Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Власова С. О.,

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
від імені якого діє його представник
ОСОБА_2, на рішення Перечинського
районного суду від 1 жовтня 2013 року по
справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
згідно кредитного договору, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
пред'явив позов до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
відповідно до укладеного договору від
12 вересня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит
в розмірі 1600 доларів США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку із сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом і з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_1 складають між
банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

У порушення норм Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим утворилась
заборгованість в розмірі 4881, 12 доларів
США, що за курсом НБУ складає 39 000, 17
грн.., в тому числі:

-1537 доларів США заборгованість по
кредиту;

- 2068, 41 доларів США заборгованість по
відсотках;

- 983, 68 доларів США комісія за
користування кредитом;

- 62, 58 доларів США фіксована частина
штрафу;

- 229, 45 доларів США відсоткова складова
штрафу.

Заочним рішенням Перечинського
районного суду від 1 жовтня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» 39 000, 17 грн.
заборгованості за кредитом, а також 390
грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, від імені
якого діє його представник ОСОБА_2,
порушується питання про скасування
вищевказаного судового рішення та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_1 отримав кредит, однак своїх
зобов'язань щодо повернення суми
кредиту та сплати відсотків за
користування ним не виконав, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість в
розмірі 39 000, 17 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна,
оскільки позивач пропустив строк
позовної давності звернення до суду з
позовом, питання про поновлення строку
не ставив, в той час як відповідач
просив застосувати наслідки спливу
позовної давності.

Вказане є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення по суті
позовних вимог (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 12
вересня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"
і ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір шляхом приєднання (частина
перша статті 634 ЦК України). Відповідно
до нього ОСОБА_1 12 вересня 2007 року
отримав кредит у розмірі 1600 доларів США
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку із сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 24 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом із кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року (справа 6-14цс/14).

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач звернувся до суду з позовом про
повернення кредиту в повному обсязі,
при цьому пропустив трьохрічний строк
звернення до суду з позовом, оскільки
строк дії картки закінчився в вересня
2009 року (а.с.11), а позов подано в серпні
2013 року, тобто по спливу більш як трьох
років. Із заявою про поновлення строку
позивач не звертався. Навпаки, із
заявою про застосування строків
позовної давності звернувся
відповідач ОСОБА_1 (а.с.69). Враховуючи
вказане, в задоволенні позову слід
відмовити у зв'язку з спливом строків
позовної давності.

Керуючись статтею 253, 256, 257, 258, 261, 266, 267 ЦК
України, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені
якого діє його представник ОСОБА_2, -
задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду
від 1 жовтня 2013 року - скасувати.

В задоволенні позову ПАТ КБ
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції

Головуючий: Судді: