Справа № 525/509/14-ц
Провадження № 2/525/230/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області у
складі:

головуючого - судді
Хоролець В.В.

при секретарі - Сидоренко
О.Г.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Велика Багачка
Полтавської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів на утримання дитини,
-

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що від
шлюбу з ОСОБА_2, який розірвано, вони
мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого у
свідоцтві про народження записаний
він, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Рішенням
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 06.09.2007 року з
нього, ОСОБА_1 стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання дитини
ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів
його заробітку (доходу), але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що 14.02.2014
року він одружився вдруге з ОСОБА_4 і
відповідно до ст.126 СК України він
записаний батьком трьох малолітніх
дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Вказує, що в даний час він проживає з
дружиною ОСОБА_4 та трьома малолітніми
дітьми, яких також зобов'язаний
утримувати. Він працює в ДП
«Миргородське лісове господарство», де
отримує заробітну плату, дружина
ОСОБА_4 вийшла на роботу, де отримує
невелику заробітну плату, він, ОСОБА_1
інших доходів, крім заробітної плати не
має, вживав заходів щодо недопущення
заборгованості по сплаті аліментів.

Посилаючись на вищевикладені
обставини, те, що на його утриманні
з'явились троє малолітніх дітей, а
також на положення ст.192 СК України
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив суд зменшити
розмір аліментів, що стягуються з нього
на користь ОСОБА_2 на утримання
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н. з 1/3 частини всіх видів його
заробітку (доходу) на 1/8 частину, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку (а.с.а.с.1-3).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 заявлений позов підтримав у
повному обсязі, в своїх поясненнях
посилався на обставини, що викладені в
позові і просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні зазначила, що вона не
заперечує проти зменшення розміру
аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на її
користь на утримання дитини ОСОБА_3 з 1/3
частини видів його заробітку (доходу)
до 1/4 частини, оскільки вона, крім
заробітної плати та аліментів на
дитину, інших доходів не має, батько
дитини ОСОБА_1 не бере участі у
додаткових витратах на утримання сина
ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши
письмові докази по справі, що надані
сторонами на засадах змагальності і
диспозитивності, всі докази в їх
сукупності і давши їм належну оцінку,
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів на утримання дитини
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шлюб між якими
розірвано 22.02.2008 року (а.с.10) є батьками
малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Ця обставина визнається
сторонами, які беруть участь у справі і
не підлягає доказуванню згідно
положень ч.1 ст.61 ЦПК України.

Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
06.09.2007 року, яке набрало законної сили
18.09.2007 року, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти
на користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 06.07.2007 року і до повноліття
дитини (а.с.6).

З довідки відділу ДВС
Великобагачанського районного
управління юстиції №107-3/2014 від 15.04.2014
року вбачається, що ОСОБА_1 станом на
01.04.2014 року не має заборгованості по
сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання дитини (а.с.13).

Згідно ст.11 ЦПК України (принцип
диспозитивності цивільного
судочинства), суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ст.57
ЦПК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
При цьому, суд також оцінює достатність
і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу
серія НОМЕР_2 від 14.02.2014 року вбачається,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб
14.02.2014 року, після державної реєстрації
шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_1,
дружини - ОСОБА_4 (а.с.9).

У відповідності до ст.126 СК України
ОСОБА_1 записаний батьком трьох
малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, що вбачається зі свідоцтв
про народження даних дітей, виданих
Відділом ДРАЦС РС Великобагачанського
районного управління юстиції 20.03.2014
року (а.с.а.с.6-8).

Позивач у справі ОСОБА_1 фактично
проживає разом з дружиною ОСОБА_4 та
трьома малолітніми дітьми ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3
р.н. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н., за ним
рахується земельна ділянка для
будівництва гаража площею 0,0036 га в
АДРЕСА_1 (а.с.5); ОСОБА_1 працює водієм в ДП
«Миргородське лісове господарство»,
його середньомісячний заробіток після
відрахування податків становить 3154
грн.03 коп., інших доходів ОСОБА_1 не має,
в період з 01.12.2013 року по 31.05.2014 року з
позивача утримані аліменти за рішенням
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 06.09.2007 року в
сумі 5974 грн.74 коп. (а.с.34), тобто в
середньому 995 грн.79 коп. Дружина ОСОБА_1 -
ОСОБА_4 працює провідним спеціалістом
Великобагачанського районного
управління юстиції, де отримує
заробітну плату (а.с.11); в даний час вона
отримує щомісячну одноразову допомогу
при народженні дитини (по 1391 грн.81 коп.
щомісячно) (а.с.35).

Відповідач у справі ОСОБА_2
зареєстрована у встановленому законом
порядку в АДРЕСА_2 разом з сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. (а.с.27), вона працює на
посаді економіста централізованої
бухгалтерії відділу освіти, молоді та
спорту Великобагачанської
райдержадміністрації (а.с.28), її
середньомісячний заробіток після
відрахувань (по розрахунку суду)
становить 1909 грн.27 коп. (а.с.36). ОСОБА_2,
крім заробітної плати за місцем роботи
та отримуваних від ОСОБА_1 аліментів,
інших доходів не має.

Відповідно до частин 1,2 ст.27
Конвенції ООН про права дитини від
20.11.1989 року, яка ратифікована
постановою Верховної Ради України
№789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула
чинності для України 27.09.1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя, необхідний для її
фізичного, розумового, духовного,
морального і соціального розвитку.
Батьки або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей та фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України
встановлено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до повноліття.

За загальним правилом ст. 180 СК
України, батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд
враховує, зокрема, стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, інші обставини, що
мають істотне значення (ст.182 СК
України).

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного
кодексу України розмір аліментів,
визначений за рішенням суду або
домовленістю між батьками, може бути
згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішення або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них. При
цьому, у новому розмірі аліменти
сплачуються з дня набрання рішенням
законної сили.

Системний аналіз положень статей
181,192 СК України та їх зміст вказує на те,
що розмір аліментів, визначений
рішенням суду, не вважається незмінним.
Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч.3
ст.181 СК). Стаття 192 СК України тільки
вказує на можливість зміни раніше
встановленого розміру аліментів за
наявності доведених в судовому порядку
підстав, а саме: зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них та в
інших випадках, передбачених цим
кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
в сім'ї ОСОБА_1 двоє малолітніх дітей до
шести років і одна дитина від шести до
вісімнадцяти років і батьки
зобов'язані забезпечити цим дітям
прожитковий мінімум, встановлений
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», який складає:1032
грн.+1032 грн.+1286 грн. Прожитковий мінімум
на дитину позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., який проживає разом з
ОСОБА_2, згідно Закону, становить 1286 грн.

Суд, виходячи з вищевикладених норм
матеріального права, враховуючи суть
позовних вимог ОСОБА_1, матеріальний
стан сторін по справі, те, що після
рішення Великобагачанського районного
суду Полтавської області від 06.09.2007
року про стягнення аліментів зі ОСОБА_1
та користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. у розмірі 1/3
частки всіх видів його заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 06.07.2007 року і до повноліття
дитини у ОСОБА_1 змінилося сімейне
становище, оскільки 14.02.2014 року він
одружився і у відповідності до ст.126 СК
України записаний батьком трьох
малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4, з якими проживає та в
утриманні яких зобов'язаний брати
участь, рівно як і зобов'язаний брати
участь в утриманні сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., який проживає разом з
колишньою дружиною ОСОБА_2, майновий
стан позивача, який працює та отримує
заробітну плату, розмір його
заробітної плати та утримуваних з
нього аліментів на одну дитину, те, що
він інших доходів, крім заробітної
плати не має; сімейний та майновий стан
відповідача ОСОБА_2, яка проживає разом
з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., має постійне місце роботи і
отримує заробітну плату, розмір її
заробітної плати з урахуванням
отримуваних аліментів; також суд в
загальному враховує розмір заробітної
плати сторін у справі, який є більшим за
розмір прожиткового мінімуму для
працездатної особи (встановлений
згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік»), а також
враховує встановлений прожитковий
мінімуму на дітей віком до 6 років, а
також дітей від 6 до 18 років; те, що
ОСОБА_1 є здоровою працездатною особою
(народився в 1978 році) і має можливість
сплачувати аліменти з урахуванням
зміни його сімейного становища,
виходячи з положень ст.192 СК України та
сукупності вищевказаних обставин, суд
приходить до висновку, що у платника
аліментів ОСОБА_1 у 2014 році змінилося
сімейне становище і з урахуванням його
сімейного та майнового становища, а
також того, що при стягненні аліментів
зі ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини всіх
видів його заробітку він не має змоги
належним чином забезпечити трьох
малолітніх дітей, які проживають разом
з ним (у зв'язку зі зміною його
сімейного становища), є передбачені
законом підстави для зменшення розміру
аліментів, що стягнуті зі ОСОБА_1 згідно
рішення Великобагачанського районного
суду від 06.09.2007 року на користь ОСОБА_2
на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н. з 1/3 частини всіх видів його
заробітку до 1/6 частини всіх видів його
заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, щомісячно на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
його повноліття, що, в своїй сукупності,
зможе забезпечити збалансованість
інтересів всіх малолітніх дітей, в
утриманні яких ОСОБА_1 зобов'язаний
брати участь як батько. Отже, суд
приходить до висновку про ухвалення
рішення про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання дитини. При цьому суд
відзначає, що у новому розмірі аліменти
сплачуються з дня набрання рішенням
суду законної сили.

Суд не приймає посилання відповідача
ОСОБА_2 на розписку ОСОБА_1 від 13.03.2012
року про нібито наявність
заборгованості ОСОБА_1 по сплаті
аліментів на утримання дитини,
оскільки зі змісту даної розписки цих
обставин не вбачається; крім цього,
відсутність заборгованості по сплаті
аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання дитини підтверджена
належним чином оформленою довідкою
відділу ДВС Великобагачанського
районного управління юстиції від 15.04.2014
року, яку суд приймає як належний та
допустимий доказ у справі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись частинами 1,2 ст.27 Конвенції
ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка
ратифікована постановою Верховної
Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року
та набула чинності для України 27.09.1991
року, ст.ст.180-182,192 СК України, п.23
постанови Пленуму Верховного Суду
України №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», ст.ст.
3,10,11,57,58,60,179,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання дитини задовольнити
частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягнуті
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,
зареєстрованого у встановленому
законом порядку на проживання в
АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, працюючого в ДП «Миргородське
лісове господарство» на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народження за
рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від
06.09.2007 року до 1/6 (однієї шостої) частини
всіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до його повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений
17.06.2014 року.

Суддя -