УХВАЛА

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко
О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
підприємства об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про примусове стягнення
належних відшкодувань за незаконну
затримку виплати розрахункових коштів
та відшкодування моральної шкоди, за
касаційними скаргами підприємства
об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» та ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
підприємства об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України про примусове стягнення
належних відшкодувань за незаконну
затримку виплати розрахункових коштів
та відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що 17 червня 2008 він
був прийнятий на роботу до
санаторно-оздоровчого підприємства
«Учбово-спортивна база «Переяславль»
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, правонаступником якого є
відповідач.

05 червня 2012 року його звільнено з
роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України за згодою сторін.

Відповідач невчасно та не в повній мірі
сплатив належні йому розрахункові
кошти. Зокрема, 11 жовтня 2012 року йому
сплачено 829 грн 83 коп. Решту - 575 грн 46
коп., з яких 268 грн 56 коп. - недорахована
компенсація за невикористані
дванадцять календарних днів щорічної
відпустки та 306 грн 90 коп. - недоплачені
кошти нарахованої компенсації за
невикористані щорічні відпустки,
сплачено не було.

Рішенням Перяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто із підприємства об'єднання
громадян «Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України на користь ОСОБА_3 575 грн 46 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та 150 грн на відшкодування
моральної шкоди без утримання податків
та інших обов'язкових платежів.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 03 грудня 2013 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким стягнуто із
підприємства об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України на користь ОСОБА_3 18 745 грн 02 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

У позові про відшкодування моральної
шкоди відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
підприємство об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» просить рішення
апеляційного суду в частині стягнення
18 745 грн 02 коп. середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі в цій частині рішення суду першої
інстанції. У частині відмови в позові
про відшкодування моральної шкоди
рішення апеляційного суду залишити без
змін.

ОСОБА_3 у касаційній скарзі просить
рішення апеляційного суду скасувати та
ухвалити нове рішення про стягнення на
його користь 27 609 грн 66 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та 8 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги підприємства
об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» та ОСОБА_3 підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Установлено, що 17 червня 2008 ОСОБА_3
прийнятий на роботу до
санаторно-оздоровчого підприємства
«Учбово-спортивна база «Переяславль»
Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України, правонаступником якого є
відповідач.

05 червня 2012 ОСОБА_3 звільнено з роботи
на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за
згодою сторін.

11 жовтня 2012 року ОСОБА_3 сплачено 829 грн
83 коп.

Заявляючи позов, ОСОБА_3 просив
стягнути з відповідача 8 345 грн 60 коп. за
час затримки розрахунку при звільненні
(з 05 червня до 12 жовтня 2012 року),
посилаючись на положення ст. 117 КЗпП
України.

Суд першої інстанції, стягуючи із
підприємства об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» Всеукраїнського
фізкультурно-спортивного товариства
«Колос» агропромислового комплексу
України на користь ОСОБА_3 575 грн 46 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, посилався на те, що
відповідач порушив строки розрахунку
при звільненні ОСОБА_3 в період з 05
червня 2012 року до 04 липня 2013 року, що
складає 394 дні. З урахуванням вказаної
обставини та визначеного
середньоденного заробітку в сумі 92 грн
35 коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку складає 36 385 грн 90
коп. Визначаючи середній заробіток за
час затримки розрахунку у розмірі 575
грн 46 коп., суд урахував висновки
Верховного Суду України, суму
заборгованості із заробітної плати,
частки, яку вона становила у заявлених
вимогах, істотність цієї частки
порівняно із середнім заробітком.

Стягуючи кошти на відшкодування
моральної шкоди без утримання податків
та інших обов'язкових платежів, суд
виходив із того, що протиправними діями
відповідача позивачеві завдано
моральну шкоду, яка проявилась у
психологічному дискомфорті, зокрема, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через необхідність захисту свого
порушеного права, у тому числі шляхом
звернення до правоохоронних органів та
суду. Виходячи з принципу розумності та
справедливості, суд оцінив завдану
позивачеві моральну шкоду в 150 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи зазначене
судове рішення та стягуючи 18 745 грн 02
коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
посилався на те, що 05 червня 2012 року - в
день звільнення ОСОБА_3 не працював, із
заявою-вимогою про проведення
розрахунку звернувся до відповідача 19
вересня 2012 року (а.с.7).

11 жовтня 2012 року відповідач виплатив
позивачу частину розрахункових коштів
- заробітну плату в розмірі 834 грн,
зарахувавши їх на картковий рахунок
позивача (а.с. 28).

Днем фактичного розрахунку
відповідача із позивачем за залишком
розрахункових коштів, а саме
компенсації за невикористані
відпустки в сумі 575 грн 46 коп. є 15 липня
2013 року, коли вказані кошти в сумі 560 грн
відповідач перерахував на картковий
рахунок позивача.

За вказаних обставин та враховуючи, що
рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду міськрайонного
суду від 04 липня 2013 року позов ОСОБА_3
про стягнення заборгованості із
заробітної плати задоволено в повному
обсязі й встановлено, що при звільненні
позивача відповідач не виплатив йому
грошову компенсацію за невикористані
відпустки в сумі 575 грн 46 коп.,
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що підлягають застосуванню положення
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, оскільки з вини
відповідача не були виплачені належні
ОСОБА_3 суми у строки, зазначені в ст. 116
КЗпП України.

Відповідно до довідки про заробітну
плату загальна сума доходу ОСОБА_3 за
останні два місяці, що передували
звільненню, становить 2 124 грн 04 коп. (а.с.
24).

Згідно з табелями обліку робочого часу
ОСОБА_3 відпрацював в квітні 18 робочих
днів, у травні - 5 робочих днів.
Середньоденний заробіток позивача
становить 92 грн 34 коп.

З урахуванням тієї обставини, що вимогу
про розрахунок при звільненні позивач
пред'явив 19 вересня 2012 року, середній
заробіток підлягає стягненню з 20
вересня 2012 року до 11 жовтня 2012 року,
коли відповідач виплатив частину
розрахункових коштів, й до 15 липня 2013
року, коли відповідач перерахував на
картковий рахунок позивача грошову
суму 560 грн, присуджену за рішенням суду
від 04 липня 2013 року.

Розрахунок середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 20 вересня 2012 року до 15 липня 2013
року становить 18 745 грн 02 коп.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, підстав для скасування
рішення апеляційного суду в цій
частині не вбачає.

Відмовляючи в позові про відшкодування
моральної шкоди, апеляційний суд
зазначав про пропущення позивачем
тримісячного строку звернення до суду,
оскільки про порушення свого права
останній дізнався 20 вересня 2012 року
(наступного дня після пред'явлення
вимоги про проведення розрахунку), до
суду вперше звернувся з позовом 18
березня 2013 року, а в цій справі - 05
червня 2013 року. Указаний строк в
порядку ст. 234 КЗпП України поновленню
не підлягає.

Разом із тим з наведеним погодитися не
можна з таких підстав.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 22 лютого 2012 року №
4-рп/2012 року положення ч. 1 ст. 233 КЗпП
України у взаємозв'язку з положеннями
ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід
розуміти так, що для звернення
працівника до суду з заявою про
вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Із матеріалів справи вбачається, що
днем фактичного розрахунку
відповідача із позивачем за залишком
розрахункових коштів, а саме
компенсації за невикористані
відпустки в сумі 575 грн 46 коп. є 15 липня
2013 року, коли вказані кошти в сумі 560 грн
відповідач перерахував на картковий
рахунок позивача.

Саме з цієї дати має обраховуватися
тримісячний строк, який спливає,
відповідно, 15 жовтня 2013 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
позов до суду подано 05 червня 2013 року,
вимога про відшкодування моральної
шкоди заявлена в уточненій позовній
заяві, що була подана 19 липня 2013 року,
тобто в межах тримісячного строку.

За таких обставин висновок
апеляційного суду щодо пропуску
позивачем встановленого тримісячного
строку звернення до суду не відповідає
фактичним обставинам та матеріалам
справи.

Оскільки допущені порушення норм
матеріального та процесуального права
призвели до неправильного вирішення
справи в частині вирішення апеляційним
судом вимог про стягнення моральної
шкоди, рішення останнього підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги підприємства
об'єднання громадян
«Навчально-спортивної бази»
«Переяславль» та ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 03 грудня 2013 року в частині
відмови в задоволенні вимог про
відшкодування моральної шкоди
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до
апеляційного суду Київської області.

У решті рішення апеляційного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

Ю.Г.
Іваненко