АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3859/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 644/6944/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 10» червня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17 квітня 2014 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а
н о в и л а:

У липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду з
зазначеним та у подальшому уточненим
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 08.11.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір № ML-701/962/2007, згідно з яким банк
надав ОСОБА_1 кредит в сумі 202481,60
доларів США. 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю № б/н, згідно з
яким останньому перейшло право вимоги
до боржника за кредитним договором №
ML-701/962/2007 від 08.11.2007 року. ОСОБА_1
відповідно до кредитного договору
зобов'язався прийняти, належним чином
використати та повернути банку
кредитні кошти у строки, зазначені в
кредитному договорі, також сплатити
відповідну плату за користування
кредитом в порядку та на умовах, що
визначені договором. 08.11.2007 року в
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору між банком та
ОСОБА_2 укладено договір поруки №
SR-701/962/2007, відповідно до якого остання
зобов'язалася відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником його
зобов'язань та відповідати перед
кредитором як солідарні боржники.
Зазначив, що 08.05.2009 року між банком та
ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1
до кредитного договору, згідно з яким
сторони погодили змінити розмір
фіксованої процентної ставки до 7 %
річних на період з 08.05.2008 року по 08.10.2009
року та процентну ставку за FIDR. В період
з 08.10.2009 року до повного виконання своїх
зобов'язань сторони погодили, що
відповідач буде сплачувати фіксований
відсоток у розмірі 5,25% та процентну
ставку за FIDR. 08.12.2009 року між сторонами
укладено додатковий договір до
кредитного договору, згідно з яким в
період з 08.12.2009 року по 08.02.2010 року
сторони погодили встановити фіксовану
процентну ставку у розмірі 6,50% річних
та процентну ставку за FIDR, з 08.12.2010 року
до повного виконання боргових
зобов'язань сторони погодили
використовувати плаваючу процентну
ставку, що складалася з фіксованого
відсотку у розмірі 5,46% та процентної
ставки за FIDR. Вказав, що взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором та
додатковими угодами відповідач не
виконав та станом на 04.07.2013 року
заборгованість становила 9 111 766, 85 грн.,
яка складалася з заборгованості за
кредитом в сумі 213103,84 доларів США, що
еквівалентно 1703338,99 грн.,
заборгованість за простроченими
відсотками за користування кредитними
коштами в сумі 32050,64 доларів США, що
еквівалентно 256180,76 грн., пеня за період
з 01.10.2012 року по 01.10.2013 року в сумі 7152247,10
грн. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» суму заборгованості за
кредитним договором № ML -701/962/2007 від
08.11.2007 року в розмірі 9111766,85 грн. та
стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судові витрати в розмірі 3441,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17 квітня
2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» - задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2
солідарно на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором № ML-701/962/2007 від
08.11.2007 року, яка складалася з
заборгованості за кредитом в сумі
1703338,99 грн., заборгованість за
відсотками в сумі 256180,76 грн. та зменшено
розмір пені до суми в розмірі 1959519,75
грн., а всього стягнуто - 3919039,50 грн., в
задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення солідарно пені за даним
кредитним договором в сумі 5192727,35 грн. -
відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
судовий збір по 1720,50 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - змінити, шляхом
зменшення суми основного боргу до 1 060
644,41 грн., зменшення стягуваної пені до
151 460,02 грн. та відмовити в задоволені
позову стосовно ОСОБА_2 При цьому
посилався на неповне з`ясування судом
обставин справи, що мають значення для
справи, на невідповідність висновків
суду обставинам справи, на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув уваги на
те, що позивач належним чином не
повідомив його про заміну кредитора у
зобов'язанні, наданий банком
розрахунок не відповідав діючому
законодавству, нарахування пені не
може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ. Зазначив, що договором
поруки не встановлено строк
пред'явлення вимоги, позивач пропустив
строк пред'явлення вимоги до нього,
судом призначено суму, яка не
відповідала умовам обсягів переходу
прав до нового кредитора.

Судова колегія, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши обставини справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне апеляційну скаргу -
відхилити, рішення суду - залишити без
змін з наступних підстав.

Стягуючи солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь позивача суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 3919039,50 грн., суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з того, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишалася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08 листопада 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
ML-701/962/2007 на суму 202481,60 доларів США з
плаваючою процентною ставкою строком
до 08 листопада 2029 року та 08 травня 2009
року і 08 грудня 2009 року - додаткові
угоди. 08 листопада 2007 року в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором між банком та
ОСОБА_2 укладено договір поруки №
SR-701/962/2007 та 08 травня 2009 року і 08 грудня
2009 року - додаткові угоди, згідно яких
ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати за
повне та своєчасне виконання боржником
його зобов'язань та відповідати перед
кредитором як солідарні боржники. Із
розрахунку, який міститься на аркушах
справи №№ 22 - 39 вбачається, що сума
щомісячного платежу склала 2615,48 грн. З
січня 2009 року ОСОБА_1 припинив погашати
кредит. 20.11.2009 року, 22.12.2009 року та 26.01.2010
року банк направляв на адресу
відповідачів досудові вимоги та
повідомлення щодо погашення
заборгованості. 12 листопада 2010 року між
банком та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» укладено договір купівлі -
продажу кредитного портфелю № б/н,
згідно якого банк відступив, а
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» прийняв на себе зобов'язання
за вказаним кредитним договором.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що
позивач належним чином не повідомив
ОСОБА_1 про заміну кредитора у
зобов'язанні, що наданий банком
розрахунок не відповідає діючому
законодавству, що нарахування пені не
може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що договором поруки не
встановлено строк пред'явлення вимоги,
що позивач пропустив строк
пред'явлення вимоги до ОСОБА_1, що судом
призначено суму, яка не відповідала
умовам обсягів переходу прав до нового
кредитора, тому в задоволенні позову
необхідно відмовити, судовою колегією
не приймаються з наступних підстав.

Статтею 516 ЦК України передбачено, що
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом, тобто згоди ОСОБА_1 при заміні
кредитора у зобов'язанні не потрібна.

Із змісту кредитного договору
вбачається, що повернення кредиту та
сплати процентів відбувається шляхом
сплати позичальником ануїтетних
платежів. Сума кредиту та процентів
щомісяця погашається рівними
частинами на протязі всього строку
кредитного договору не пізніше 10 числа
кожного місяця.

Із пункту 1.9.1 кредитного договору
вбачається, що банк має право вимагати
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому або визначеній
банком частині у випадку невиконання
позичальником своїх боргових
зобов'язань за цим договором чи іншими
укладеними банком договорами. При
цьому, зобов'язання позичальника щодо
дострокового виконання боргових
зобов'язань в цілому настає з дати
відправлення банком на адресу
позичальника відповідної вимоги та
повинно бути проведено позичальником
протягом 30 календарних днів з дати
одержання позичальником відповідної
вимоги.

Як вбачається з наданого розрахунку з
січня 2009 року ОСОБА_1 припинив погашати
кредит. 20.11.2009 року, 22.12.2009 року та 26.01.2010
року банк направляв на адресу
відповідачів досудові вимоги та
повідомлення щодо погашення
заборгованості. У листопаді 2010 року між
банком та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» укладено договір купівлі -
продажу кредитного портфелю № б/н. На
аркуші справи № 118 міститься заява
ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг» від 15.01.2013
року щодо врегулювання спірних
відносин. 23.07.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернувся до суду за захистом
своїх порушених прав в межах
трирічного строку, тому вважати, що
позивач пропустив строк звернення до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права підстав не має.

Частиною 1 статті 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Пунктом 1.2. договору поруки
передбачено, що поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники, що
означає, що кредитор може звернутися з
вимогою про виконання боргових
зобов'язань як до боржника, так і до
поручителя, чи до обох одночасно, тому
посилання представника ОСОБА_1
стосовно того, що ОСОБА_2 не повинна
відповідати як солідарний боржник є
необґрунтованими. Вимоги щодо
повернення кредиту направлялися як
ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 в межах строку,
передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції з додержанням вимог ст. ст. 212
- 214 ЦПК України, правильно встановивши
обставини справи, надавши належну
оцінку наявним у справі доказам,
врахувавши норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позову банку. Доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Питання щодо стягнення судових витрат
вирішено відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 17 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів з дня проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Судді