АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1898 / 2014 р.
Головуючий в І інстанції
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року липня місяця 02 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П., Ігнатенко
П.Я.При секретарі: Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 24 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «комерційний
банк «Надра», треті особи приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, відділ
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м.Херсоні про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вище зазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
між ним та відповідачем існують з 2007
року кредитно-зобов'язальні відносини,
забезпечення яких гарантовано
укладеним між ним та банком договором
іпотеки, належного йому нерухомого
майна.

04 травня 2013 року він отримав від
відповідача листа-вимогу про усунення
порушень за кредитним договором, у
якому було зазначено суму
заборгованості станом на 23.04.2013 року - 1
405 018,57 грн.

02 вересня 2013 року він отримав постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження на підставі
виконавчого напису від 21.06.2013 року
вчиненого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 про стягнення з нього 1 406
718,57 грн.

Позивач зазначає, що виконавчий напис
вчинено з порушенням норм права, що
регулюють спірні правовідносини, а
саме: ст.ст.87,88 Закону України «Про
нотаріат» п.п.3; 3.4 глави 16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №296/5 від
22.02.2012 року та п.1 Переліку документів,
за якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1172 від
29.06.1999 року, оскільки нотаріус не
пересвідчився у підтвердженні
документально безспірності
заборгованості боржника, не зважив, що
в судах на розгляді перебували спори
між ним та банком, що свідчить про
існування спору щодо розміру
заборгованості та не звернув уваги, що
сума заборгованості, вказана у
листі-вимозі банку та виконавчому
написі не співпадає. Крім того,
посилається на ту обставину, що право
банку на примусове стягнення боргу
виникло у 2008 році, а з питання вчинення
виконавчого напису відповідач
звернувся поза межами трьохрічного
строку, визначеного Законом.

Просив визнати виконавчий напис
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
від 21.06.2013 року зареєстрований в
реєстрі за №647, таким, що не підлягає
виконанню, судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 24 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_6 посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, та належної
оцінки встановлених по справі фактів
та доказів, просив його скасувати,
постановити нове рішення про
задоволення його позову.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає
апеляційну скаргу не підлягаючою
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 28 вересня 2007 року
між ОСОБА_6 та ПАТ «КБ «Надра» було
укладено кредитний договір та 24 грудня
2010 року додаткову угоду до вказаного
договору, відповідно до умов яких банк
надав позичальнику кредит в сумі 107 000
доларів США.

У забезпечення виконання умов
кредитного договору між сторонами
було укладено 28 вересня 2007 року договір
іпотеки, за яким ОСОБА_6 передав банку в
іпотеку належний йому на праві
власності житловий будинок,
розташований у АДРЕСА_1 (а.с.8-15).

У результаті порушення умов кредитного
договору ОСОБА_6 у нього утворилася
заборгованість, на підставі чого
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
вчинила 21.06.2013 року виконавчий напис,
яким звернула стягнення на предмет
іпотеки (а.с.20).

Пред'являючи позов ОСОБА_6 посилався на
те, що при вчиненні виконавчого напису,
нотаріус не перевірив безспірність
кредитної заборгованості.

Здійснення виконавчого напису
нотаріусом регулюється ст.ст.87, 88
Закону України «Про нотаріат», ст..33
Закону України «Про іпотеку»,
Переліком документів, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 29.06.1999 року №1172,
Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженими
наказом Міністерства юстиції України
від 22 лютого 2012 року №296/5, Правилами
ведення нотаріального діловодства,
затвердженими наказом Міністерства
юстиції України від 31 грудня 2008 року
№2368/5.

Згідно ст.33 Закону України «Про
іпотеку», яка кореспондується з п.4.4
Договору іпотеки від 28.09.2007 року, у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержавець вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до положень ст.88 Закону
України «Про нотаріат», нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями не більше одного року.

Згідно з п.п.1.1-1.2 глави 16 Порядку, для
сплачення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість або на правочинах, що
передбачають звернення стягнення на
майно на підставі виконавчих написів,
Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості проводиться у
безпідставному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Так, п.1 Переліку передбачає, що для
одержання виконавчого напису
подається: а) оригінал нотаріального
посвідчення угоди, що передбачає
сплату грошових сум, передачу або
повернення майна, а також право
звернення стягнення на заставлене
майно; б) документи, що підтверджують
безпідставність заборгованості
боржника та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

04 травня 2013 року позивачем було
отримано, і він цього не заперечує,
вимогу банку про усунення порушень за
кредитним договором від 28.09.2007 року у
якій зазначено, що станом на 23.04.2013 року
за позивачем рахується заборгованість
за кредитним договором у сумі 175 784,13
доларів США 13 центів, що еквівалентно 1
405 018,57 грн., з зазначенням всіх її
складових та вимогою про дострокове
повернення кредиту протягом 30 днів з
дати відправлення вимоги і
попередженням позичальника про
примусове стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, правом банку стягнення з
останнього витрат на оплату послуг
нотаріуса за вчинення виконавчого
напису (а.с.18).

Вимога банку ОСОБА_6 залишена без
задоволення.

Згідно виписки банку за кредитним
договором ОСОБА_6, станом на 23.04.2013 року
за ним рахується заборгованість в сумі
175 781,13 доларів США - 1 405 018,57 грн.

З обставин справи вбачається, що
приватному нотаріусу для вчинення
виконавчого напису відповідачем у
підтвердження наявності
заборгованості було подано документи,
які відповідають вимогам Переліку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
визначив характер правовідносин між
сторонами у відповідності до закону,
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, надав оцінку усім
зібраним доказам у справі та дійшов
правильного висновку, що оспорений
позивачем виконавчий напис нотаріуса,
вчинений відповідно до вимог чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про
існування на момент вчинення
виконавчого напису нотаріуса судових
спорів між ним та банком, предметом
яких був кредитний договір та
заборгованість за ним, що свідчить про
відсутність такої умови, як
безспірність заборгованості, як
підстави для його вчинення, підлягають
відхиленню, як такі що не відповідають
обставинам справи та висновки суду не
спростовують.

Предметом спору за позовом ОСОБА_6 до
ПАТ «КБ «Надра» про визнання правочину
недійсним були умови договору,
погоджені сторонами, а не розмір
кредитної заборгованості. Слід
зазначити, що у задоволенні позову було
судом відмовлено, що сторони не
заперечують, отже результати розгляду
вказаної справи не впливають на
законність вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Що стосується справи про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
її ініціював (позивач) банк;
заборгованість була визначена станом
на 08.11.2012 року та становила 158 914,97
доларів США або 1 270 207,35 грн., яка була
стягнута з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 солідарно,
рішенням Комсомольського районного
суду м.Херсона від 15 січня 2014 року.

Виконавчий напис нотаріуса вчинено на
підставі розрахунку заборгованості
ОСОБА_6, за кредитним договором,
вказаній у листі - вимозі банку,
направленому на адресу боржника та
визначено станом на 23.04.2013 року в сумі 175
781,13 доларів 13 центів США або 1 405 018,57
грн. та включенням до неї витрат банку
на вчинення нотаріальної дії у сумі 1
700 грн., що застережено умовами
договору іпотеки від 28.09.2007 року у п.4.4
та вимогою банку про дострокове
погашення кредиту боржником.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
законі, не спростовані доказами,
висновки суду не спростовують і
підлягають відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м.Херсона від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя: (підпис)
Л.П.Воронцова

З оригіналом згідно.

Копія ухвали оформлено 04 липня 2014 року

Ухвала набрала законної сили 02 липня 2014
року

Суддя:
Л.П.Воронцова

Секретар

судового засідання
О.О.Калюжний