Провадження № 2/344/744/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретарів Сивухіної Ю.Ю.,
Іванова О.В.,

за участі позивачки за первісним
позовом ОСОБА_1, представника позивачки
за первісним позовом ОСОБА_2,
відповідачки за первісним позовом
ОСОБА_3, відповідачки за первісним
позовом ОСОБА_4, представника органу,
якому законом надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
Дутчак І.В., представника третьої особи
Деренько З.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
орган, якому законом надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб - Служба у справах дітей
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради, про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
та зняття з реєстраційного обліку,
об'єднана в одне провадження зі справою
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, орган,
якому законом надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб -
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням та зобов'язання зняти з
реєстраційного обліку, стягнення
судових витрат.

В попередньому судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_3 звернулась до із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
житлової кімнатою в гуртожитку та
зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 03 грудня 2013 року
вказані первісний позов ОСОБА_1 та
зустрічний позов ОСОБА_3 об'єднані в
одне провадження.

Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року до
участі в справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору допущено Виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради.

КП «Дирекція замовника» не надало
своєї згоди на залучення до участі в
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог, тому розгляд справи
було проведено за їх відсутності.

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_1,
свої позовні вимоги мотивує тим, що
вона працює в ПАТ «Укртелеком» та
проживає в гуртожитку по АДРЕСА_1
кімната НОМЕР_1.на підставі ордеру на
житлову площу із 1992 року. Ордер вона
отримала на підставі рішення
адміністрації профспілкового комітету
ПАТ «Укртелеком». Також у кімнаті
гуртожитку окрім позивачки ОСОБА_1
зареєстрована її дочка ОСОБА_7, яка
фактично і постійно проживає разом з
позивачкою. Крмі того, у вказаній
кімнаті в гуртожитку також
зареєстровані, але не проживають
відповідачка ОСОБА_3, її доньки ОСОБА_4,
ОСОБА_8 та онук ОСОБА_9 Відповідачі за
комунальні послуги не оплачують
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 6435 грн. 49 коп.
Позивачка за власний кошт утримує
кімнату в гуртожитку сплачує
комунальні платежі. Реєстрація в
кімнаті відповідачів перешкоджає
позивачці ОСОБА_1 використати своє
право на приватизацію кімнати в
гуртожитку. Те що відповідачі не
проживають у кімнаті гуртожитку
підтверджується письмовими доказами
та показами свідків. Оскільки
відповідачі не проживають в гуртожитку
понад шість місяців, то позивачка
просить визнати їх такими, що втратили
право на користування кімнатою в
гуртожитку та зняти їх з
реєстраційного обліку.

Відповідачка за первісним позовом та
позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3
свої зустрічні вимоги обґрунтовує тим,
що вона також працює у ПАТ «Укртелеком»
та отримала ордер на вселення в кімнату
НОМЕР_2 гуртожитку по АДРЕСА_1 на
підставі рішення адміністрації
профспілкового комітету.
Зареєстрована вона в гуртожитку з 1997
року. У кімнаті гуртожитку також
зареєстровані її діти ОСОБА_4, ОСОБА_8,
та онук ОСОБА_9 Позивачка за первісним
позовом та відповідачка за зустрічним
ОСОБА_1 також отримала ордер на
вселення у спірну кімнату,
зареєстрована та проживає у кімнаті з
2004 року. З моменту вселення ОСОБА_1 в
спірну кімнату між ними почались
суперечки. Для того щоб вирішити
суперечки щодо кімнати, ОСОБА_3
неодноразово зверталась до
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради з
приводу виділення їй іншої кімнати для
проживання в гуртожитку. Однак до
сьогодні питання не вирішено. Останні
роки ОСОБА_3 здійснює догляд за своїм
перестарілим батьком ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в с.
Марківці, Тисменицького району, а тому
тимчасово не проживає в гуртожитку. За
тимчасової відсутності ОСОБА_3 за
місцем реєстрації в гуртожитку
позивачка за первісним позовом ОСОБА_1
змінила замки до кімнати в гуртожитку у
зв'язку із чим ОСОБА_3 не може потрапити
до кімнати та користуватись нею. Такими
діями ОСОБА_1 порушує права ОСОБА_3 та її
неповнолітньої дочки ОСОБА_8, яка
змушена проживати разом зі своєю
матір'ю в с. Марківці. Враховуючи те, що
ОСОБА_3 пропрацювала в Укртелекомі
більше десяти років, то вона не може
бути виселена з гуртожитку без надання
іншого житлового приміщення.

У судовому засіданні позивачка за
первісним позовом та відповідачка за
зустрічним позовом ОСОБА_1 та її
представник позовні вимоги первісного
позову підтримали з мотивів наведених
в позовній заяві. Просили позов
задовольнити в повному обсязі. Вимоги
зустрічного позову не визнали, просили
в його задоволенні відмовити.

Відповідачка за первісним позовом та
позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3
в судовому засіданні вимоги первісного
позову не визнала, просила в його
задоволенні відмовити, оскільки вона є
тимчасово відсутньою за місцем
реєстрації з причин, які від неї не
залежать. З 1997 року по 2004 рік вона
фактично та постійно проживала в
кімнаті гуртожитку. З 2004 року вона там
не проживає бо здійснює догляд за
батьком, а також тому що ОСОБА_1 чинить
на неї моральний тиск. Зустрічний позов
підтримали з мотивів викладених в
позовній заяві, просила його
задовольнити.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, суду пояснила, що у
кімнаті гуртожитку вона проживала з 2001
по 2004 роки, а на даний час вийшла заміж
та проживає в чоловіка, однак
зареєструватись там разом з сином не
може через обставини, які від неї не
залежать.До 2004 року вона проживала там
з матір'ю ОСОБА_3, її син та онук ОСОБА_3 в
гуртожитку не проживав. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Представник Служба у справах дітей
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради у
вирішенні данного спору поклався на
розсуд суду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради в
судовому засіданні суду пояснила, що
раніше гуртожиток був відомчим, тільки
в 2006 році гуртожиток був прийнятий в
комунальну власність . У вирішенні
данного спору поклалась на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що
проживє в кімнаті НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 з 2005
року, перебуває у дружніх стоунках з
позивачкою ОСОБА_1, ОСОБА_3 вона ніколи
не бачила та не знає. В кімнаті НОМЕР_1
постійно проживає ОСОБА_1 її чоловік та
дочка.

Допитана в судовому засіданні в якості
свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що є
головою будинкового комітету, добре
знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Також свідок
вказала, що ОСОБА_1 рініше жила на 5
поверсі гуртожитку, а в 2004 році ОСОБА_1
прописали та поселили в кімнату ОСОБА_3
під НОМЕР_1 на підставі оредеру.

Суд роз'яснював сторонам їх права та
обов'язки, а також наслідки їх
невиконання і постановляє судове
рішення на підставі тих доказів, що
були надані сторонами.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, покази свідків,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 працюють в ПАТ
«Укртелеком», вказаний факт сторонами
визнається, а тому доказуванню згідно
ст. 61 ЦПК України не підлягає.

Як вбачається ся із довідки КП «ЄРЦ» в
кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1
зареєстровані (а.с.10):

ОСОБА_3 з 07.05.1997 року;

ОСОБА_4 (дочка) з 10.07.2001 року;

ОСОБА_8 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є
неповнолітньою;

ОСОБА_9 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_4, який є
малолітнім;

ОСОБА_1, з 24.02.2004 року;

ОСОБА_7, з 24.12.2008 року.

Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу
України (далі ЖК України),

Відповідно до ст. 127 ЖК Української РСР
та п. 2 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів Української РСР від
03.06.1986 року №208, гуртожитки
призначаються лише для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а також інших громадян у період
їх роботи або навчання.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 року N 208 затверджене Примірне
положення про гуртожитки.

Згідно із ч.1 ст. 128, ст. 129 ЖК Української
РСР, п. 10 Примірного положення про
гуртожитки єдиною підставою для
вселення на надану житлову площу в
гуртожитку є спеціальний ордер, який
видає адміністрація підприємства,
установи, організації на підставі
спільного із профспілковим комітетом
рішення про надання житлової площі в
гуртожитку.

Ордер може бути виданий лише на вільну
жилу площу.

Адміністрація підприємства, установи,
організації веде облік ордерів, що
видаються громадянам на зайняття жилої
площі. Бланки ордерів зберігаються як
документи суворої звітності.

В матеріалах справи містяться копії
ордерів виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3
(а.с.110-111), а також судом оглянуто їх
оригінали.

Як вбачається з копію ордеру на житлову
площу в гуртожитку, який виданий ОСОБА_3
(а.с.110), він був виданий на основі
рішення ради адміністрації
профспілкового комітету ОПЕЗ
«Івано-Франківськтелеком» № 7/23 від 31
березня 1997 року на вселенні в кімнату
НОМЕР_1 в гуртожиток АДРЕСА_1 в м.
Івано-Франківську.

З ордеру на житлову площу в гуртожитку,
який виданий ОСОБА_1 не вбачається ні
дати його видання, ні рішення
адміністрації профспілкового комітету
на основі якого видається ордер (а.с.111).

Також є незрозумілим, як видано ордер
на кімнату, яка вже зайнята іншою
особою.

Як зазначено представником третьої
особи, та не заперечується сторонами,
гуртожиток перебуває у комунальній
власності м. Івано-Франківська.

Як вбачається із листа директора КП
«Дирекція замовника» (а.с.109), згідно
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
20.07.2010 року за № 401, кімнаті НОМЕР_1 в
гуртожитку АДРЕСА_1 було присвоєно
поштову адресу кімнати під НОМЕР_1.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, на даний час в
кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_1 з сім'єю.

ОСОБА_3 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_8
проживає в с. Марківці, а дочка
навчається в школі з 2006 року (а.с.16).

Відповідачка ОСОБА_4 проживає в с.
Марківці разом зі своїм чоловіком,
однак не зареєстрована за адресою
проживання. ОСОБА_9, онук ОСОБА_3 та син
ОСОБА_4 станом на 13.02.2012 року не
зареєстрований та не проживає в с.
Марківці (а.с.14).

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1
вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є такими, що втратили право на житлову
кімнату в гуртожитку, оскільки не
проживають там понад строки
встановлені ст. 71 ЖК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з
урахуванням подібності за змістом
правовідносин саме щодо користування
жилою площею у гуртожитку з
правовідносинами, що регулюються
загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК
України щодо відсутності осіб, які
мають право користування жилим
приміщенням державного або
громадського житлового фонду,
положення цих правил про збереження за
відсутньою особою права на жиле
приміщення слід застосовувати і в разі
тимчасової відсутності у гуртожитку
особи, якій у ньому надавалася жила
площа (за відсутності підстав для
виселення).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК Української
РСР при тимчасовій відсутності наймача
або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Статтею 72 ЖК Української РСР
встановлено, що визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Факт відсутності відповідачів за
первісним в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку
АДРЕСА_1 понад встановлені строки
позивач ОСОБА_1 підтверджує актами та
показами свідків.

Але, судом встановлено та підтверджено
довідкою Марковецької сільської ради
від 28.11.2013 року, що відповідачка ОСОБА_3
не проживає в кімнаті гуртожитку
тимчасово, оскільки здійснює догляд за
свої перестарілим батьком ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.52).

Крім того, свідок ОСОБА_11 вказала, що
проживає в гуртожитку з 2005 року, а тому
вона не може знати чи проживала у
спірній кімнаті ОСОБА_3 до 2004 року,
бобир до моменту вселення у спірну
кімнату ОСОБА_1

А свідок ОСОБА_12 вказала, що ОСОБА_1 була
вселена в кімнату ОСОБА_3 на підставі
ордеру, в якому, як встановлено судом,
відсутня дата його видачі та номер
рішення.

Актами, які надала ОСОБА_1
підтверджується факт, що ОСОБА_3 не
проживає в кімнаті, однак ОСОБА_3 цього
й не заперечує, оскільки проживає
тимчасово в іншому місці.

Відповідачка ОСОБА_4 зі своїм
малолітнім сином, не може проживати в
кімнаті НОМЕР_1, оскільки там проживає
ОСОБА_1 зі своєю сім'єю, проживання
стількох людей, тим більше дітей, на
такій маленькій площі, в одній кімнаті
є неможливим та недоцільним.

Крім того, ОСОБА_3 неодноразово
зверталась до органів місцевої влади
із проханням про вирішення житлової
суперечки шляхом надання їй іншої
кімнати в цьому гуртожитку, однак
питання на даний час не вирішено (а.с.43,
44, 45,46).

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не користуються
кімнатою в гуртожитку, яка надана
ОСОБА_3 у відповідності до чинного
законодавства, не зі своєї волі, а через
те, що нею неможливо користуватись
такій кількості людей, а також тому, що
ОСОБА_3 здійснює догляд за своїм
батьком, який проживає в с. Марківці.

ОСОБА_1 хоче позбавити права на
користування відповідачів кімнатою в
гуртожитку, оскільки має намір
приватизувати спірну кімнату, ордер на
вселення в яку є сумнівним, оскільки в
ньому не зазначено дати його видачі та
рішення адміністрації профспілкового
комітету.

Згідно ст. 131 ЖК України та у
відповідності до п. 41 Примірного
положення про гуртожиток, з гуртожитку
без надання іншого жилого приміщення
не може бути виселено: осіб, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
жилу площу в гуртожитку, не менш як
десять років; одиноких осіб з
неповнолітніми дітьми, які проживають
разом з ними.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 вона
пропрацювала в Укртелекомі більше
десяти років, а також є одинокою з
неповнолітньою дитиною.

Отже, з урахуванням наведеного, суд
прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1
не підлягає до задоволення.

Що стосується вимог зустрічного позову
ОСОБА_3, то суд вважає такі вимоги таким,
що не підлягають до задоволення,
оскільки як пояснила, ОСОБА_3 вона
добровільно тимчасово не проживає в
кімнаті гуртожитку бо здійснює догляд
за батьком. Також ОСОБА_3 зазначила, що
як таких перешкод їй не чинять у
користуванні кімнатою, однак чиниться
моральний тиск. Доказів того, що ОСОБА_1
їй чиняться перешкоди у користуванні
кімнатою суду не надано.

Однак, суд вважає за необхідне
зазначити, що власнику гуртожитку слід
якнайскоріше вирішити житлові
суперечки сторін та перевірити
законність та підстави видання ордеру
ОСОБА_1, для недопущення порушення
житлових прав сторін в майбутньому.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до п. п. 2, 10, 41 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів Української РСР від
03.06.1986 року №208, ст. ст. 71, 72, 127, 128 ч.1, 129, 131
Житлового кодексу Української РСР, ст.
ст. 3, 4, 8 ч.8, 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 213-215, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - Служба
у справах дітей виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору Виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради, про
визнання осіб такими, що втратили право
на користування житловим приміщенням
та зняття з реєстраційного обліку
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено
20 червня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.