Справа №490/4277/13-ц 27.05.2014 27.05.2014 27.05.2014
Провадження №22-ц/784/1604/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Алєйніков
Доповідач апеляційного суду Яворська
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 травня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В., Яворської
Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Романенко Ю.О.,

за участю: представника позивача -
Борисенко С.Л.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

відкритого акціонерного товариства «
Миколаївська теплоелектроцентраль»

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 14 березня 2014
року

за
позовом

відкритого акціонерного
товариства « Миколаївська
теплоелектроцентраль» ( далі - ВАТ
«Миколаївська ТЕЦ») до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ВАТ
«Миколаївська ТЕЦ» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за теплову енергію.

Позивач вказував, що 01 листопада 2005
року між ВАТ «Миколаївська ТЕЦ» та
ОСОБА_4 укладено договір про
постачання теплової енергії для
опалення та гарячого водопостачання №
147029, за умовами якого, позивач
зобов'язався надавати відповідачеві
теплову енергію для опалення його
помешкання, а останній - своєчасно
сплачувати за надані йому послуги.

У період з 01 лютого 2009 року по 30
квітня 2010 року відповідачеві було
надано послуги по опаленню на суму 3217
грн.08 коп., але відповідач сплатив лише
847 грн.85 коп., тим самим не виконав свої
договірні зобов'язання у повному
обсязі.

У червні 2010 року ВАТ «Миколаївська
ТЕЦ» звернулося до Центрального
районного суду м. Миколаєва із заявою
про видачу судового наказу у сумі 2906
грн.49 коп.

Ухвалою цього суду від 08 червня 2012
року, виданий судом 30 липня 2010 року
судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4
боргу за теплову енергію в сумі 2906 грн.49
коп. за період з 01 лютого 2009 року по 30
квітня 2010 року скасовано.

Станом на 18 березня 2013 року, з
врахуванням сплачених за надані
послуги коштів, заборгованість
відповідача за вищевказаний період
становить 2300 грн.91 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просив стягнути з ОСОБА_4 борг за
теплову енергію за період з 01 лютого 2009
року по 30 квітня 2010 року в сумі 2300 грн.91
коп. та судові витрати.

Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 14 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ
«Миколаївська ТЕЦ», посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції, просило
його скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача та представника
відповідача, перевіривши скаргу в
межах доводів апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, власником особового
рахунку НОМЕР_1 є ОСОБА_4

01 листопада 2005 року між ВАТ «
Миколаївська ТЕЦ» та ОСОБА_4 було
укладено договір про постачання
теплової енергії для опалення та
гарячого водопостачання №147029.

30 липня 2010 року за заявою позивача
Центральним районним судом м.
Миколаєва видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_4 боргу за теплову
енергію в сумі 2906 грн.49 коп. за період з
01 лютого 2009 року по 30 квітня 2010 року.

Ухвалою цього ж суду від 08 червня
2012 року судовий наказ скасовано.

Звертаючись до суду з вказаним
позовом, позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість за наданні
послуги за це й же період, але з
врахуванням сплачених споживачем сум
та проведеного ними перерахунку.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання, яким обґрунтовано даний
позов між сторонами не виникли,
оскільки відповідач не підписував з
ВАТ « Миколаївська ТЕЦ» договір про
постачання теплової енергії для
опалення та гарячого водопостачання
№147029 від 01 листопада 2005 року, в зв'язку
з чим він є неукладеним, а тому відсутні
підстави для задоволення позову.

Між тим, з даним висновком
погодитися не можна.

В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору.

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Також ч. 3 ст. 24 Закону України "Про
теплопостачання" передбачено основні
обов'язки споживача теплової енергії,
зокрема, своєчасне укладання договору
з теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Статтею 204 ЦК України встановлена
презумпція правомірності правочину,
тобто правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 218 ЦК України
заперечення однією зі сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо -,
відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до ст. 59 ЦК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як пояснила у судовому засіданні
у суді апеляційної інстанції
представник позивача договір
сторонами підписувався, ніким не
оспорювався та до теперішнього часу
виконується.

В той же час, відповідач доказів
на спростування вказаних обставин не
надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те,
між сторонами існують договірні
відносини з приводу надання (отримання)
теплової енергії, оскільки ОСОБА_4 є
споживачем послуг, які своєчасно й у
встановленому порядку надаються
позивачем.

За умовами цього договору
постачальник забезпечує споживача
безперебійною тепловою енергією для
опалення приміщень на протязі
опалювального сезону, а споживач в свою
чергу зобов'язаний проводити оплату за
опалення та гаряче водопостачання в
строк до 10 числа наступного за
розрахунковим місяця за фактично
спожиту теплову енергією згідно
рахунків постачальника.

Обов'язок щодо щомісячної сплати
споживачем за надані йому послуги з
теплопостачання передбачено також ч. 6
ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Але відповідач зобов'язання
виконував неналежним чином.

Як вбачається із наданого до суду
розрахунку, станом на 13 квітня 2013 року
сума заборгованості за отриманні
послуги теплопостачання за період з 01
лютого 2009 року по 30 квітня 2010 року, з
врахуванням проведених позивачем
перерахунків та сплати відповідачем
коштів становить 2300 грн.91 коп.

За приписами ст.ст. 256, 257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Також, ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено,
що за домовленістю сторін позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Відповідно до п.5.3 Договору строк
позовної давності становить 10 років.

З врахуванням зазначених
обставин, позивач звернувся до суду в
межах строку позовної давності.

За такого, підстав для
застосування строку позовної давності,
про що просив представник
відповідача, не вбачається.

Приймаючи до уваги, що згідно зі ст.
ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, у встановлений термін,
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства, то з
відповідача на користь позивача
належить стягнути заборгованість за
надані послуги з теплопостачання за
вказаний період.

Не може бути підставою для відмови у
стягненні заборгованості за надання
послуги і неналежна якість таких
послуг. Так як, надання послуг
неналежної якості може бути підставою
для зменшення розміру їх оплати чи
проведення перерахунку за неякісно
надані послуги з опалення, що повинні
здійснюватись відповідно до Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, а не
підставою для звільнення від їх оплати
взагалі.

З врахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що між сторонами
відсутні договірні правовідносини,
позивачем надавалися послуги
неналежної якості та це є підставою для
звільнення відповідача від оплати
фактично отриманих послуг та ухвалив
рішення, яке не відповідає вимогам ст.
213 ЦПК України щодо його законності й
обґрунтованості.

За такого, рішення суду на підставі п.
3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України слід скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову,
стягнувши з ОСОБА_4 на користь ВАТ
«Миколаївська ТЕЦ» заборгованість за
надані послуги теплопостачання за
період з 01 лютого 2009 року по 30 квітня
2010 року у розмірі 2300 грн.91 коп.

В силу ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
належить стягнути витрати по сплаті
ним судового збору у розмірі 351 грн. 20
коп. ( 229.40 + 121.80).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и
р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Миколаївська
теплоелектроцентраль» задовольнити.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 14 березня 2014
року

скасувати та ухвалити нове.

Позов відкритого акціонерного
товариства « Миколаївська
теплоелектроцентраль» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за теплову
енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
відкритого акціонерного товариства «
Миколаївська теплоелектроцентраль» -
2300 ( дві тисячі триста) грн. 91 коп.
заборгованості за спожиту теплову
енергію за період з 01 лютого 2009 року по
30 квітня 2010 року та 351 ( триста
п'ятдесят одна ) грн. 20 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, і з цього часу
може бути оскаржено у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: