Єдиний унікальний номер 267/1030/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3173/2014
Головуючий в 1 інстанції Кульбаков І.В.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Донецька залізниця»,
третя особа - начальник вагонного депо
Кожемяка Віталій Олександрович, про
визнання незаконним наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою державного
підприємства «Донецька залізниця» на
рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 22 січня
2014 року,

В С Т
А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 22.02.2013 року звернулася
до суду з позовом до ДП «Донецька
залізниця» про поновлення на роботі.
Просила визнати незаконним наказ №17/ос
від 29.01.2013 року про її звільнення на
підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України;
поновити на посаді провідника
пасажирського вагону резерву
провідників дільниці І групи у
вагонному депо Донецьк ДП «Донецька
залізниця», стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, моральну шкоду та судові
витрати.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 22 січня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Наказ № 17/ос від 29.01.2013 року
про звільнення провідника
пасажирського вагону резерву
провідників дільниці І групи вагонного
депо Донецьк ДП «Донецька залізниця»
ОСОБА_1 за п. 8 ст. 36 КЗпП України, виданий
начальником вагонного депо Донецьк ДП
«Донецька залізниця» ОСОБА_2 визнаний
незаконним та скасований. Поновлено
ОСОБА_1 на посаді провідника
пасажирського вагону резерву
провідників дільниці І групи вагонного
депо Донецьк ДП «Донецька залізниця» з
29.01.2013 року. Стягнуто з ДП «Донецька
залізниця» на користь держави судовий
збір 229,40 грн. Стягнуто з ДП «Донецька
залізниця» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 26 454,16 грн. та моральну шкоду в
розмірі 500 грн. Рішення в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді провідника
пасажирського вагону резерву
провідників дільниці І групи вагонного
депо Донецьк ДП «Донецька залізниця»
та стягнення заробітної плати за один
місяць в розмірі 2 240,07 грн. - допущено до
негайного виконання.

На вказане рішення суду відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, відмовивши у задоволенні
позову ОСОБА_1, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що ОСОБА_1 порушила п. 8.2.12 «Інструкції
провіднику пасажирських вагонів» -
ЦЛ-0038 та п. 18 контракту № 7187 від 08.09.2011
року, що виразилось в допущенні
внесення недостовірних даних щодо
обліку пасажирів та комплектів
постільної білизни у бланк ЛУ - 72/УЗ.

Вказує, що позивач у позові посилається
лише на власну відсутність контролю за
наглядом посадки та висадки пасажирів,
а також ведення бланку. Відповідач
вважає, що факт внесення недостовірних
даних щодо обліку пасажирів та
комплектів постільної білизни в бланк
ЛУ-72/УЗ доведений, тому ніякий інший
дисциплінарний захід, окрім звільнення
у даному випадку застосовуватись не
може, оскільки підприємством
встановлено грубе порушення умов
контракту.

Крім того, посилаючись на ст. 235 КЗпП
України, вказує на відсутність
правових підстав для поновлення ОСОБА_1
на роботі.

Позивачка та її представник ОСОБА_3
просили відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Представник відповідача, сповіщений
про час та місце розгляду справи під
розписку, не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку
та її представника, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 27.03.2007 року ОСОБА_1 працювала в
вагонному депо Донецьк ДП «Донецька
залізниця» на посаді провідника
пасажирських вагонів, що
підтверджується записом в її трудовій
книжці за № 5.

Відповідно до переукладеного з нею
письмового контракту за № 7187 від 08.09.2011
року ОСОБА_1 була прийнята на строк дії
контракту з 08.09.2011 року до 07.09.2016 року на
посаду провідника пасажирського
вагону резерву провідників дільниці І
групи у вагонному депо Донецьк ДП
«Донецька залізниця».

Згідно наказу начальника вагонного
депо Донецьк Кожемяки В.О. від 29.01.2013
року №17/ос позивачка була звільнена з
посади провідника пасажирського
вагону резерву провідників дільниці І
групи за п. 8 ст. 36 КЗпП України з
підстав, передбачених контрактом, про
що зроблений відповідний запис до її
трудової книжки за №10. У наказі
зазначено, що провідник вагону №1
порушила п. 8.2.12 «Інструкції провіднику
пасажирських вагонів» № ЦЛ-0038 та п. 18
контракту №7187 від 08.09.2011 року.

Пунктом 18 контракту №7187 від 08.09.2011 року
встановлені додаткові підстави
припинення та розірвання контракту, не
передбачені чинним законодавством, а
саме: встановлення факту перевезення
безквиткових пасажирів та надлишкової
ручної поклажі; допущення порушення
прикордонних та митних правил при
перетині державного кордону України;
встановлення факту повторного
використання постільної білизни;
внесення недостовірних даних щодо
обліку пасажирів та комплектів
постільної білизни в бланк № ЛУ-72/УЗ;
незабезпечення своєчасних та
безпечних умов проїзду пасажирів, їх
посадки і висадки, що призвело до
травмування або смерті пасажира;
допущення випадків пожежі в
пасажирських вагонах внаслідок
недбалого ставлення до своїх службових
обов'язків.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачка має бути поновлена на
роботі на посаді провідника
пасажирського вагону резерву
провідників дільниці І групи вагонного
депо Донецьк ДП «Донецька залізниця» з
29.01.2013 року зі стягненням з відповідача
на її користь середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за період з
29.01.2013 року по 22.01.2014 року.

Крім того, суд першої інстанції вважав
за доцільне стягнути з відповідача на
користь позивачки грошове
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до п. 3.4 Інструкції про порядок обліку
пасажирів та витрат постільної білизни
в пасажирських поїздах та причіпних
вагонах формування залізниці України,
яка затверджена наказом Укрзалізниці
№12-Ц від 25.02.2009 року, не передбачено
обов'язку внесення провідником вагону
даних до форми ЛУ-72/УЗ відповідно
автоматизованої електронної системи
продажу квитків (АСК ПП УЗ). Даний пункт
передбачає, що провідник зобов'язаний
відображати інформацію про
посадку/висадку пасажирів до вагону
під час слідування поїзду, кількість
перевезених пасажирів та використаних
комплектів постільної білизни у
вагоні.

Суд встановив, що позивачка під час
рейсу ніяких недостовірних даних до
бланку форми ЛУ-72/УЗ не вносила,
заповнення бланку проводилося згідно
із фактичною посадкою/висадкою
пасажирів, а не за даними
автоматизованої електронної системи
продажу квитків (АСК ПП УЗ), до якої вона
не має доступу.

Також суд виходив з того, що посадові
особи Інспекції з контролю та
обслуговування пасажирів на вокзалах і
в поїздах в порушення вимог Положення
про інспекцію з контролю
обслуговування пасажирів та вокзалах і
в поїздах, затвердженого наказом
Укрзалізниці від 23.01.2007 року №055-Ц та
Порядку проведення перевірок
пасажирських поїздів в системі
залізничного транспорту України,
затвердженого наказом генерального
директора Укрзалізниці від 24.06.2011 року
№37-Ц, на склали акт про проведену
перевірку та не внесли в рейсовий
журнал записи щодо порушень з боку
ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1 не вносила під час
рейсу недостовірних даних до бланку
форми ЛУ-72/УЗ, за що вона могла би бути
звільнена на підставі п.п. «г» п. 18
Контракту.

З вказаним висновком суду можливо
погодитися, виходячи з наступного.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 38 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є підстави, передбачені
контрактом.

Підпунктом «г» пункту 18 Контракту №7187
від 08 вересня 2011 року передбачено
звільнення працівника у разі внесення
недостовірних даних щодо обліку
пасажирів та комплектів постільної
білизни в бланк ЛУ-72/УЗ. (а. с. 5-7)

В наказі №17/ос від 29.01.2013 року про
звільнення ОСОБА_1 як підставу для
звільнення зазначено, що у вагоні №1 на
момент перевірки відповідно до графіку
роботи та відпочинку повинна працювати
провідник ОСОБА_1, фактично працювала
та вела бланк ЛУ-72/УЗ провідник ОСОБА_4,
в бланку ДЗ 360745 другим провідником
вказана ОСОБА_5, вона згідно графіку
повинна обслуговувати вагон №2. При
перевірці даних, занесених в бланк
ЛУ-72/УЗ з даними АС ПП УЗ були
встановлені розбіжності. Не занесені
дані в бланк ЛУ-72/УЗ по місцям: 51, 37, 01, 03.
Окрім того, в наказі зазначено, що на
нарадах було встановлено, що
провідники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 порушували
графік роботи та відпочинку у рейсі,
який був їм доведений під розпис у
рейсовому журналі. (а. с. 8)

Як вбачається з наказу від 12 січня 2013
року №3/С по розгляду перевірки п. 10
Донецьк - Москва 13.03.2013 року комісією ІК
(ЛНП ОСОБА_6), вагон №1 на момент
перевірки відповідно до графіку роботи
та відпочинку повинна працювати
провідник ОСОБА_1, фактично працювала
та вела бланк ЛУ-72/УЗ провідник ОСОБА_4,
в бланку ДЗ 360745 другим провідником
вказана ОСОБА_5, вона згідно графіку
повинна обслуговувати вагон №2. При
перевірці даних, занесених в бланк
ЛУ-72/УЗ з даними АСК ПП УЗ були
встановлені розбіжності. В наведеній
таблиці зазначені дані АСК ПП УЗ та
дані бланку ЛУ-72/УЗ по місцям 51, 37, 01, 03
стосовно станції посадки та висадки
пасажирів. (а. с. 53 -59)

Як пояснила позивачка, в бланк були
внесені дані щодо станції посадки, на
якій пасажири фактично сідали у вагон.

Тобто позивачка не порушила п. 3.4
Інструкції про порядок обліку
пасажирів та витрат постільної білизни
в пасажирських поїздах та причіпних
вагонах формування залізниці України,
яка затверджена наказом Укрзалізниці
№12-Ц від 25.02.2009 року, у якому зазначено,
що інформаційний розділ ІІІ бланку
(форми ЛУ-72/УЗ) відображає інформацію
про посадку/висадку пасажирів до
вагону під час слідування поїзду,
кількість перевезених пасажирів та
використаних комплектів постільної
білизни у вагоні.

З наведеного можна зробити висновок, що
при розгляді даної справи не було
встановлено факту внесення позивачкою
недостовірних даних щодо обліку
пасажирів та комплектів постільної
білизни в бланк № ЛУ-72/УЗ (ДЗ 360745), що
свідчить про відсутність підстав для
розірвання з нею контракту за п.п. «г» п.
18 Контракту.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу ДП
«Донецька залізниця» слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Донецька залізниця»
відхилити.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 22 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: