АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6132/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Скрипник К.О. Доповідач - Демченко
Е.Л. Категорія 44
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко
Е.Л.

суддів - Волошина М.П.,
Куценко Т.Р.

при секретарі - Денисенко
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014 року
по справі за позовом кредитної спілки
«Взаємний кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, треті особи
- Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, Управління
- служба у справах дітей Ленінської
районної у місті Дніпропетровську
ради, про виселення, стягнення штрафу
та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року кредитна спілка
«Взаємний кредит» (далі - КС «Взаємний
кредит») звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка
діє в своїх інтересах та в інтересах
малолітньої дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про виселення, стягнення
штрафу та зняття з реєстраційного
обліку, мотивуючи тим, що 08 вересня 2010
року між КС «Взаємний кредит» та ОСОБА_3
укладено кредитний договір №080910-к, за
умовами якого остання отримала кредит
в розмірі 144.000 грн., строком до 08 вересня
2011 року для купівлі побутової техніки.

Зазначав, що у забезпечення виконання
зобов'язання за даним кредитним
договором між КС «Взаємний кредит» та
ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено
договір іпотеки №080910-3. Згідно якого
відповідачі надали в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
31 жовтня 2012 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№080910-к від 08 вересня 2010 року в розмірі
250.986 грн.50 коп. звернуто стягнення на
предмет іпотеки.

Посилаючись на те, що 24 квітня 2013 року
на адресу відповідачів КС «Взаємний
кредит» була направлена письмова
вимога про виселення, яка була їм
вручена, однак станом на 29 серпня 2013
року ними не виконана, просить суд
виселити ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири АДРЕСА_1 із зняттям з
реєстраційного обліку; стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на
їх користь штраф в сумі 72.000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014
року позовні вимоги КС «Взаємний
Кредит» задоволені частково. Виселено
без надання іншого житлового
приміщення ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Знято
відповідачів з реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить частково скасувати рішення
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволені позову КС
«Взаємний кредит» у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2)чи є інші фактичні
дані (порушення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5)чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6)як розподілити між
сторонами судові витрати; 7)чи є негайні
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8)чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі рішення суду не
відповідає.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
08 вересня 2010 року між КС «Взаємний
кредит» та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір №080910-К, за умовами якого
остання отримала грошові кошти у
розмірі 144.000 грн., строком до 08 вересня
2011 року, для купівлі побутової техніки,
плата за користування становить 48
відсотків річних (а.с.6).

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору №080910-К між КС
«Взаємний кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 08 вересня 2010 року
укладено договір іпотеки №080910-3,
відповідно до умов якого іпотекодавці
передали в іпотеку іпотекодержателю
належну їм квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

У відповідності з ч.ч.1,3 ст.33 Закону
України «Про іпотеку», у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
31 жовтня 2012 року, яке набрало чинності 09
квітня 2013 року, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№080910-к від 08 вересня 2010 року в розмірі
250.986 грн.50 коп. звернуто стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.9-13).

Згідно до вимог ч.1 ст.40 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У ч.ч.2,3 ст.40 Закону України "Про іпотеку"
законодавець установлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч.3 ст.109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч.1 ст.35 Закону України
"Про іпотеку".

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30 березня
2012 року №5, при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки, суд має
враховувати, що згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК
України, ст.ст.39-40 Закону України "Про
іпотеку" виселення мешканців із
житлового будинку чи житлового
приміщення, яке є предметом іпотеки,
проводиться в порядку, встановленому
законом. При цьому суд за заявою
іпотекодержателя одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до довідки КЖЕП №25 про
склад сім'ї та місце реєстрації від 23
липня 2013 року №5042 відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані в квартирі
АДРЕСА_1 (а.с.14).

КС «Взаємний кредит» 24 квітня 2013 року
за №49 на адресу відповідачів
направлено повідомлення про
необхідність виселення зі спірної
квартири протягом 30 днів, яке було ними
отримано, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення
(а.с.15-16).

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, з'ясувавши в
достатньо повному об'ємі права та
обов'язки сторін, обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм правову
оцінку, постановив правильне рішення
щодо виселення ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
квартири без надання іншого жилого
приміщення, а тому в цій частині
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Щодо вимог КС «Взаємний кредит» про
зняття ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації, то в
цій частині рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові, оскільки районний
суд не вказав кого саме він зобов'язав
зняти відповідачів з реєстрації, а
Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області, яке має
право знімати осіб з реєстраційного
обліку, в позові зазначено третьою
особою. Відповідно до вимог
цивільно-процесуального законодавства
України лише сторону у справі, а не
третю особу, можливо зобов'язати
виконати певні дії.

Керуючись ст.ст.304,307,309,313,314,316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2014
року в частині зняти з реєстраційного
обліку ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати і
ухвалити нове рішення, яким в цій
частині позову кредитної спілки
«Взаємний кредит» відмовити. В іншій
частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: