Справа № 249/6733/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 квітня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

Головуючого-судді
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті м. Шахтарськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою шляхом вселення та
визначення порядку користування
квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про усунення перешкод у
користуванні квартирою шляхом
вселення та визначення порядку
користування квартирою. Свої вимоги
мотивував тим, що 04.08.2006 року позивач
уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу з
відповідачем мають доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.02.2008 року ПАТ «ВТБ Банк»
і ОСОБА_3 укладено договір про
іпотечний кредит № 30з/2008, згідно з яким
відповідач отримав кредит у сумі 75750
грн. під 14% річних строком до 25.02.2031 року.
Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 25.02.2008 року відповідач
ОСОБА_3 прийняв у власність трикімнатну
квартиру загальною площею 65,0 кв.м., у
т.ч. житловою 36,6 кв.м., яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 і заплатив
продавцям 88780 грн. Шахтарським БТІ
зареєстровано його право власності.
Купівля вказаної квартири
відповідачем проведена зі згоди
позивачки, що підтверджується п. 4
Договору купівлі-продажу квартири від
25.02.2008 року. У квартирі зареєстровані:
позивач, відповідач та їх дочка ОСОБА_5
Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду від 15.06.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 розірвано. Після чого
відповідач чинить позивачці перешкоди
у користуванні квартирою. 03.11.2013 року
відповідач змінив замок в квартирі,
внаслідок чого позивачка не може
потрапити туди. Він впускає позивачку в
квартиру лише тоді, коли знаходиться
вдома. В квартирі знаходяться її
особисті речі, спільне майно: меблі,
предмети домашнього облаштунку,
документи та інше. Не маючи іншого
житла, позивач з 03.11.2013 року вимушена
проживати в квартирі своєї матері за
адресою: АДРЕСА_2. Позивачка
неодноразово зверталась до
відповідача з проханнями та вимогами
передати їй ключі від змінених замків в
квартирі, але відповідач ключ не
передає і перешкоджає тим самим
вселення її в квартиру. З нею проживає
також донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сина
позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
відповідач не впускає в квартиру і
категорично заперечує проти його
мешкання в квартирі.

Просила вселити її та її доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартиру АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача не чинити
перешкод позивачці у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 і передати ключі від
вказаної квартири; визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1;
стягнути з відповідача судовий збір та
витрати на правову допомогу.

Ухвалою від 02.04.2014 року позовну заяву в
частині визначення порядку
користування квартирою за заявою
позивача залишено без розгляду (а.с.168).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснила, що до 03.11.2013 року проживала в
квартирі АДРЕСА_1 із відповідачем.
01.01.2013 року поїхала на вихідні з донькою
ОСОБА_5 в м. Донецьк і повернулась в м.
Шахтарськ 03.11.2013 року, але потрапити в
спірну квартиру не змогла, оскільки
ключ, яким вона завжди відкривала двері
в квартиру, не підходив до замка. Вона
подзвонила відповідачу, який пояснив,
що змінив замок в дверях, буде
влаштовувати своє особисте життя, що їй
в цій квартирі робити нічого. З цього
приводу вона зверталась до міліції, є
відповідь. Протягом наступних двох
тижнів вона бувала в квартирі тільки
тоді, коли відповідач знаходився вдома,
і там він обмежував її пересування по
квартирі, перевіряв речі, які вона
виносила з квартири, внаслідок деякі
речі до сих пір вона не змогла забрати.
Потім він перестав її пускати в
квартиру і тоді, коди знаходився вдома:
або просто не відкривав двері, або
закривав перед нею двері. Спочатку
проживала зі своєю мамою, але там крім
неї та її сім'ї проживає ще 4 особи, тому
зараз проживає в сел. Садове, вимушена
ночувати іноді у свого батька чи
матері. В грудні прийшла до
відповідача, просила пустити
переночувати від відмовив, позивач з
дитиною тривалий час знаходились в
під'їзді, очікуючи дозволу, після того,
як донька ОСОБА_5 зателефонувала
відповідачу і попросила залишитись
переночувати, він впустив в квартиру.
Вранці він сказав, що більше він її не
пустить в цю квартиру. Одного разу в
суботу, завчасно попередивши
відповідача, вона приходила в цю
квартиру переодягти перед заняттями по
танцям доньку ОСОБА_5, але знову ключ не
підійшов до нижнього замка двері, і
оскільки вона поспішала, то вимушена
була перевдягти дитину на сходовому
майданчику в під'їзді. 03.03.2014 року
близько 16.00годин знову намагались
вставити ключ в нижній замок вхідних
дверей спірної квартири, але ключ не
вставлявся, При цьому були присутні
позивачка, її мама, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вважає, що має право проживання в цій
квартирі у зв'язку із реєстрацією в ній
та у зв'язку із тим, що їй належить право
власності на частину цієї квартири. В
цій квартирі зберігаються її особисті
речі та речі дитини. Відповідач
перешкоджає їй в проживанні та
користуванні квартирою, змінивши
нижній замок від вхідної двері. Не
маючи іншого власного житла вона
вимушена проживати то у матері, то в
сел. Садове. Просила позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_9 у
судовому засіданні пояснила, що
припинення сімейно-шлюбних стосунків
не тягне за собою припинення права
користування квартирою, відповідач
чинить позивачу і їх спільній донці
перешкоди у проживанні і користуванні
квартирою, просила позов задовольнити
повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснив, що з позивачкою проживав у
спірній квартирі до 20.10.2011 року. Після
цього вона добровільно покинула
квартиру у зв'язку із тим, що проживає з
іншим чоловіком, їх спільна донька
ОСОБА_5 проживає з мамою. Визнав, що з
метою збереження свого майна в період з
02.11.2013 року по 03.11.2013 року замінив нижній
замок на вхідній двері в квартиру, не
повідомивши про це позивачку, але
пояснив, що потім через 2-5 днів поставив
його на місце. Також пояснив, що
позивачка, хоча і зареєстрована у
спірній квартирі, але тривалий час там
не проживає, особистих речей не має,
витрати по утриманню квартири не
здійснює. Хоча і не визнає право
позивачки на проживання в спірній
квартирі з моменту розірвання шлюбу,
однак не чинив їй перешкод у
проживанні. Право доньки ОСОБА_5 на
проживання в квартирі він визнає,
згоден, щоб вона приходила і жила в
квартирі. У разі, якщо суд вселить
позивачку і зобов'яже його передати
позивачці ключі від квартири, він це
зробить і ніякої компенсації вартості
виготовлення додаткового примірника
ключа йому не потрібно.

Представник відповідача ОСОБА_4 у
судовому засіданні пояснив, що
позивачку ніхто з квартири не виселяв,
як колишній член сім'ї вона втратила
право користування, вважає, що права
позивача не порушені, просив у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
фактично встановив, що 04.08.2006 року
позивачка уклала шлюб з відповідачем,
який зареєстровано відділом
реєстрації актів цивільного стану по м.
Шахтарську Шахтарського
міськрайонного управління юстиції
Донецької області, актовий запис № 186
(а.с.11), від шлюбу з відповідачем мають
доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Позивачка також має сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13). Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 15.06.2012 року №
0554/2360/2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
розірвано (а.с.14).

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 25.02.2008 року відповідач
ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_10, ОСОБА_11
трикімнатну квартиру загальною площею
65,0 кв.м., у т.ч. житловою 36,6 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за 88780
грн., його право власності
зареєстроване в установленому законом
порядку (а.с.15-18).

25.02.2008 року ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3
уклали договір про іпотечний кредит №
30/2008, відповідно до якого відповідач
отримав кредит в сумі 75750,00грн, на
придбання у власність окремої квартири
з метою постійного проживання за
договором купівлі продажу квартири від
25.02.2008 року, реєстровий № 1120,
зареєстрований в державному реєстрі
правочинів за №5492374, строк погашення не
пізніше 24.02.2031 року (п.1.1,1.2 Договору).
Виконання позичальником зобов'язань за
цим договором забезпечується: іпотекою
нерухомого майна житлового
призначення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, визначеного в іпотечному
договорі; договорами поруки № 30п/2008 та
30-п-2/2008 від 25.02.2008 року (п.3.1. Договору).
Позичальник зобов'язаний у
тридцятиденний строк повідомити
Кредитора про зміну реєстрації та/або
місця постійного проживання, зміну
місця працевлаштування, прізвища,
імені, по-батькові та інших обставин, що
можуть вплинути на виконання
зобов'язань за цим договором (п.5.3.8
Договору). Сторони зобов'язані вчасно
та з урахуванням п. 5.3.8 цього договору
повідомляти одна одну про зміни адреси,
місця проживання, номерів телефонів,
всі інші зміни, які здатні вплинути на
реалізацію договору та виконання
зобов'язань за ним (п.10.8 Договору).
(а.с.84-86).

25.02.2008 року ВАТ «ВТБ Банк»
(іпотекодержатель) та ОСОБА_3
(іпотекодавець) уклали іпотечний
договір № 30з/2008 року згідно якого
ОСОБА_3 передає, а ВАТ «ВТБ Банк»
приймає в іпотеку в порядку і на умовах,
визначеним цим Договором квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Предмет іпотеки належить
іпотекодавцеві на підставі договору
купівлі-продажу квартири від 25.02.2008
року за №1120. На період дії цього
договору предмет іпотеки залишається у
володінні, користуванні та
розпорядженні іпотекодавця.
Позичальник зобов'язаний у
тридцятиденний строк повідомити
Кредитора про зміну реєстрації та/або
місця постійного проживання, зміну
місця працевлаштування, прізвища,
імені, по-батькові та інших обставин, що
можуть вплинути на виконання
зобов'язань за цим договором (а.с.123-129).

Отже, доводи відповідача та його
представника про те, що фактичним
власником спірної квартири є іпотечна
установа і вселення туди позивачки
порушить права іпотечної установи та
умови іпотечного договору є
необґрунтованими і не знайшли свого
підтвердження в ході судового
засідання.

Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області ОСОБА_1
відмовлено у задоволенні позову до
ОСОБА_3 про розподіл спільної сумісної
власності шляхом стягнення грошової
компенсації половини внесених
платежів в рахунок погашення
іпотечного кредиту за іпотечним
договором та визнання одноособового
права приватної власності на квартиру
та покладення одноособового виконання
зобов'язання за іпотечним договором.
Рішення набрало законної сили (а.с.72-73).

Згідно витягу з протоколу № 1
позачергового засідання комісії з
питань захисту прав дитини при
Шахтарському міськвиконкомі від 08.01.2014
року визначено порядок побачення
батька ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_5 Під час
засідання комісії ОСОБА_1 підтвердила,
що з 03.11.2013 року не дозволяє донці
спілкуватись із батьком, в тому числі і
тому, що він змінив замки та вигнав її
та доньку з квартири, у зв'язку із
неможливістю потрапити в квартиру вона
не змогла забрати речі дитини, іграшки,
подушки, ОСОБА_3 повідомив, що в
квартирі змінив замки тому, що вона
вивозить речі без дозволу, в квартирі
її речей немає, а дитині він всі речі
віддав (а.с.45). Суд звертає увагу, що
аналогічні пояснення сторони надали в
судовому засіданні.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані
відповідач ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1,
донька ОСОБА_5 (а.с.22).

В депутатському зверненні від 30.01.2014
року вказано, що депутатом Лебеденко
О.М. проведено обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, і встановлено, що зі
слів ОСОБА_3 його колишня дружина
ОСОБА_1 виїхала з квартири 20.10.2013 року,
на момент обстеження в квартирі її
особисті речі відсутні. В результаті
обстеження депутат прийшов до
висновку, що ОСОБА_12 на момент
перевірки 28.01.2014 року в квартирі не
проживає (а.с.46). Суд звертає увагу, що
факт не проживання в спірній квартирі
позивачки на 28.01.2014 року сторонами не
оспорюється, інші відомості записані в
депутатське звернення зі слів
відповідача.

Відповідач звертався до комунальних
служб КП «Житловик», Шахтарського
управління по газопостачанню та
газифікації, ПАО «ДТЕК
Донецькобленерго» з проханням
вирішити питання про розподіл
особових рахунків по сплаті за
комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1
(а.с.47), на що йому було відмовлено (а.с.48,
49). У зв'язку із чим частину комунальних
послуг він оплачує самостійно (а.с.50-55),
по оплаті іншої частини вартості
комунальних послуг має заборгованість
(а.с.56-58).

ОСОБА_1 неодноразово (03.11.2013 року №8172,
03.12.2013 року №8532) повідомляла
Шахтарський МВ ГУМВС, що колишній
чоловік ОСОБА_3 не відкриває двері та
пускає її до квартири в АДРЕСА_1,
проводились перевірки.

Висновком Шахтарського МВ від 03.12.2013
року (ЖЄО №8532) встановлено, що ОСОБА_3
змінив дверний замок у квартирі за
адресою: м. АДРЕСА_1, внаслідок чого
ОСОБА_1 не може туди потрапити. Вказаний
факт зареєстрований у ЖЕО № 8172 від
03.11.2013 року. 19.11.2013 року ОСОБА_1 прийшла,
щоб потрапити до квартири, але ОСОБА_3
відмовився відчиняти їй двері. (а.с.111).
Таким чином, висновок підтверджує факт
зміни замків відповідачем та факт
перешкоджання відповідача позивачці у
вході в указану квартиру.

Висновок Шахтарського МВ від 20.03.2014
року за повідомленням ОСОБА_1 (ЖЄО №1573)
з додатками (а.с.128,148-151) та акт
обстеження житлово-побутових умов
громадянки ОСОБА_1 від 09.11.2013 року (а.с.23)
суд не приймає до уваги і не оцінює в
якості доказу по справі у зв'язку із
задоволенням відповідного усного
клопотання позивача про виключення
даних документів з доказів від 02.04.2014
року в порядку ч.2 ст.185 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_13 не допитувався в
судовому засіданні у зв'язку із
відмовою відповідача, який заявляв
клопотання про виклик свідка, від
заявленого клопотання.

Свідок ОСОБА_6 відмовився від дачі
пояснень на підставі ст.63 Конституції
України, оскільки є сином позивачки,
його відмова прийнята судом.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснила, що проживає по сусідству зі
спірною квартирою. 03.11.2013 року о 14.00год.
бачила як позивачка вставляла ключ в
замок вхідної двері в квартиру АДРЕСА_1,
намагалась відчинити двері, але двері
не відчинялись. Після чого в її
присутності зателефонувала
відповідачу, який на її питання
підтвердив зміну замка і сказав, що їй
(відповідачці) в цій квартирі робити
нічого. Через декілька тижнів була
свідком того, як позивачка перевдягала
дитину на сходовому майданчику в
під'їзді цього ж будинку, повідомила, що
вимушена тут переодягати дитину,
оскільки ОСОБА_3 не пускає її в
квартиру. 03.03.2014 року о 15.50 год. знову
стала свідком того, як ОСОБА_1
намагались вставити ключ в нижній
замок вхідних дверей спірної квартири,
але ключ не вставлявся, сама пробувала
це зробити, але було зрозуміло, що цей
ключ не підходить до замка. При цьому
були присутні позивачка, її мама, вона
(свідок) та сусідка ОСОБА_14.

Суд звертає увагу, що покази свідка є
логічними послідовними та
узгоджуються з іншими доказами по
справі: висновком Шахтарського МВ від
03.12.2013 року, поясненнями позивача, інших
свідків, а також частково поясненнями
відповідача, який визнав, що в період з
02 чи 03 листопада на 2-5 днів дійсно
замінював нижній замок на вхідних в
квартиру дверях. У суду відсутні
підстави недовіряти її показам.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні
пояснила, що є мамою позивачки. 13.06.2012
року ОСОБА_5 розлучились, на другий день
ОСОБА_3 викликав міліцію та вигнав
ОСОБА_1 з квартири. 03.11.2013 року ОСОБА_1 з
донькою ОСОБА_5 покидали квартиру, а
повернувшись побачили, що на вхідній
двері в квартиру замінені ручка, яка
раніше була зламана, та нижній замок.
03.03.2014 року вона (свідок) разом із
позивачкою ходили до спірної квартири,
намагались відкрити двері та потрапити
до спірної квартири, але знову нижній
замок не відчинявся. При цьому також
були присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Іншого
житла у ОСОБА_1 не має. Вважає, що замок
замінив відповідач, оскільки більше
нікому це робити.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що 03.03.2014 року була в гостях у
подруги ОСОБА_7 коли останній
зателефонувала позивачка і попросила
спуститися на 2 поверх до її квартири.
Позивач та ОСОБА_7 намагалась відчинити
двері, двері не відкривались, оскільки
ключ не підійшов до замку.

Покази цих свідків є послідовними,
логічними узгоджуються між собою та з
поясненнями позивача, письмовими
доказами і підтверджують факт
перешкоджання відповідача у входженні
позивача в спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні
пояснила, що є директором ТОВ
«Житловик», депутатом міської ради. На
початку листопада 2013 року до неї
приходила позивачка, просила скласти
акт, але вона акт не склала, лише
послала майстра ТОВ «Житловик»
перевірити, майстер, перевіривши,
повідомив їй, що дійсно в тій квартирі
змінений замок. Потом приблизно 09 числа
прийшли позивач із дочкою для
складання акту. Тоді вона (свідок) пішла
із ними і пересвідчившись на власні
очі, що ключ позивачки не підходить до
нижнього замка квартири, склала акт
депутата про те, що ОСОБА_1 не може
потрапити до АДРЕСА_1, оскільки змінені
замки ця квартира відноситься до її
округу і вона має право складати
відповідні акти.

Таким чином, свідок підтвердив
існування перешкод у позивача в
проникненні до спірної квартири у
зв'язку із зміною відповідачем замків.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні
пояснив, що він є сусідом матері
відповідача. На початку грудня 2013 року,
точну дату не пам'ятає, в період часу з
19.00 до 20.00 годин допомагав ОСОБА_3
перевозити якісь речі з мікрорайону
АДРЕСА_3. Речі були запаковані в мішки з
під сахару, він мішки не відкривав, що
там було не бачив, але ОСОБА_3 пояснював,
що вони перевозять речі його колишньої
дружини. Позивачку не знає, не бачив,
вона ці речі не забирала і не просила їх
перевозити, речі забирав якийсь
чоловік. Про що тоді ОСОБА_3 розмовляв з
цим чоловіком не чув. Про заміну замків
нічого не знає.

Суд звертає увагу на пояснення ОСОБА_17,
що йому не відомо, щоб позивачка
просила перевезти її речі чи
погоджувалась на це. Тому його
свідчення не спростовують твердження
позивачки про створенні їй перешкод
відповідачем у проживанні в квартирі.

Відповідно до ст.156 Житлового кодексу
України члени сім'ї власника квартири,
які проживають разом з ним у цієї
квартирі, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
квартири, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням; припинення сімейних
відносин з власником квартири не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

На підставі пояснень сторін, доказів,
досліджених в судовому засіданні,
судом встановлено, що відповідач є
власником квартири, розташованої в
АДРЕСА_1. Позивач вселилась в спірну
квартиру в 2008 році як член сім'ї
власника за його згодою, була там
зареєстрована і проживала до 03.11.2013
року разом із донькою ОСОБА_5, при
вселенні ніяких угод про порядок
користування квартирою не укладала з
відповідачем, в судовому порядку з неї
не виселялась, відповідач змінив замки
вхідної двері квартири, внаслідок чого
позивач не мала можливості потрапити
до цієї квартири.

Доводи відповідача про те, що через
декілька днів він замінив замок назад
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, спростовуються
показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_15, ОСОБА_16

Відповідач не дає можливості позивачу
вселитися у спірну квартиру, цим він
порушує її житлові права. Тому позивача
необхідно вселити в квартиру в АДРЕСА_1
та зобов'язати відповідача передати їй
ключі від вхідної двері цієї квартири.

Відповідно до пункту 4 статті 29
Цивільного кодексу України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є неповнолітньою і
проживає разом із матір'ю ОСОБА_1, що
визнається сторонами. ОСОБА_5 разом із
мамою не могла попасти до спірної
квартири у зв'язку із зміною
відповідачем замка на вхідних в
квартиру дверях, відповідач позов в
частині вселення ОСОБА_5 визнав, а тому
її право проживання в спірній квартирі
також підлягає захисту судом.

Вирішуючи вимогу про зобов'язання
відповідача не чинити перешкоди
позивачці спірною квартирою, суд
виходить з того, що власник порушеного
права може скористатися не любим, а
цілком конкретним способом захисту
свого права, передбаченим законом та
співмірним із допущеним порушенням.

В судовому засіданні встановлено, що
право позивачки та її дитини на
проживання в спірній квартирі було
порушене зміною замка на вхідних
дверях, а тому зобов'язання відповідача
передати позивачу ключі від вказаної
квартири має поновити порушене право в
повному обсязі.

Відповідно до ст.79,88 ЦПК України на
користь позивача необхідно стягнути
судовий збір у сумі 229,40грн., витрати на
правову допомогу адвоката у сумі 2500
грн., всього 2729грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.3,10,15,60,79, 197,209,210,212,214,215,223
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1
ключі від вхідної двері у квартиру
АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 2729грн.40 коп.

Рішення постановлене в нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 02 квітня 2014 року.

Повний текст рішення буде виготовлено
протягом п'яти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Г.В.Стріжакова