№ 207/403/13- ц
№ 2/207/482/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Баглійський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Погребняк Т.Ю.

при секретарі
Скала А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договорами позики та за
договором відступлення права вимоги,

В С Т А Н О В И В :

31 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська з позовом до ОСОБА_3
про стягнення суми боргу за договорами
позики.

В обґрунтування позовних вимог
позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 31
березня 2010 року відповідач ОСОБА_3 взяв
у позивача у позику грошові кошти в
розмірі 250000 грн. і зобов'язався
повернути до 01.05.2010 року, про що надав
письмову розписку. 30 квітня 2010 року
ОСОБА_3 взяв у позивача у позику грошові
кошти в розмірі 270000 грн. і зобов'язався
повернути до 30.05.2010 року, про що надав
письмову розписку. 23 грудня 2009 року
ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_4 у позику грошові
кошти в розмірі 436000 грн. і зобов'язався
повернути до 28.02.2010 року, про що надав
письмову розписку. 14 грудня 2010 року між
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено
договір про відступлення права вимоги,
за яким право щодо вимоги боргу ОСОБА_3
у повному обсязі та з урахуванням
процентів переходить до ОСОБА_1 Таким
чином сума боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_1
складає 1182045 грн., з яких 956000 грн. - сума
боргу, 226045 грн. - розмір відсотків за
договором позики. Заборгованість
відповідачем залишається несплаченою,
незважаючи на неодноразові звернення
позивача стосовно повернення суми
боргу.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_1 за
довіреністю ОСОБА_5 підтримали позов у
повному обсязі; представник позивача
зазначив, що позивач перебував у
приятельських та ділових партнерських
стосунках з ОСОБА_3, тому договір позики
не оформили нотаріально; оригінали
розписок зберігаються у позивача і
надані суду для огляду та долучення до
справи; не заперечував проти
проведення почеркознавчої експертизи,
якщо буде у цьому потреба. Також
пояснив, що його довіритель
неодноразово звертався до відповідача
з вимогою повернути борги, відповідачу
було повідомлено про зміну кредитора
за розпискою про взяття позики у
ОСОБА_4, однак борг він не повернув до
цього часу. Проти тверджень
представника відповідача щодо
повернення боргів позивач ОСОБА_1
заперечував, пояснив, що дійсно з
ОСОБА_2 мав ділові стосунки і
неодноразово передавав йому гроші як
особисто, так і через інших осіб, ОСОБА_3
переважно повертав борги, але саме ці
суми, котрі зазначені у розписках, що
знаходяться у позивача на руках,
відповідач йому не повернув. Так
позивач визнав, що отримав від свідка
ОСОБА_7 200 тис. грн., котрі тому передав
ОСОБА_3 для повернення позивачеві, але
стверджує, що це були інші кошти, котрі
не мають відношення до позову. Також
наполягає на стягненні боргу за
договором про відступлення права
вимоги між ним та ОСОБА_4

Відповідач у судове засідання
не зявився, представник відповідача
адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні
позов не визнав, від підтримання
заявленого під час судового розгляду
стороною відповідача клопотання щодо
проведення почеркознавчої експертизи
відмовився; в обгрунтування заперечень
проти позову пояснив, що відповідач
повернув борг в сумі 200000 грн.
позивачеві, передавши кошти через
свідка ОСОБА_7, про що є розписка цього
свідка від 28.07.2010 року, а решту позовних
вимог не визнає, оскільки свідок ОСОБА_4
у суді пояснив, що власних коштів
відповідачу ОСОБА_3 не передавав,
кошти, які ним були передані ОСОБА_3
належали позивачу ОСОБА_1, з яким він
потім і уклав договір відступлення
права вимоги. Виходячи з цього
представник відповідача вважає
позовні вимоги позивача
необгрунтованими та просить відмовити
у їх задоволенні.

Допитаний у судовому
засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що
працює у ОСОБА_1 директором
підприємства, засновником якого є
ОСОБА_1; договір про відступлення права
вимоги з ним підписував; ОСОБА_3 бачив
одного разу, коли той прийшов забрати
гроші; на прохання ОСОБА_1 віддав ОСОБА_3
гроші, той перерахував, повідомив суму,
там було більше 400 тис. грн. і написав
розписку; гроші, які він передавав
ОСОБА_3 за цією розпискою, належать
ОСОБА_1, своїх власних грошей ОСОБА_3 не
передавав.

Свідок ОСОБА_7 у суді
підтвердив, що влітку 2010 року ОСОБА_1
залишив йому гроші близько 200 тис. грн.,
потім зателефонував і попросив
передати їх ОСОБА_3, він передав, через
незначний час ОСОБА_3 повернув йому
гроші, а він віддав їх ОСОБА_1 Пояснив,
що при передачі грошей ОСОБА_3 розписку
не писав і він його про це не просив,
оскільки таких прохань не надходило
від власника грошей - ОСОБА_1 При цьому
пояснив, що ОСОБА_3 повернув гроші
максимум через 2 тижні, припускає, що
міг написати на його вимогу розписку
від 28.10.2010 року щодо отримання 200 тис.
грн. від ОСОБА_3 для передачі ОСОБА_1.

Суд, взаявши до уваги позицію
сторін, покази свідків, дослідивши
письмові докази у справі, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. У відповідності до вимог
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов`язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України. Відповідно до вимог ст.ст. 60 ч.4,
212 ЦПК України доказування не може
грунтуватись на припущеннях, жоден
доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

В судовому засіданні
встановлено, що 31 березня 2010 року
відповідач ОСОБА_3 взяв у позивача у
позику грошові кошти в розмірі 250000 грн.
і зобов'язався повернути до 01.05.2010 року,
про що надав письмову розписку (л.с.7 т.1).
30 квітня 2010 року ОСОБА_3 взяв у позивача
у позику грошові кошти в розмірі 270000
грн. і зобов'язався повернути до 30.05.2010
року, про що надав письмову розписку
(л.с.8 т.1). 23 грудня 2009 року ОСОБА_3 взяв у
ОСОБА_4 у позику грошові кошти в розмірі
436000 грн. і зобов'язався повернути до
28.02.2010 року, про що надав письмову
розписку (л.с.9 т.1). 14 грудня 2010 року між
позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено
договір про відступлення права вимоги,
за яким право щодо вимоги боргу ОСОБА_3
у повному обсязі та з урахуванням
процентів переходить до ОСОБА_1 (л.с.10
т.1). На адресу відповідача позивачем
направлено повідомлення про заміну
кредитора (л.с.11, 12, 13 т.1).

Відповідно ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та
порядку, що встановлені договором;
якщо строк повернення боргу не
визначений, кредитор має право заявити
вимогу про його повернення у будь-який
час, а боржник повинен сплатити суму
боргу протягом місяця з дня заявлення
вимоги; позика вважається повернутою в
момент передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Згідно ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договором
не встановлений розмір процентів від
суми позики, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки НБУ, у разі
відсутності домовленості, проценти
сплачуються щомісяця з дня повернення
позики.

Відповідно до ст. 208 ЦК України
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, укладаються
у письмовій формі, обовязку
нотаріального посвідчення договорів
позики між фізичними особами законом
не встановлено.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 545 ЦК
України , прийнявши виконання
зобов'язання, кредитор повинен на
вимогу боржника видати йому розписку
про одержання виконання частково або в
повному обсязі; якщо боржник видав
кредитору на підтвердження
зобов'язання борговий документ, то
кредитор, приймаючи виконання, повинен
повернути цей документ, а при
неможливості повернення вказати на це
у виданій ним розписці. Знаходження
боргового документу у боржника
посвідчує припинення зобов'язання і
виконання ним свого обов'язку. При
відмові кредитора видати розписку,
повернути борговий документ або
відмітити у розписці неможливість його
повернення, боржник вправі затримати
виконання.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишалася та сплати
процентів. Договір укладено за
добровільним волевиявленням сторін, що
ними не оспорювалось у суді, і обставин,
які б свідчили про невідповідність
договору засадам добросовісності,
розумності та справедливості,
передбаченим ч.3 ст. 509 ЦК України, під
час судового розгляду не встановлено.

Згідно ст. ст. 512-517 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові. До
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд виходить з того, що оригінали
боргових документів знаходяться у
позивача та долучені судом за його
клопотанням до матеріалів справи (л.с.
86, 87, 88), тому виходячи зі змісту ст. 545 ЦК
України зобов'язання не може вважатись
виконаним. В суді позивач не
заперечував, що отримував певні суми
коштів від відповідача як особисто, так
і через інших осіб, так як між ним та
відповідачем існували ділові стосунки,
повязані з підприємництвом, стосунки
були довірительні, тому нотаріально
договори позики не посвідчували; кошти
відповідач повертав за іншими
договорами позик, котрі позивач вважає
виконаними. Суд вважає недоведеним
факт виконання відповідачем
зобов'язань за договорами позик, котрі
долучені до справи, а також договором
відступлення права вимоги, оскільки
оригінали боргових документів
(розписок) знаходились у кредитора та
не були повернуті ним боржникові,
показами свідка не можуть
підтверджуватись або спростовуватись
обставини щодо виконання договорів,
укладених у письмовій формі. Договір
відступлення права вимоги між
позивачем та свідком ОСОБА_4, а також
договір позики між відповідачем та
вказаним свідком, укладені у письмовій
формі, не оспорені і є діючими,
оригінали боргових документів надані
позивачем до суду. Покази свідка ОСОБА_4
щодо належності коштів за договором
позики не йому, а позивачеві, не
відповідають змісту договорів,
укладених у письмовій формі.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає за необхідне задовольнити в
повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1
до ОСОБА_2, у зв'язку із задоволенням
позовних вимог в повному обсязі, суд
керуючись ст. 88 ЦПК України, вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1
понесені останнім у справі судові
витрати: судовий збір в сумі 3441 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.
ст. 509, 512-517, 526, 530, 533, 545, 629, 1048, 1049, 1050 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договорами позики та за договором
відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договорами позики та за
договором відступлення права вимоги в
розмірі 1182045 (один мільйон сто
вісімдесят дві тисячі сорок п'ять) грн.
09 коп., з яких 956000 грн. - сума боргу, 226045
грн. - розмір відсотків за договором
позики.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий сбір в сумі 3441 (три тисячі
чотириста сорок одна) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т.Ю. Погребняк.