ухвали суду не виконав
вимоги, визначені статтею 119 ЦПК
України, приходжу до висновку, що
позовну заяву слід вважати неподаною і
повернути позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
119, 121 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Позовну заяву заступника
Васильківського міжрайонного
прокурора Київської області до
Васильківської районної державної
адміністрації, Реєстраційної служби
Васильківського міськрайонного
управління юстиції, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про скасування
розпорядження і рішення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Ухвалу може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області протягом п'яти
днів з дня отримання її копії.

Суддя