АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7037/2014
інстанції: Фролов М.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом служби у справах
дітей Голосіївської районної у місті
Києві державної адміністрації до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про
звільнення від обов'язків опікуна, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_1 на рішення Голосіївського
районного суду міста Києва від 1 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року служба у справах дітей
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації (далі - служба
у справах дітей Голосіївської РДА в
місті Києві) звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що на обліку дітей, залишених без
батьківського піклування, дітей-сиріт
та дітей, які позбавлені батьківського
піклування перебуває малолітній
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який має статус
дитини-сироти у зв'язку зі смертю його
одинокої матері. Згідно розпорядження
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації № 46 від 31
січня 2012 року "Про призначення опіки
над малолітнім: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
захист його житлових прав" опікунами
малолітнього ОСОБА_4 призначено його
дідуся - ОСОБА_1 та тітку - ОСОБА_2
Малолітній ОСОБА_4 проживає та
зареєстрований із відповідачем за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що відповідач ухиляється
від належного виконання покладених на
нього обов'язків, а саме: під час
обстеження житлово-побутових умов його
проживання встановлено, що квартира
знаходиться у захаращеному стані,
відсутні необхідні меблі, побутова
техніка для ведення домашнього
господарства, у дитини відсутнє
спальне місце, місце для проведення
дозвілля, санвузол розбитий. Крім того,
відповідно до характеристики з
дошкільного навчального закладу
освіти № 92 дитина не відвідує
дошкільний заклад з 20 вересня 2013 року,
дитина не розвинена відповідно до
свого віку та відстає в мовному
розвитку. Також інший опікун ОСОБА_2,
яка є рідною тіткою дитини (сестрою
померлої матері дитини та відповідно
донькою відповідача), зверталася до
служби у справах дітей Голосіївської
РДА в місті Києві з повідомленням про
те, що ОСОБА_1 не допускає її до дитини
та не надає документи, необхідні для
оформлення спадщини після смерті
матері малолітнього ОСОБА_4

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд звільнити ОСОБА_1 від
обов'язків опікуна відносно
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;
відібрати малолітнього та передати
його на виховання та утримання іншому
опікуну - ОСОБА_2, а також зобов'язати
відповідача повернути усі документи та
речі підопічного.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 1 квітня 2014 року
позов служби у справах дітей
Голосіївської РДА в місті Києві
задоволено частково. Звільнено ОСОБА_1
від повноважень опікуна у зв'язку з
невиконанням своїх обов'язків по
вихованню малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Передано малолітнього
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на виховання та
утримання опікуну ОСОБА_2 Стягнуто з
ОСОБА_1 судовий збір на користь держави
в розмірі 243 грн. 60 коп. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову в повному
обсязі. Скаржник зазначає, що судом
першої інстанції не було встановлено
чи працює та є матеріально спроможною
третя особа ОСОБА_2, чи відповідають
умови її проживання для виховання та
утримання дитини, оскільки з грудня 2013
року вона не проживає за своїм
зареєстрованим місцем проживання, і
теперішнє її місце проживання не
визначено; у матеріалах справи
відсутній будь-який документ, який
підтверджував би той факт, що
відповідач забороняв спілкуванню
третьої особи з малолітнім ОСОБА_4;
також судом не враховано, що в квартирі
відповідача є ще одна кімната, де є
належні умови проживання для
малолітньої дитини та був зроблений
ремонт і змінений санвузол, тобто, в
разі потреби, можна провести повторну
перевірку житлово-побутових умов, з
урахуванням вказаних поліпшень умов
проживання.

Рішення суду в частині незадоволених
позовних вимог сторонами не
оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК
України не переглядається.

ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_5;
ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції
підтримали апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав.

Представник служби у справах дітей
Голосіївської РДА в місті Києві -
Пархомчук С.А. та третя особа ОСОБА_2
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вважали, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого у справі рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 5
березня 2010 року ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками є: батько -
ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати дитини
ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2 від 13 грудня 2011
року (а. с. 6).

Розпорядженням Голосіївської РДА в
місті Києві № 7 від 12 січня 2012 року
надано малолітньому ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, статус дитини-сироти. Цим
розпорядженням встановлено, що дитина
проживає у родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (за
заявою про тимчасове влаштування) за
адресою: АДРЕСА_1.

Розпорядженням Голосіївської РДА в
місті Києві № 46 від 31 січня 2012 року
малолітньому ОСОБА_4 було призначено
опікунів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із
покладанням на останніх відповідних
обов'язків та солідарної
відповідальності за розвиток,
виховання та утримання дитини, у тому
числі і обов'язку щодо оформлення
спадщини на малолітнього ОСОБА_4, а
також збереження житла підопічного за
адресою: АДРЕСА_1. При цьому, визначено
отримувачем державної допомоги на
дитину визначено ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 13 липня 1995 року
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної власності відповідачу ОСОБА_1;
ОСОБА_8; ОСОБА_7 (матері малолітнього
ОСОБА_4, яка померла) та ОСОБА_2 в рівних
долях.

Згідно довідки форми № 3 від 12 липня 2013
року двокімнатна квартира АДРЕСА_1
зареєстрована на сім'ю із чотирьох
чоловік, з яких: ОСОБА_1 (власник
особового рахунку); ОСОБА_2 (дочка);
ОСОБА_4 (онук) та ОСОБА_8

Відповідно до характеристики з
дошкільного навчального закладу
освіти № 92 від 11 листопада 2013 року
малолітній ОСОБА_4 відвідував
дошкільний заклад з вересня 2012 року по
20 вересня 2013 року. Навички
самообслуговування у дитини та
соціально-побутові навички
недостатньо розвинені. Дитина не
розвинена відповідно до свого віку,
відстає в мовному розвитку,
обмежується в спілкуванні декількома
простими словами. Під час занять не
може зосередитись, увага недостатньо
стійка, в іграх мало контактує з дітьми.
Мислення дитини не відповідає віку.
Дитина потребує додаткової уваги
вдома.

Після 20 вересня 2013 року малолітній
ОСОБА_4 не відвідував дошкільний
навчальний заклад.

Згідно з актом обстеження
житлово-побутових умов від 13 листопада
2013 року, складеним службою у справах
дітей Голосіївської РДА в місті Києві,
у квартирі АДРЕСА_1 брудно, захаращено,
відсутня побутова техніка для ведення
домашнього господарства, необхідні
меблі. У дитини відсутнє спальне місце
та місце для проведення дозвілля,
іграшки, повноцінне харчування,
необхідний сезонний одяг. За
результатами проведеного обстеження
встановлено, що подальше перебування
малолітнього під опікою ОСОБА_1
суперечить правам та інтересам дитини.

16 грудня 2013 року службою у справах
дітей Голосіївської РДА у місті Києві
складено акт обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї, з
якого вбачається, що квартира потребує
ремонту та прибирання, дитячі речі
розкидані. Належні умови для утримання
та виховання дитини не створені. При
цьому, ОСОБА_1 отримує допомогу на
дитину, кошти від якої заощаджує для
купівлі пам'ятника для покійної доньки
та акумулятора для авто. Таким чином, за
результатами вказаної перевірки
зроблено висновок про те, що кошти на
утримання дитини використовуються не
за призначенням.

Крім того, листом № 7747 від 17 грудня 2013
року управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської РДА в
місті Києві повідомило службу у
справах дітей Голосіївської РДА у
місті Києві про те, що в ході перевірки
матеріально-побутових умов проживання
ОСОБА_1, який разом з підопічним (онуком)
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, виявлено факт нецільового
використання ОСОБА_1 коштів допомоги на
дітей, які перебувають під опікою чи
піклуванням (а. с. 16).

Наявний в матеріалах справи рапорт
дільничного інспектора міліції
Голосіївського РУ ГУ МВС України у
місті Києві ОСОБА_9 свідчить про
конфліктність характеру відповідача
та неадекватність поведінки, що було
встановлено шляхом опитування сусідів
та представників КП ЖЕО-105
Голосіївського району (а. с. 14).

З повідомлення дошкільного
навчального закладу № 129 від 27 лютого
2014 року № 21 вбачається, що опікун
ОСОБА_1 не цікавиться розвитком дитини,
не виконує з дитиною рекомендації і
домашні завдання, дані логопедом і
вихователями, не читає дитині. В
результаті перевірки домашніх умов
встановлено, що дитина живе в
антисанітарних умовах, кімнати без
ремонту, захаращені, не прибираються.
Дитина спить на проваленому дивані,
дитячий столик завалений речами,
іграшок майже немає (а. с. 41).

Також з характеристики на дитину
ОСОБА_4, надану 27 лютого 2014 року ДНЗ № 129
вбачається, що розвиток дитини не
відповідає віку, наявна педагогічна
занедбаність. Навички
самообслуговування та
культурно-гігієнічні, відповідно віку
мають низький рівень, потребують
формування. Малолітній потребує
додаткової уваги та занять вдома,
догляду за чистотою та зовнішнім
виглядом, колекційної роботи з боку
спеціалістів (а. с. 42).

Задовольняючи позовні вимоги в частині
звільнення ОСОБА_1 від обов'язків
опікуна та передачі малолітнього
ОСОБА_4 на виховання і утримання ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 не належним чином виконує свої
обов'язки опікуна, а ОСОБА_2 веде
соціально прийнятний спосіб життя,
працевлаштована, має вищу освіту, має
постійне місце проживання із належними
умовами для утримання, виховання та
розвитку дитини, дбає про підопічного,
виявляє до нього прихильність і
турботу.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України
опікун або піклувальник призначаються
переважно з осіб, які перебувають у
сімейних, родинних відносинах з
підопічним, з урахуванням особистих
стосунків між ними, можливості особи
виконувати обов'язки опікуна чи
піклувальника.

Статтею 249 СК України передбачено, що
опікун, піклувальник зобов'язаний
виховувати дитину, піклуватися про її
здоров'я, фізичний, психічний, духовний
розвиток, забезпечити одержання
дитиною повної загальної середньої
освіти. Опікун, піклувальник має право
самостійно визначати способи
виховання дитини з урахуванням думки
дитини та рекомендацій органу опіки та
піклування.

Відповідно до ст. 67 ЦК України опікун
зобов'язаний дбати про підопічного, про
створення йому необхідних побутових
умов, забезпечення його доглядом та
лікуванням. Опікун малолітньої особи
зобов'язаний дбати про її виховання,
навчання та розвиток.

Згідно зі ст. 246 СК України орган опіки
та піклування контролює умови
утримання, виховання, навчання дитини,
над якою встановлено опіку або
піклування.

Положеннями ст. 251 СК України
передбачено, що особа може бути
звільнена від обов'язків опікуна або
піклувальника дитини у випадках,
передбачених Цивільним кодексом
України, а також тоді, коли між
опікуном, піклувальником та дитиною
склалися стосунки, які перешкоджають
здійсненню ними опіки, піклування.

Згідно з ч. 3 ст. 75 ЦК України за заявою
органу опіки та піклування суд може
звільнити особу від повноважень
опікуна або піклувальника у разі
невиконання нею своїх обов'язків,
порушення прав підопічного, а також у
разі поміщення підопічного до
навчального закладу, закладу охорони
здоров'я або закладу соціального
захисту.

За таких обставин суд першої інстанції,
з урахуванням установлених під час
розгляду справи обставин, давши
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам, обґрунтовано виходив
із того, що ОСОБА_1 не належним чином
виконує свої обов'язки опікуна щодо
забезпечення необхідних умов життя та
виховання малолітнього ОСОБА_4, що
призвело до порушень прав підопічного.
При цьому, ОСОБА_2 піклується про
малолітнього ОСОБА_4, забезпечує його
належним доглядом, дбає про його
виховання, навчання та розвиток.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність звільнення ОСОБА_1,
відповідно до вимог ст. 75 ЦК України,
від повноважень опікуна відносно
ОСОБА_4 та передачу малолітнього ОСОБА_4
на виховання та утримання опікуну
ОСОБА_2

Наведені в апеляційній скарзі доводи, з
урахуванням вищевикладеного, не
відносяться до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 1 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

Л.Д.Поливач