АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/8851/12
Номер провадження 22-ц/786/1446/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Петренка В.М., Лобова О.А.

При секретарі: Верещаці М.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 16 травня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний Банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення
стягнення,-

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 16 травня
2013 року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
звернення стягнення задоволено
частково. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№КІV0АК00777121 від 14.10.2005 року в сумі 49140
грн. 31 коп.: - звернуто стягнення на
предмет застави: автомобіль ВАЗ,
модель: 21101, рік випуску 2005, тип ТЗ
легковий седан - В, № кузова/шасі
НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ІДН НОМЕР_2), шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі - продажу
будь-яким способом з іншою особою -
покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір у розмірі - 491
грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
ОСОБА_1, в інтересах якого, апеляційну
скаргу подала ОСОБА_2, в якій просить
рішення районного суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову банку, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для розгляду справи,
а також вважає, що висновки суду не
ґрунтуються на повному, всебічному та
об'єктивному з'ясуванні всіх обставин
справи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що відповідно до кредитного
договору № KIV0AK00777121 від 14.10.2005 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 46229,90
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 21,00% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 1до 14.10.2010 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між банком та
ОСОБА_1 14.10.2005 року було укладено
договір застави рухомого майна, згідно
умов якого, ОСОБА_1 надав в заставу
автомобіль ВАЗ, модель:21101, рік випуску
2005, № кузов/шасі: НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_1,
що належить на праві власності ОСОБА_1

Крім того, забов'язання за кредитним
договором забезпечене порукою у
розмірі 200,00 грн на підставі договору
укладеного 18.08.2009 року між банком та
ОСОБА_3

Як передбачено ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі, що була передана йому
позикодавцем) у строк та порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до положень частини 1 статті
20 Закону України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором
належним чином не виконував, в зв'язку з
чим станом на 04.04.2012 року має
заборгованість перед банком у розмірі
49140,31 грн., яка складається з
заборгованості по кредиту - 16932,14 грн, по
процентам - 20231,89 грн., по комісії - 477,84
грн., пеня - 11498,44 грн.

Оскільки, ОСОБА_4 було порушено умови
кредитного договору щодо своєчасного
внесення оплати по кредиту, внаслідок
чого утворилась заборгованість, суд
першої інстанції правомірно, з
урахуванням умов договору застави та
положень Закону України «Про заставу»
звернув стягнення на заставне майно,
зокрема, автомобіль ВАЗ, модель: 21101, рік
випуску 2005, № кузов/шасі: НОМЕР_3, д.р.н.
НОМЕР_1, що належить на праві власності
ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного
автомобіля банком з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, та надання банку
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу.

Оскільки, рішення місцевого суду в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог, пред'явлених до ОСОБА_3 не
оскаржені, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги.

Дійсність договору поруки не була
предметом судового розгляду, тому діє
презумпція дійсності правочину.

Посилання апелянта на ту обставину, що
Октябрський районний суд м. Полтави не
мав права розглядати даний позов,
оскільки позовна заява подана до суду з
порушенням правил підсудності, не
можуть бути взяті до уваги, оскільки у
відповідності до вимог ст.113 ЦПК
України позивач має право пред'являти
позов за місцем проживання або
місцезнаходженням одного з
відповідачів за своїм вибором.

Посилання апелянта на ту обставину, що
ОСОБА_1 в добровільному порядку
доставив та передав автомобіль
співробітникам ПАТ КБ «ПриватБанк» про
що було складено акт, вірних висновків
місцевого суду не спростовують
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
01.05.2010 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 було видано виконавчий
напис про звернення стягнення на
вказаний автомобіль, який не було
виконано.

Заставний автомобіль ВАЗ, модель 21101,
рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий седан-
В, № кузов/шасі: НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1, на
даний час не реалізовано, хоча і був
переданий в банк згідно акту від 12.10.2014
року.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не
спростовано визначений позивачем
розмір заборгованості перед банком, а
також те, що позасудове врегулювання
звернення стягнення на предмет застави
не позбавляє заставодержателя права
звернення стягнення на предмет застави
в судовому порядку, позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» про звернення
стягнення на заставний автомобіль є
обргунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно встановив
фактичні обставини справи і дав їм
належну правову оцінку.

При цьому, суд першої інстанції вірно
застосував норми матеріального права
відповідно до характеру правовідносин,
що склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним у
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1,
ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія
суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 16 травня 2013 року
-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Одринська Т.В.

Судді: /підписи/
Петренко В.М.

Лобов О.А.

копія

вірно:___________________________________________