У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та
піклування Солом'янської районної в м.
Києві державної адміністрації, про
визначення місця проживання дитини,
стягнення аліментів за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013 року та
рішення апеляційного суду м. Києва від
6 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним вище позовом,
посилаючись на те, що вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 25
грудня 2004 року, від якого вони мають
дочку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час
спільного проживання відповідач
поводив себе агресивно, встановлював
для неї принизливі правила поведінки у
родині, за невиконання яких наносив
побої, неодноразово виганяв її разом з
дочкою з дому. Така поведінка
відповідача привела до припинення
шлюбних стосунків у 2009 році, у
зв'язку з чим вона разом з дитиною
переїхала проживати до своїх батьків,
де і проживає за адресою: АДРЕСА_1. З 2009
року вона самостійно займається
вихованням дочки, матеріально її
утримує.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд визначити місце проживання її
малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
з нею та стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дочки в
розмірі 1/4 частки від усіх видів
заробітку, але не менше 30 % від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено.
Визначено місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 Стягнуто
з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання малолітньої - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від
усіх видів заробітку, але не менше 30 %
від прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 25 квітня
2013 року до 8 липня 2023 року. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 6 лютого 2014 року рішення місцевого
суду змінено. Доповнено резолютивну
частину рішення та визначено місце
проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1. У решті - рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення суду
першої інстанції у незміненій частині
та рішення апеляційного суду ухвалені
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення про
задоволення позову, на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
застосувавши положення п. 6 Декларації
прав дитини, дійшли до правильного
висновку про те, що дитина для повного і
гармонійного розвитку її особистості
потребує любові і розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
опікою і відповідальністю своїх
батьків і в усякому випадку в атмосфері
любові і моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції у незміненій
частині та рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 29 листопада 2013 року у
незміненій частині та рішення
апеляційного суду м. Києва від 6 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта