Справа №2-1991/11 02.06.2014 02.06.2014 02.06.2014
Провадження №22-ц/784/959/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання:
Горенко Ю.В.,

за участю: представника ПАТ «МегаБанк»
- Бережкова В.О. та ОСОБА_2 - представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 04
лютого 2013 року у справі за
позовом ПАТ «Мегабанк» (далі - Банк) до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення в
солідарному порядку заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2011 року Банк звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним
договором.

Банк зазначав, що 10 травня 2007 року між
ним та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 112В/2007, згідно з умовами якого
останьому надано кредит в сумі 30 900
доларів США на придбання автомобіля, з
процентною ставкою 13,5% річних та з
кінцевим строком повернення до 08
травня 2014 року.

З метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між Банком та
ОСОБА_3 укладено договір застави майна
№ 65/2007-з від 10 травня 2007 року,
відповідно до якого останнім передано
в заставу автомобіль YOUYI, 2006 року
випуску.

Також в забезпечення
виконання ОСОБА_3 умов зазначеного
кредитного договору між Банком та
ОСОБА_5 укладено договір поруки від 10
травня 2007 року, відповідно до якого
остання поручилась перед кредитором
нести відповідальність за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором.

Із урахуванням уточнених
позовних вимог Банк остаточно просив
суд стягнути з відповідачів в
солідарному порядку кредитну
заборгованість станом на 31 січня 2013
року в сумі 335 134 грн. 02 коп., яка
складається із заборгованості: за
тілом кредиту - 166 858 грн. 83 коп.; за
відсотками за користування кредитом - 80
111 грн.12 коп.; пені - 26 683 грн. 51 коп.;
штрафу - 44 210 грн.56 коп. за порушення
зобов'язань за кредитним договором.
Крім цього, Банк просив стягнути з
ОСОБА_3 штраф за порушення умов
договору застави щодо страхування
предмета застави в сумі 15 450 грн.

Одночасно Банк просив в межах
розміру заборгованості за кредитним
договором звернути стягнення на
автомобіль YOUYI, 2006 року випуску як
предмет застави.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 07 травня 2012 року позовні
вимоги Банку в частині звернення
стягнення на предмет застави залишені
без розгляду, з підстав, передбачених
п.5 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним
позовом про розірвання кредитного
договору.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Миколаєва від 07 травня 2012 року
зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без
розгляду з підстав, передбачених п.5 ч.1
ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 04 лютого 2013 року
позов Банку задоволено частково.

Стягнуто достроково в солідарному
порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь
Банку заборгованість за кредитним
договором № 112В/2007 від 10 травня 2007 року,
визначену станом на 31 січня 2013 року, а
саме: за основним кредитом - 166 858 грн. 83
коп.; за відсотками - 80 111 грн. 12 коп.; по
пені та штрафам - 30 000 грн., а всього 276 969
грн. 95 коп.

Стягнуто з відповідачів на користь
Банку по 910 грн. витрат по сплаті
судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові Банку відмовити.
Відповідач посилається на те, що суд
першої інстанції не дав належної
правової оцінки доказам, які свідчать,
що в порушення умов кредитного
договору він не отримував у Банку
кредитні кошти.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія вважає, що вона не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 10
травня 2007 року між Банком та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 112В/2007, за
умовами якого останньому надано кредит
в сумі 30 900 доларів США на придбання
автомобіля YOUYI, 2006 року випуску, з
процентною ставкою 13,5% річних та з
кінцевим строком повернення до 08
травня 2014 року.

З метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором 10 травня 2007 року
між Банком та ОСОБА_3 укладено договір
застави № 65/2007-з від 10 травня 2007 року,
відповідно до якого останнім передано
в заставу автомобіль YOUYI, 2006 року
випуску.

Також в забезпечення
виконання ОСОБА_3 умов зазначеного
кредитного договору 10 травня 2007 року
між Банком та ОСОБА_5 укладено договір
поруки, відповідно до якого остання
погодилась нести перед кредитором
повну відповідальність за виконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором.

Судом встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує. Згідно розрахунку Банку
станом на 31 січня 2013 року
заборгованість ОСОБА_3 за кредитним
договором складала 335 134 грн. 02 коп., із
якої: за тілом кредиту - 166 858 грн. 83 коп.;
за відсотками за користування кредитом
- 80 111 грн.12 коп.; по пені - 26 683 грн. 51
коп.; штраф - 44 210 грн.56 коп. за
невиконання умов кредитного договору;
штраф за невиконання умов договору
застави щодо страхування предмета
застави - 15 450 грн.

Вирішуючи спір, суд на підставі
положень ст. ст. 526, 554, 1049, ч.2 ст. 1050, 1054
ЦК України прийшов до висновку про
наявність підстав для достроково
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку заборгованості за кредитним
договором та відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК
України для зменшення розміру штрафу
та пені до 30000 грн. Із урахуванням
наведених обставин загальний розмір
заборгованості, який підлягає
стягненню в солідарному порядку із
відповідачів, суд першої інстанції
визначив у 276965 грн. 95 коп. Рішення в
частині визначення розміру
заборгованості сторонами не
оспорювалось.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3
стосовно того, що суд не дав належну
правову оцінку доказам, які свідчать
про те що він не отримував у Банку
готівкових коштів за даним кредитним
договором, а тому відсутні підстави для
стягнення заборгованості, не
підлягають задоволенню, оскільки
спростовуються матеріалами справи.

Частиною першою ст. 1066 ЦК України
передбачено, що за договором
банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунку та проведення інших операцій.

Згідно пунктів 1.2, 3.1.1, 3.2.2 кредитного
договору Банк і ОСОБА_3 відповідно
домовились, що кредит надається
готівкою, Банк для обліку кредиту
відкриває позичковий рахунок, а ОСОБА_3
як позичальник зобов'язується
використати кредит на цілі, визначені у
п.1.1 цього договору. Відповідно до п. 1.1
кредитного договору Банк зобов'язався
надати ОСОБА_3 кредит на придбання
автомобіля YOUYI, 2006 року випуску,
вартістю 30900 доларів США, а останній
зобов'язався повернути цей кредит та
сплатити проценти у розмірі 13,5 %
річних.

На а.с. 107-110 є копія договору
купівлі-продажу автомобіля моделі YOUYI,
2006 року випуску, вартістю 154 500 грн.,
укладеного 08 травня 2007 року між ПП
«Автохауз ЛТД» і ОСОБА_3, копія
додаткової угоди до цього договору від
08 травня 2007 року, підписаної ОСОБА_3,
згідно якої він набуває права
власності на вказаний транспортний
засіб з моменту підписання цього
договору купівлі-продажу, та копія
рахунку на суму 154500 грн., виданого
продавцем на ім'я ОСОБА_3 на оплату
вартості цього автомобіля. Листом
Банку від 27 квітня 2007 року на ім'я
ОСОБА_3, який в то й же день отриманий
останнім, він був повідомлений про
перерахування Банком кредитних коштів
в сумі 154500 грн. ПП «Автохауз ЛТД» в
рахунок оплати автомобіля YOUYI, 2006 року
випуску, в разі надання ним необхідних
документів, а саме: технічного паспорту
на автомобіль, договору
купівлі-продажу автомобіля,
рахунку-фактури, нотаріально
оформленої згоди дружини на передачу
автомобіля в заставу. Як видно із
матеріалів справи зазначені документи
ОСОБА_3 надав Банку.

Копія платіжного доручення №1 від 10
травня 2007 року свідчить про те, що на
підставі зазначеного договору
купівлі-продажу кредитні кошти в сумі
154500 грн. в рахунок оплати вказаного
автомобіля продавцю ПП «Автохауз ЛТД»
перерахував Банк. ОСОБА_3 не надав
доказів на підтвердження того, що він
особисто оплатив вартість автомобіля
за рахунок власних, а не кредитних
коштів.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 07 грудня
2011 року, згідно якого підпис від імені
ОСОБА_3 в графі «Підпис отримувача»
заяви №136-9 від 10 травня 2007 року на
видачу готівки, виконаний не ОСОБА_3, а
іншою особою. Проте цей висновок
судової експертизи не спростовує
висновків суду першої інстанції щодо
наявності у ОСОБА_3 обов'язку сплатити
заборгованість за кредитним договором,
оскільки факт отримання цих коштів
підтверджено належними та допустимими
доказами, як це передбачено ст. ст. 59, 60
ЦПК України, яким суд відповідно до ст.
212 ЦПК дав належну правову оцінку.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 04 лютого 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: