У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Писаної
Т.О.,-розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»
до ОСОБА_6, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Магістраль Фулл», про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»,
подану представником Середюком Б.Л., на
рішення апеляційного суду Київської
області від 26 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л
а:

У лютому 2013 року публічне акціонерне
товариство «Енергобанк» (далі −? ПАТ
«Енергобанк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 7 жовтня 2010 року між ними та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Магістраль Фулл»
(далі - ТОВ «Магістраль Фулл») був
укладений договір кредитної лінії №
1010-02 із змінами та доповненнями
внесеними в зазначений договір згідно
додаткового договору № 1 від 9 грудня 2010
року, додаткового договору № 2 від 14
січня 2011 року, додаткового договору № 3
від 1 березня 2011 року, додаткового
договору № 4 від 1 березня 2011 року.
Виконуючи умови вказаного договору
вони надали позичальнику - ТОВ
«Магістраль Фулл» грошові кошти в
межах ліміту заборгованості у сумі 3 500
000 доларів США на строк з 7 жовтня 2010
року до 7 лютого 2012 року на
рефінансування заборгованості за
кредитним договором № 26 від 16 грудня 2009
року, укладеним між боржником та ВАТ
«БГ Банк» та на поповнення обігових
коштів. Боржник у порушення умов
договору здійснив лише часткову оплату
кредиту, розмір його заборгованості
становить 3 499 544,51 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним вище договором 29
жовтня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та
ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки,
предметом якого є належні на праві
власності іпотекодавцю ОСОБА_6
житловий будинок з надвірними
спорудами загальною площею 357,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
земельна ділянка площею 0,2500 га,
розташована за цією ж адресою, цільове
призначення цієї земельної ділянки -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

У зв'язку з невиконанням боржником
своїх договірних зобов'язань, позивач
просив суд у порядку звернення
стягнення на майно на підставі
договору іпотеки № 1010-02 від 7 жовтня 2010
року в рахунок часткового погашення
боргу у сумі 2 220 000 грн. за договором
кредитної лінії № 1010-02 від 7 жовтня 2010
року, укладеного між ПАТ «Енергобанк»
та ТОВ «Магістраль Фулл», визнати за
ПАТ «Енергобанк» право власності на
предмет іпотеки, а саме: житловий
будинок з надвірними спорудами
вартістю 1 669 00 грн. загальною площею 357,1
кв.м., що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 та земельну ділянку вартістю 551
тис. грн. площею 0,2500 га, що розташована
за цією ж адресою.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від

27 листопада 2013 року в задоволенні
позову ПАТ «Енергобанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 26 лютого 2014 року рішення
районного суду скасовано й ухвалено
нове рішення у справі, яким відмовлено
ПАТ «Енергобанк» в задоволенні позову
до ОСОБА_6 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, мотивуючи свої
доводи порушенням судом норм
процесуального та матеріального права,
із ухваленням нового рішення у справі
про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не
відповідають цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 7
жовтня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та
ТОВ «Магістраль Фулл» був укладений
договір кредитної лінії № 1010-02 із
змінами та доповненнями внесеними в
зазначений договір згідно додаткового
договору № 1 від 9 грудня 2010 року,
додаткового договору № 2 від 14 січня 2011
року, додаткового договору № 3 від 1
березня 2011 року, додаткового договору
№ 4 від 1 березня 2011 року (т. 1 а.с. 10-21, 24-32).

Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк
відкриває позичальнику відновлювальну
відкличну кредитну лінію з лімітом 3 500
000 доларів США на строк з 7 жовтня 2010
року до 7 лютого 2012 року на
рефінансування заборгованості за
кредитним договором № 26 від 16 грудня 2009
року, укладеним між боржником та ВАТ
«БГ Банк» та на поповнення обігових
коштів.

ПАТ «Енергобанк» виконав взяті на себе
зобов'язання і надав позичальнику
грошові кошти в межах ліміту у сумі 3 500
000 доларів США. Боржник у порушення умов
договору здійснив часткову оплату,
таким чином борг ТОВ «Магістраль Фулл»
перед ПАТ «Енергобанк» становить 3 499 544
доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №
1010-02 від 7 жовтня 2010 року, між ПАТ
«Енергобанк» та ОСОБА_6 був укладений
договір іпотеки (з доповненнями), за
яким остання передала в іпотеку банку
нерухоме майно, а саме: житловий
будинок з надвірними спорудами
загальною площею 357,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,2500 га,
розташовану за цією ж адресою, цільове
призначення якої для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (т. 1
а.с. 39-50).

Станом на 26 вересня 2011 року за ТОВ
«Магістраль Фулл» рахувалася
заборгованість за кредитним договором
у загальному розмірі 3 700 513, 17 доларів
США, що еквівалентно 29 505 411 грн. 80 коп.,
яка складається з: 3 499 544,51 доларів США
заборгованості за кредитом, що
еквівалентно 27 903 968 грн.; 171 429,74 доларів
США заборгованості по процентам за
користування кредитом, що еквівалентно
1 366 912 грн. 17 коп.; 25 475,37 доларів
США пені за прострочення повернення
кредиту, що еквівалентно 203 130 грн. 41
коп.; 4 063,5 доларів США пені за
прострочення сплати процентів, що
еквівалентно 32 401 грн. 11 коп.

Встановивши зазначені обставини
місцевий суд відмовив в задоволенні
позову ПАТ «Енергобанк» виходячи з
того, що позивач не надав доказів
звернення з позовом до основного
боржника, а тому підстави для звернення
стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Апеляційний суд, не погодився з такими
висновками суду першої інстанції та
ухвалив нове рішення у справі про
відмову в задоволенні позову ПАТ
«Енергобанк» виходячи з того, що даний
позов є передчасним, оскільки
відповідачка не є єдиним власником
майна, відносно якого позивачем
ставиться питання про звернення
стягнення.

Разом з тим, з такими висновками судів
погодитися не можна з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 589 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержавтель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також вимог, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» Майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням.

Відповідно до п. 36 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня

2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», що у разі переходу
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до третьої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, суди мають
враховувати, що іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (стаття 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Таким чином, ухвалюючи судові рішення,
суди не врахували, що з'ясуванню
підлягали наявність невиконання
боргових зобов'язань і у зв'язку з цим
виникнення заборгованості, а тому при
з'ясуванні обставин справи суди вийшли
за межі предмета доказування у даних
правовідносинах.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Енергобанк»,
подану представником Середюком Б.Л.,
задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від

27 листопада 2013 року та рішення
апеляційного суду Київської області
від 26 лютого 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана