Справа № 466/9017/13
Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/3529/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

Головуючого судді:
Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В.,
Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 03 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Львівської міської
ради, третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання права на прийняття
спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржила ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі зазначає, що вважає
рішення незаконним, необґрунтованим та
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Суд неповно з»ясував обставини справи
та не дав належної оцінки наявним у
справі доказам. Стверджує, що з 2005 року
проживала однією сім»єю з ОСОБА_6, а
саме вели спільне господарство, мали
взаємні права та обов»язки по оплаті
комунальних послуг, утриманню житла,
проведення ремонту, а також спільно
проводили вільний час, зокрема,
відвідували театри та їздили на
відпочинок. Зазначає, що ОСОБА_6 була
інвалідом ІІ групи, а тому позивач
самостійно займалася купівлею ліків та
продуктів харчування, крім цього за
власні кошти придбала телевізор, меблі
та провела ремонт у квартирі. Після
смерті ОСОБА_6 займалася організацією
похорон, що підтверджено належними
доказами, однак суд не взяв до уваги
дані докази та відмовив у позові. Крім
цього, зазначає, що по сьогоднішній
день проживає у квартирі. Стверджує, що
крім неї у померлої не було інших
спадкоємців, тому звернулася в
нотаріальну контору за прийняттям
спадщини. Відповідно до вимог чинного
законодавства має право на спадкування
майна померлої як спадкоємець
четвертої черги. Відмовляючи в
задоволенні позову, суд не врахував
вимоги ст.1216, 1217,1223,1264 ЦК України.
Просить скасувати рішення та ухвалити
нове рішення, яким визнати за нею право
на прийняття спадщини за законом після
смерті ОСОБА_6

Відповідач по справі ЛМР та треті особи
в судове засідання не з»явилися, хоч
належним чином були повідомлені про
день і час слухання справи, що
підтверджується поштовими
повідомленнями, які є в матеріалах
справи та зобов»язанням адвоката
ОСОБА_8 повідомити свою довірительку
ОСОБА_5 (а.с.144).

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 74 п.5 ЦПК України зазначено, що у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів вважає, що слухання справи
проводити у відсутності осіб, які не
з»явилися.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2
на підтримання доводів апеляційної
скарги, вивчивши матеріали цивільної
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що у
квартирі АДРЕСА_1 проживала та була
зареєстрована ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 5,14). Зазначена
квартира складається із однієї кімнати
та кухні загальною площею 20,90 кв.м. і
належить на праві власності ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 28.07.1995 року, виданого
виконкомом Львівської міської ради
народних депутатів (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на
належне їй майно по закону. При житті
ОСОБА_6 заповіту не складала.

Статтею 1223 ч.2 ЦК України зазначено, що
у разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1264 ЦК України у четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім»єю не менше як
п»ять років до часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи, поясненнями
позивачки встановлено, що з 2005 року
позивачка ОСОБА_2 проживала однією
сім;єю з ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_6 була інвалідом другої
групи та потребувала постійної
фізичної допомоги та моральної
підтримки.

Зокрема, вони вели спільне
господарство, мали спільний побут,
взаємні права та обов»язки по
відношенню один до одного.

Позивачка закупляла необхідні
продукти, готувала, прибирала, прала,
проводила оплату комунальних послуг
від імені ОСОБА_6. За свій рахунок
проводила незначний санітарний ремонт
квартири та роботи пов»язані із
покращенням житлових умов.
Неодноразово з ОСОБА_6 їздила на
відпочинок за межі міста, що
підтверджується доданими проїзними
білетами. Зазначене підтверджується
актом ЛКП «Тополя»-406» ( а.с.105) про ці
обставини знали всі сусіди що й
підтвердили в судовому засіданні та
члени Львівського міського
територіального центру ветеранів, де
на громадських началах працювала
ОСОБА_6 ( матеріали цив. справи 466/1387/13.)

Незважаючи на те, що позивачка ОСОБА_2
була зареєстрована у кватирі АДРЕСА_1,
однак в силу вимушених обставин ( в
одній кімнаті двоє дорослих дочок, одна
із яких заміжня) змушена була
проживати за просьбою та погодженням
із ОСОБА_6 з 2005 року у квартирі
останньої, де проживає до цього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. ( а.с.5)

Всі обов»язки та витрати по похованню
останньої ОСОБА_2 взяла на себе, що
підтверджується доданими до справи
документами ( а.с. 6-7; 29-31).

Про довірливі відносини між позивачкою
ОСОБА_2 та померлою ОСОБА_6
підтверджують передані при житті
ОСОБА_6 позивачці її особисті
документи, документи про нагороди,
квитанції про оплати, фотографії,
електронні та поштові перекази,
членські квитки товариства Червоного
Хреста України, посвідчення до медалі
«Ветеран праці».

Постановляючи рішення суду про відмову
у задоволенні позову, суд виходив із
пояснень свідків, які при їх
прослуховуванні на диску є
суперечливими та не взяв до уваги
пояснень свідків із сторони позивачки,
не дав належної оцінки письмовим
доказам, які підтверджують факт
проживання ОСОБА_2 однією сім»єю з
ОСОБА_6 з 2005 року, а деякі документи суд
тлумачив на свій розсуд. Зокрема, суд у
рішенні зазначив, що з показань ОСОБА_9.,
яка працює соціальним робітником
Львівського міського територіального
центру вбачається, що протягом 10 років
з певною періодичністю вона надавала
соціальну допомогу ОСОБА_6, яка
перебувала у центрі на обліку як
одинока особа. В той же час згідно
довідки № 213 від 01.07.2013 року ( а.с.63)
зазначено, що ОСОБА_6 перебувала на
обслуговуванні у ЛМТЦСОП та одиноких
громадян з 22.09.2011 по 11.04.2012 року. Із слів
ОСОБА_2 працівники територіального
центру і, зокрема, ОСОБА_9., яку вона
вперше побачила у Шевченківському суді
ніколи не приходили до ОСОБА_6 та й
остання не знала сама, що її поставили
на облік для обслуговування.

Суд не приймає до уваги рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 01 червня 2012 року, оскільки згідно
листа Залізничного районного суду м.
Львова від 19.06.2014 року цивільна справа
за позовом ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру АДРЕСА_1, у
системі електронного документообігу
Залізничного районного суду м. Львова
«Д-3» не була зареєстрована та судом не
розглядалася.

Згідно статті 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним
вимогам не відповідає, відтак суд
вважає за необхідне постановити нове
рішення.

Згідно статті 309 ч.1 п.3 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 03 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 спадкоємцем четвертої черги за
законом після смерті ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право на прийняття
спадщини за законом всього майна, що
належало покійній ОСОБА_6 на день її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене до Вищого Спеціалізованого
суду України розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі двадцяти
днів з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий
Ю.Р.Мікуш

Судді
А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин