Справа № 382/501/13 Головуючий у І
інстанції Карпович В.Д.Провадження №
22-ц/780/1840/14 Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді
Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О.,
Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 24
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна», третя особа
ОСОБА_2 про стягнення майнової та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом
про стягнення майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
Заявлені вимоги мотивували тим, що 25
липня 2012 року на а/д Київ-Харків сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля БМВ ХЗ, д.н. НОМЕР_4, яким
керувала ОСОБА_4, та вантажного
автомобіля Рено Магнум, д.н.з. НОМЕР_2 з
напівпричепом ZREMB, д.н.з. НОМЕР_3 під
керуванням ОСОБА_2, який перебував у
трудових відносинах з власником
автомобіля ФОП ОСОБА_1 Постановою
Апеляційного суду Харківської області
від 22 лютого 2013 року ОСОБА_2 визнано
винним в скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. На замовлення позивачів
суб'єктом оціночної діяльності
зроблене дослідження з метою
встановлення вартості збитку,
завданого позивачу пошкодженням
транспортного засобу з урахуванням
технічних особливостей ремонту
автомобіля сервісним центром
виробника, згідно якого вартість
матеріального збитку становить 322637,84
грн., також вони зазнали збитків в
зв'язку із витратами по евакуації,
оплаті послуг оцінювача, витрати на
дефектування, також внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди їм
завдано моральної шкоди. Уточнивши 11
квітня 2013 року позовні вимоги в зв'язку
із притягненням до участі в якості
співвідповідача ПрАТ «Страхова
компанія «Провідна», просили стягнути
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 285720,68 грн.
матеріальних збитків та 5000 грн.
моральної шкоди, із ПрАТ «Страхова
компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3
50000 грн. матеріальних збитків, стягнути
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 15000 грн.
моральної шкоди, стягнути із ОСОБА_1 та
ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» на
користь позивачів судові витрати.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
позов задоволено частково, стягнуто із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 232840,88 грн.
матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної
шкоди, а також на користь кожного із
позивачів судові витрати 1822,31 грн.
судового збору. В частині вимог ОСОБА_4
про стягнення із ОСОБА_1 моральної
шкоди в розмірі 15000 грн. відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа
ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням
Яготинського районного суду Київської
області від 24 грудня 2013 року, подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення і неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просили скасувати
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають до часткового задоволення,
виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої
інстанції в повній мірі даним вимогам
закону не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 25
липня 2012 року о 16:20 на 119 км. 200 м. а/д
Київ-Харків Яготинського району
Київської області ОСОБА_2, який
перебував у трудових відносинах з
власником транспортного засобу ФОП
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Рено
Магнум, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом ZREMB
д.н.з. НОМЕР_3, не врахував дорожню
обстановку, стан транспортного засобу,
щоб мати змогу постійно контролювати
його рух та безпечно керувати ним, не
вибрав безпечної швидкості, внаслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем
БМВ Х3 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_4, належним чоловіку останньої
ОСОБА_3, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Постановою Апеляційного суду
Київської області від 22 лютого 2013 року
винним в дорожньо-транспортній пригоді
визнано ОСОБА_2, який порушив п. 12.3 та п.
13.1 Правил дорожнього руху України.

24 травня 2012 року між ПрАТ СК «Провідна»
та ОСОБА_1 укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, поліс № АВ/7262751, за яким
застрахованим транспортним засобом є
автомобіль Рено Магнум, д.н.з. НОМЕР_2.

В матеріалах справи наявні декілька
висновків щодо розміру матеріальної
шкоди, заподіяної власнику автомобіля
БМВ Х3 д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Так, ФОП ОСОБА_6 на підставі договору з
ОСОБА_3 складено звіт про визначення
вартості матеріального збитку від 29
жовтня 2012 року, згідно якого вартість
матеріального збитку складає 322936,34 грн.
(а. с. 38 - 47 т. 1).

На замовлення ОСОБА_1 ТОВ «Альянс»
складено звіт 2902 від 24 квітня 2013 року
про незалежну оцінку майна - автомобіля
БМВ Х3 д.н.з. НОМЕР_4, яким визначено
вартість ліквідації автомобіля в
розмірі 326679 грн. (а. с. 139 - 149 т. 1). На даний
звіт в матеріалах справи на а. с. 218-221
міститься рецензія ТОВ
«Експерт-Тандем», згідно якої звіт не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна, є неякісним і не може бути
використаний.

Згідно висновку № 427/13 від 28 липня 2013
року, складеного
експертом-товарознавцем Коваль І.М.
згідно ухвали суду від 18 травня 2013 року,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля в
результаті його пошкодження в
дорожньо-транспортній пригоді 29 жовтня
2010 року за умовами проведення
відновлювального ремонту на
профільній СТО «АВТ «Баварія»
становить 282840,88 грн., проведення
відновлювального ремонту є можливим з
технічної точки зору і доцільним з
економічної точки зору. Ринкова
вартість автомобіля в пошкодженому
стані становить 96825,04 грн. (а. с. 4 - 10 т. 2).

22 серпня 2013 року ухвалою Яготинського
районного суду Київської області по
справі призначено проведення
повторної судової автотехнічної
експертизи для визначення
матеріального збитку внаслідок
пошкодження автомобіля, можливості та
економічної доцільності проведення
ремонтно-відновлювальних робіт,
вартості технічно справних складників
КТЗ та ринкової вартості автомобіля. 29
листопада 2013 року КНДІСЕ надав
повідомлення про неможливість надання
висновку № 8750/13-54 в зв'язку із
незадоволенням клопотань експертів (а.
с. 104 - 105 т. 2).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Згідно до вимог ст. 1187 ЦК України,
майнова шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах. Якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника
(володільця), шкода, завдана діяльністю
щодо його використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, зокрема шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», потерпілий
подає докази, що підтверджують факт
завдання шкоди за участю відповідача,
розмір завданої шкоди, а також докази
того, що відповідач є завдавачем шкоди
або особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою, суд
першої інстанції виходив із того, що
діями відповідача ОСОБА_2, який
перебував у трудових відносинах із
відповідачем ОСОБА_1, позивачу ОСОБА_3
було заподіяно матеріальної та
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню на користь позивача
ОСОБА_3 Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Суд першої інстанції вірно визначився
із особою ОСОБА_1, який має
відшкодовувати завдану позивачам
шкоду, оскільки водій ОСОБА_2 перебуває
із ним в трудових відносинах і саме цій
особі належить транспортний засіб Рено
Магнум, д.н.з. НОМЕР_2.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг в
частині визначення розміру
матеріальних збитків, заподіяних
позивачу в зв'язку із
дорожньо-транспортною пригодою,
колегія суддів враховує наступне.

Задовольняючи позов в частині
стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
матеріальної шкоди в розмірі 232840,88 грн.,
суд виходив із розміру заподіяної
шкоди, визначеної експертним висновком
№ 427/13 від 28 липня 2013 року. Однак, суд
першої інстанції залишив поза увагою
ті обставини, що наявний в матеріалах
справи висновок щодо розміру збитку,
завданого власнику пошкодженого
транспортного засобу, № 427/13 від 28 липня
2013 року, зроблений
експертом-товарознавцем Коваль І.М.
згідно ухвали суду, в подальшому був
визнаний судом неповним та неясним, в
зв'язку із чим було призначено повторну
судову автотехнічну експертизу,
проведення якої доручено іншій
експертній установі, однак дана
експертиза проведена не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України,
якщо висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Незважаючи на те, що висновок № 427/13 від
28 липня 2013 року викликав у суду сумніви,
внаслідок чого призначалася повторна
експертиза, суд в подальшому ухвалив
рішення саме на підставі даного
експертного висновку, із чим колегія
суддів погодитися не може.

Таким чином висновки суду першої
інстанції в частині визначення розміру
на користь позивача матеріальної шкоди
не ґрунтуються на законі, зроблені за
неповного з'ясування обставин справи
та із порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди,
який підлягає стягненню на користь
позивача, колегія суддів зважає на
наступне.

Враховуючи, що під час розгляду
апеляційної скарги сторонами не
заявлялося клопотання про призначення
автотоварознавчої експертизи, а
висновок експерта № 427/13 від 28 липня 2013
року, призначений згідно ухвали суду,
колегія суддів оцінює критично, з
огляду на призначення судом першої
інстанції повторної експертизи, спір
необхідно вирішувати, виходячи із
доказів, наявних в матеріалах справи,
та вважаючи встановленим той факт, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди діями відповідача позивачам
було заподіяно шкоди, щодо розміру якої
сторони згоди не дійшли і що підлягає
встановленню судом.

Оцінюючи доводи позивача про
можливість визначення розміру
завданої матеріальної шкоди згідно
звіту ФОП ОСОБА_6 від 29 жовтня 2012 року в
сумі 322936,34 грн., колегія суддів вважає,
що даний висновок не є безспірним
доказом на підтвердження розміру
матерілаьної шкоди, оскільки він
виготовлений за ініціативою позивачів,
відповідач даний висновок заперечував,
в звязку із чим судом за ініціативою
позивачів про даній справі була
призначена судово-автотоварознавча
експертиза.

При визначенні розміру заподіяного
позивачу збитку колегія суддів приймає
до уваги, що автомобіль відповідача
ОСОБА_1 є застрахованим і під час
розгляду справи в суді першої
інстанції страховиком ПрАТ «СК
«Провідна» виплачено страхове
відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

22 квітня 2013 року ПрАТ «СК «Провідна»
склало страховий акт № 1001/39/36322 та
виплатило ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі 50000 грн. згідно
платіжного доручення № 022779 від 26
квітня 2013 року та відомості виплат №
ВПТ-002548.

Під час визначення розміру страхового
відшкодування, яке мало бути виплачене
ПрАТ СК «Провідна», оцінювачем ТОВ
«Декра Експерт» складено звіт № 04623/КВ
від 06 серпня 2012 року про оцінку
вартості (розміру) збитків, завданих
пошкодженням транспортного засобу,
який визначив ринкову вартість
автомобіля в розмірі 252975,41 грн., а
розмір збитків 70561,09 грн. без ПДВ (а. с. 196
- 198 т. 1).

Із додаткових пояснень ПрАТ «СК
«Провідна» від 11 квітня 2014 року, які
надійшли до Апеляційного суду
Київської області, вбачається, що
оскільки страхове відшкодування не
направлялось на відновлення
пошкодженого автомобіля на СТО -
платника ПДВ та позивачем не надано
документів, що підтверджують
проведення відновлювального ремонту
на СТО - платника ПДВ, тому сума
непідтвердженого податку на додану
вартість при розрахунку страхового
відшкодування вираховується,
відповідно до роз'яснень Податкової
адміністрації України в листі від 18
січня 2012 року № 2573/К/15-3414-26; різниця між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою, яка підлягає до стягнення на
користь позивача, становить 20561 грн.

Зазначене товарознавче дослідження
проведено згідно чинного
законодавства, а саме відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року №
142/5/2092, розробленої згідно із Законом
України «Про судову експертизу»,
Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні», Національного
стандарту № 1 «Загальні засади оцінки
майна і майнових прав», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1440 від 10 вересня 2003 року.

Колегія суддів також приймає до уваги,
що даний звіт складений на замовлення
страховика, який є особою, не
зацікавленою у відхиленнях в бік
збільшення чи зменшення від дійсного
розміру матеріальної шкоди, оскільки
його відповідальність обмежена
лімітом 50000 грн.

Достовірність даного дослідження
сторонами не спростована, позивачем на
його підставі в повному обсязі
отримано страхове відшкодування від
ПрАТ «СК «Провідна», колегія суддів
доходить висновку про його
правильність і достовірність, а тому
скасовує рішення суду першої інстанції
в частині відшкодування матеріальної
шкоди та стягує із відповідача ОСОБА_1
на користь позивача різницю між
розміром матеріальної шкоди,
визначеної звітом № 04623/КВ від 06 серпня
2012 року (70561 грн.) та виплаченим
страховим відшкодуванням (50000 грн.),
тобто 20561 грн.

На думку колегії суддів, не є
доведеними вимоги позивача про
покладення на відповідача витрат по
евакуації в загальному розмірі 2155 грн.,
оскільки дані витрати позивача не
доведені належними та допустимими
доказами. Дійсно, в матеріалах справи
містяться копії товарного чеку на суму
1500 грн. та квитанцій на суму 335 грн. та 320
грн. (а. с. 84 - 86), але позивачем не
доведено необхідність понесення даних
витрат в зв'язку із даною
дорожньо-транспортною пригодою,
оригіналів даних доказів суду не
надано, а відтак підстави для стягнення
даних витрат на користь позивача
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Виходячи із положень наведеної статті
та обставин справи, розмір компенсації
5000 грн., визначений судом на користь
позивача ОСОБА_3, є достатнім,
визначеним судом із всебічним, повним,
об'єктивним та безпосереднім
дослідженням наявних в справі доказів,
крім того, ніким із сторін не
оскаржується.

Відповідно до ст. ст. 8, 213, 215 ЦПК України
умовами обґрунтованості рішення є
повне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, які суд вважає
встановленими, та відповідність
висновків суду, викладених у рішенні,
обставинам справи.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час
ухвалення рішення суд повинен
встановити всі юридичні факти, які
згідно з нормами права мають значення
для розкриття існуючих між сторонами
правових відносин чи певних подій.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в стягнення матеріальної
шкоди в розмірі 232840,88 грн. ухвалене за
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального права, що відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК України є підставами
для його скасування із ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову про відшкодування
на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди
20561,00 грн.

В частині стягнення моральної шкоди
рішення суду є обґрунтованим,
ухваленим в результаті належного та
всебічного з'ясування обставин справи
та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія
суддів здійснює перерозподіл судових
витрат та стягує із ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 судові витрати пропорційно до
задоволених позовних вимог 350 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
скасувати в частині стягнення із
ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових
витрат та ухвалити в цій частині нове
рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна», третя
особа ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 20561,00 грн.
та судові витрати в розмірі 350 грн., в
іншій частині позову відмовити.

В частині стягнення моральної шкоди
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Кашперська Т.Ц.

Судді :
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.