Справа № 459/2-842/11
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/588/14
Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Проворної Н.І.

з участю: представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4,
ОСОБА_13, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Львові цивільну справу за апеляційними
скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
та ОСОБА_9 на рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 04
червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_9, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_4 про втрату права на житлову
площу та зустрічним позовом ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_4 до ОСОБА_9, ОСОБА_2 про
вселення в житлове приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

14 січня 2010 року ОСОБА_9 та ОСОБА_2
звернулися із позовом до ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_4 у якому із урахуванням
уточнених вимог від 11 березня 2013 року,
на підставі ст.107 ЖК України, просили
визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_13 такими, що
втратили право на користування
будинком за адресою: АДРЕСА_1 та зняти з
місця реєстрації (а.с.3, 188-191).

11 березня 2010 року ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_4 звернулися із зустрічним
позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_2 у якому із
урахуванням уточнених вимог від 11
березня 2013 року та 04 квітня 2013 року, на
підставі ст.ст.64,65 ЖК України, просили
зобов'язати відповідачів не чинити їм
перешкод у користуванні жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та
вселити їх у вказане приміщення (а.с.34-35,
206,228-229).

Оскаржуваним рішенням
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04 червня 2013 року
у задоволенні первісного позову ОСОБА_9
та ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_13,
ОСОБА_4 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_9, ОСОБА_2 усунути
перешкоди ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_12 в
користуванні житлом у будинку АДРЕСА_1
шляхом надання ключів від замків
вхідних дверей та надання вільного
доступу в спірне житло.

Вселено ОСОБА_7, ОСОБА_13 в будинок
АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржили представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_9

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилається на те, що
суд першої інстанції безпідставно не
взяв до уваги акти ЖЕК №3 від 20.10.2009 року
та від 07.12.2009 року у яких зазначено про
відсутність ОСОБА_7, ОСОБА_13 та ОСОБА_4
за місцем реєстрації із січня 2009 року.

Зазначає, що ОСОБА_7 у лютому 2009 року
виїхала на заробітки в республіку
Італія, ОСОБА_13 ще у 2003 році виїхала на
навчання у м. Київ, де
працевлаштувалась та вийшла заміж.
Тому останні втратили право на
користування житловим приміщенням за
місцем реєстрації в силу вимог ст.107 ЖК
України.

Просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 04
червня 2013 року скасувати та
постановити нове рішення яким
первісний позов задовольнити, а в
зустрічному позові відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9
посилається на те, що суд не взяв до
уваги дані про те, що її внучка ОСОБА_13 з
2009 року працює за трудовим договором у
м.Києві, вийшла заміж за іноземця і має
свою сім»ю. Колишня невістка ОСОБА_7
також не проживає у спірному будинку, а
шлюб з її сином ОСОБА_2 розірвано.

Просить рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 04
червня 2013 року скасувати та
постановити нове рішення яким
первісний позов задовольнити, а в
зустрічному позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання апеляційних скарг ОСОБА_2
та ОСОБА_9, представника ОСОБА_4, ОСОБА_13
та ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на їх заперечення,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.107 ЖК України наймач
жилого приміщення вправі за згодою
членів сім»ї в будь-який час розірвати
договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його
сім»ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.

Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім»я, то, договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім»ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщення з
дня вибуття.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові від 12 квітня 1985 року №2 «Про
деякі питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу
України (п.11) зазначив, що відповідно до
ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який
вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це.

На ствердження вибуття суд може брати
до уваги будь-які фактичні дані, які
свідчать про обрання стороною іншого
постійного місця проживання
(повідомлення про це в листах, розписка,
переадресовка кореспонденції,
утворення сім'ї в іншому місці,
перевезення майна в інше жиле
приміщення, виїзд в інший населений
пункт, укладення трудового договору на
невизначений строк тощо).

Громадяни, відсутні у місці постійного
проживання за умовами і характером
роботи (члени екіпажів суден,
працівники геологічних,
розвідувальних партій, експедицій та
інші працівники, діяльність яких
пов'язана з постійним пересуванням), у
період її виконання можуть бути
визнані на підставі ст. 107 ЖК України
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, з якого вони вибули
у зв'язку з цією роботою, в разі
одержання жилої площі, вселення на жилу
площу членів сім'ї або в інших випадках
забезпечення їх жилою площею для
постійного проживання (п. 3 постанови
Ради Міністрів СРСР від 16 квітня 1988 р. N
477 "Про гарантію житлових прав громадян,
тимчасово відсутніх у місці постійного
проживання за умовами і характером
роботи").

Судом та матеріалами справи
установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі з 01
березня 1986 року. У шлюбі в них
народилося двоє дітей ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

У спірному одноповерхову будинку за
адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрований
з 24.06.1981р., ОСОБА_7 з 07.01.1988р., ОСОБА_13 з
10.07.2008р., ОСОБА_4 з 23.07.2009 року.

Також у вказаному будинку з 10.10.1958 року
зареєстрована ОСОБА_9

Будинок не приватизований і перебуває
на балансі КП
«Червонограджитлокомунсервіс».

Розпорядженням Червоноградської
міської ради від 14.06.1993 року №208, у
зв'язку із смертю ОСОБА_14, основним
квартиронаймачем визнано ОСОБА_9
(дружину ОСОБА_14).

З 2000 року ОСОБА_2 почав працювати на
тимчасових за кордоном в республіці
Португалія, а його дружина ОСОБА_7 з
дітьми продовжувала проживати у
спірному будинку разом із ОСОБА_9

У 2003 році ОСОБА_13 році вступила на
навчання на фармацевтичний факультет
Київського ВУЗу, у якому навчалася до
2008 року.

З 02 листопада 2009 року ОСОБА_13 працює
провізором аптеки ТзОВ «Лекфарм» і
орендує житло у м.Києві (а.с.5-6).

У 2007 році студенткою Київського
національного авіаційного
університету стала ОСОБА_13

Відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_7
ускладнилися з 2008 року, вони припинили
сімейні стосунки, відтак ОСОБА_7, у
лютому 2009 року, з метою утримання дітей
ОСОБА_13 та ОСОБА_4, виїхала на тимчасові
заробітки в республіку Італія.

21 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про розірвання
шлюбу і згідно рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 11 серпня 2009 року
шлюб між ними був розірваний (а.с.16
справа №2-2487/09).

12 серпня 2009 року ОСОБА_7 звернулася з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання ОСОБА_4 у
зв»язку із навчанням останньої і
рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 18 серпня 2010
року, зміненого частково рішенням
Апеляційного суду Львівської області
від 16 листопада 2010 року вирішено
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000
гривень щомісячно (а.с.62,90 справа
№22ц-7457/10).

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_7, вирішенням питання про
стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4, між колишнім подружжям
стали виникати конфлікти та сварки на
побутовому грунті, сторони
звинувачували одне одного у
спричиненні тілесних ушкоджень, що
зафіксовано матеріалами перевірки
Червоноградського МВ УМВСУ (а.с.60).

З того часу (серпень 2009 року) ОСОБА_2 та
ОСОБА_9 стали чинити перешкоди у
користуванні жилим приміщенням ОСОБА_7,
ОСОБА_13 та ОСОБА_4 і останні не могли
вільно користуватися належним їм жилим
приміщенням.

Зокрема, як убачається із матеріалів
перевірки Червоноградського МВ УМВСУ у
Львівській області, 05 та 06 січня 2010 року
в чергову частину міліції зверталися
ОСОБА_4 та ОСОБА_13 про протиправну
поведінку ОСОБА_9 та її дочки ОСОБА_15,
які замінили замок на вхідних дверях
будинку за адресою: АДРЕСА_1,
погрожували розправою, і не впускали їх
до дому (а.с.60, матеріали перевірки
334-026/2010р.).

Про заміну вхідного замка до дверей
спірного будинку зазначав у своїх
поясненнях у суді першої інстанції і
сам ОСОБА_2

Довідкою Червоноградського міського
центру зайнятості №708 від 04.04.2013 року
стверджується, що ОСОБА_7 перебуває на
обліку в Червоноградському центрі
зайнятості як безробітна з 02 квітня 2013
року, що спростовує доводи апелянтів
про вибуття її за кордон на постійне
місце проживання.

Системний аналіз зазначених доказів
свідчить про те, що позивачі за
первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_9
чинять перешкоди у користуванні
житловим будинком за адресою АДРЕСА_1
ОСОБА_7, ОСОБА_13 та ОСОБА_4, а ОСОБА_7 та
ОСОБА_13 не вибували на постійне місце
проживання в інший населений пункт.

Тимчасова відсутність за місцем
реєстрації у спірному житлі ОСОБА_7
зумовлена необхідністю утримання
своїх дітей (ОСОБА_13 та ОСОБА_4).

ОСОБА_13 хоча і працевлаштована у
м.Києві, однак не забебезпечена там
житлом для постійного проживання.

Тому відповідачі за первісним позовом
не можуть бути визнані такими що
втратили право на користування жилим
приміщенням з підстав передбачених
ст.107 ЖК України.

Відтак суд першої інстанції вірно
відмовив у задоволенні первісного
позову ОСОБА_9 та ОСОБА_2 та задоволив
зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_13 та
ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно
встановлено фактичні обставини справи,
дотримано процедуру розгляду справи
встановленої ЦПК України, ухвалено
справедливе рішення, тому підстав для
його зміни чи скасування суду колегія
суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 та ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.