Єдиний унікальний номер 259/1276/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4230/2014
Головуючий в 1 інстанції: Писанець
Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2014 року

Колегія суддів апеляційного суду
Донецької області в складі:

Суддів Прокопчук
Л.М.,

Хейло Я.В., Корчистої
О.І.

при секретарі:
Попченко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Куйбишевського
районного суду м.Донецька від 31 березня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за договором позики,-

встановив:

Ухвалою Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 31 березня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_3 про
забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду скасувати, зобов'язати суд
першої інстанції зробити запит до КП
«Бюро технічної інвентаризації»
м.Донецька щодо реєстрації житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованого по АДРЕСА_1 за
відповідачем та винести нову ухвалу,
якою накласти арешт на будинок за
адресою АДРЕСА_1. Вважає, що суд
безпідставно прийшов до висновку, що
будинок не належить відповідачу,
оскільки відсутні дані про його
належну реєстрацію у Державному
реєстрі речових прав , тоді як він був
зареєстрований в БТІ відповідно до
вимог чинного на той час законодавства.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної
скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного
суду не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав .

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві
про забезпечення позову повинно бути
зазначено причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вказаний
будинок не належить відповідачу
ОСОБА_4, та взагалі право власності на
будинок не за ким не зареєстровано.

Апеляційний суд не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Як зазначено у постанові Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року N 9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", забезпечення
позову - це сукупність процесуальних
дій, які гарантують виконання рішення
суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 зазначеної постанови
передбачено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 20
лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду
з заявою про забезпечення його позову
до ОСОБА_4 про стягнення коштів за
договором позики шляхом накладання
арешту на належний відповідачу на
праві власності будинок (а.с.6).

В обґрунтування своїх вимог ним
було надано договір дарування від
12.01.1988 року, відповідно до якого ОСОБА_4
отримав у дар будинок АДРЕСА_1. Договір
дарування нотаріально посвідчений та
зареєстрований в Донецькому бюро
технічної інвентаризації за № 114(а.с.7).

Відповідно до ст. 227 Цивільного
кодексу УССР ( в редакції 1963 року ,
чинного на момент укладення договору
дарування) договір купівлі-продажу
жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б
однією з сторін є громадянин.
Договір купівлі-продажу жилого будинку
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Такі ж вимоги законом були визначені і
щодо укладання договорів дарування
житлового будинку.

Відповідно до п. 1 Інструкції про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української PCP від 31.01.1966
року (діючей на момент правочину)
реєстрацію будинків з обслуговуючими
їх будівлями і спорудами та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української PCP провадять
бюро технічної інвентаризації
виконкомів місцевих Рад депутатів
трудящих.

Таким чином, договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 пройшов
державну реєстрацію у визначеному на
час його реєстрації законодавчому
порядку , належить відповідачу на праві
приватної власності та суд першої
інстанції безпідставно прийшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заяви позивача
про забезпечення його позову шляхом
накладання арешту на цей будинок.

Апеляційний суд вважає, що вимоги
ОСОБА_3 є обґрунтованими та невжиття
заходів забезпечення позову у даному
випадку може утруднити виконання
рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.303, 312, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 31 березня 2014 року
скасувати.

Накласти арешт на житловий будинок з
надвірними спорудами за адресою
АДРЕСА_1 що належить на праві власності
ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.