Справа № 466/1894/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

3 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді
Білінської Г.Б.

при секретарі
Ярема О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третьої особи приватного
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договору іпотеки недійсним,
визнання додатку до договору удаваним,
зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н
о в и в:

Позивачка звернулась до суду із
позовом , у якому просить визнати
сторонами у договорі іпотеки квартири
від 23.08.2012 р. , у якому предметом іпотеки
є квартира АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2
та визнати вказаний договір недійсним;
визнати , що у договорі про внесення
змін до договору іпотеки від 23.08.2012 р.
сторонами є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
визнати вказаний договір удаваним.
Окрім цього просить зобов"язати
приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_3 зняти
з реєстрації заборону на АДРЕСА_1 та з
АДРЕСА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
покликається на те, що договір іпотеки
від 23.08.2012 р. був посвідчений приватним
нотаріусом ЛМНО ОСОБА_3, яка встановила
особи сторін договору ,а саме - ОСОБА_1
та фізичної особи ОСОБА_2 Хоча у
договорі зазначено, що ОСОБА_2 діяв на
підставі довіреності від 19.06.2012 р.
,посвідченої приватним нотаріусом
Донецького МНО ОСОБА_4 , позивачка не
вважає, що відповідач діяв від імені
юридичної особи банку, а як фізична
особа, яка не мала на це повноважень.
Саме ОСОБА_2, як вважає позивачка, є
іпотекодержателем,а не банк, оскільки
на договорі відсутня печатка банку. Із
зазначених підстав позивачка вважає
договір недійсним. Предметом іпотеки є
квартира по АДРЕСА_1. При укладенні
договору про внесення змін до договору
іпотеки 24.06.2013 р. предметом іпотеки
зазначена квартира по АДРЕСА_2, що є
підставою вважати цей договір
удаваним,вчинений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
для приховання іншого договору, який
насправді укладений. Оскільки
нотаріусом при посвідченні договорів
у Реєстр заборон внесена інформація
про заборону на відчуження квартири
по АДРЕСА_1, власником якої є позивачка,
та квартири по АДРЕСА_2, власник якої
невідомий, просить зобов'язати
приватного нотаріуса зняти з
реєстрації вказані заборони.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 підтримав заявлені
позовні вимоги у повному об'ємі, при
цьому зазначив, що уточнень його
вимоги не потребують як в плані самих
вимог ,так і у зазначенні статусу
сторін.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
заперечив та пояснив, що при укладенні
оспорюваних договорів він виступав як
представник ПАТ „Всеукраїнський банк
розвитку" на підставі виданої головою
правління банку
довіреності,посвідченої нотаріально.
Як фізична особа він оспорювані
договори не укладав.

Третя особа приватний нотаріус ЛМНО
ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила та
пояснила, що сторонами посвідчених нею
договорів являлась позивачка ОСОБА_1
та ПАТ „ВБР". Договори укладені нею у
відповідності до вимог чинного
законодавства і підстав визнавати їх
недійсними чи удаваними немає. Що
стосується вказаної у договорі адреси
- АДРЕСА_2 - це допущена технічна
помилка, яка нею в-подальшому
виправлена. Вказана квартира немає
жодного відношення до укладених між
банком та позивачкою договорів.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши
матеріали справи,суд приходить до
висновку, що позов до задоволення не
підлягає з наступних мотивів.

Із матеріалів справи вбачається , що
23.08.2012 р. між ОСОБА_1 та ПАТ „ВБР"
укладений договір іпотеки. На підставі
довіреності,виданої головою правління
Банку Арбузовою В.І. від 19.06.2012 р. та
посвідченої нотаріусом Донецького МНО
ОСОБА_4 ОСОБА_2, як керівник
індивідуального бізнесу Львівської
обласної дирекції ПАТ „ВБР"
представляв інтереси банку при
укладенні оспорюваного договору.
Відтак, посилання позивачки та її
представника на те, що відповідач
виступав при укладенні договору як
фізична особа, оскільки підписував
вказаний договір і не скріплював його
печаткою банку , є безпідставним .

Пар. 2 гл. 16 ЦК України передбачає
підстави та правові наслідки визнання
правочину недійсним.

Однак, у даному випадку підстави для
визнання договору іпотеки від 23.08.2012 р.
відсутні.

Позивачка також просить визнати
додатковий договір про внесення змін
до договору іпотеки від 04.06.2013 р.
удаваним для приховання договору від
23.08.2012 р.

Відповідно до змісту ст.. 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
У судовому засіданні представник
позивача не надав суду жодних доказів
удаваності оспорюваного право чину,а
тому його вимогу суд вважає
недоведеною.

Окрім цього, позивачка просить
зобов'язати третю особу -нотаріуса
зняти з реєстрації заборону на
квартири.

У своєму позові ОСОБА_1 приватного
нотаріуса ЛМНО ОСОБА_3 зазначила як
третю особу, про зміну статусу
нотаріуса на відповідача вимогу не
ставила. Відтак, суд не вправі
зобов'язувати до вчинення дій особу,
яка не є відповідачем по справі.

Керуючись ст.ст. 10,62,213-215,218 ЦПК України,
ст.ст. 215,216,220,235,237 ЦК України, суд

в и р і
ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третьої особи приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання договору
іпотеки недійсним, визнання додатку до
договору удаваним, зобов'язання до
вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через місцевий суд протягом десяти
днів.

Суддя: Г. Б. Білінська