Провадження №6/761/1217/2014
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року Шевченківський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ОСОБА_1, боржник - ОСОБА_2,
стягувач - Публічне акціонерне
товариство «ТАСкомбанк»,
заінтересована особа - ОСОБА_3, про
визнання мирової угоди на стадії
примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 (надалі - державний виконавець)
звернулася до суду з поданням, згідно
якого просить визнати мирову угоду від
18 квітня 2014 року, укладену між ОСОБА_2 та
Публічним акціонерним товариством
«ТАСкомбанк» в процесі виконання
виконавчого листа № 2-1831/11, виданого
Печерським районним судом м. Києва 15
листопада 2011 року про солідарне
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний Банк «Бізнес Стандарт»
заборгованості в розмірі 14 029 314 грн. 80
коп.

В обґрунтування подання зазначено, що в
провадженні відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України (надалі - ВПВР ДВС
України) знаходиться виконавчий лист №
2-1831/11, виданий Печерським районним
судом м. Києва 15 листопада 2011 року про
стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний Банк «Бізнес
Стандарт» заборгованість за кредитним
договором № КФ 396-08 від 23 липня 2008 року,
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерний Банк «Бізнес
Стандарт» та ОСОБА_2, в розмірі 14 029 314
грн. 80 коп.

На підставі вищезазначеного
виконавчого документа 13 квітня 2012 року
відкрито виконавче провадження та
надано боржнику строк на самостійне
виконання рішення суду.

29 квітня 2014 року на адресу ВПВР ДВС
України надійшла заява стягувача з
оригіналом мирової угоди від 18 квітня
2014 року, укладеної між сторонами
виконавчого провадження.

У звязку з зазначеним та посилаючись на
положення ч. 3 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» (надалі - Закон)
та ст.ст. 175, 372 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України) державний виконавець
просить розглянути подання та визнати
укладену між сторонами виконавчого
провадження мирову угоду.

Боржник ОСОБА_2, представник стягувача
ОСОБА_4 та представник заінтересованої
особи ОСОБА_5 в судовому засіданні
подання підтримали та просили
задовольнити, а мирову угоду визнати,
посилаючись на те, що підстави для не
визнання мирової угоди відсутні,
оскільки остання не суперечить закону
та не порушує права чи свободи інших
осіб.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду подання повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Разом з тим, оскільки ст. 372 ЦПК України
обов'язковості явки державного
виконавця в судове засідання для
розгляду питання про визнання мирової
угоди не передбачено, суд вважає за
можливе розглядати зазначене питання у
його відсутність.

Вислухавши пояснення боржника,
представників стягувача та
заінтересованої особи, вивчивши
подання та додані до нього матеріали,
проаналізувавши зміст мирової угоди,
суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦПК
України мирова угода, укладена між
сторонами, або відмова стягувача від
примусового виконання в процесі
виконання рішення подається в
письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.
Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб.

Звертаючись до суду з даним поданням
державний виконавець просить визнати
мирову угоду від 18 квітня 2014 року,
укладену між ОСОБА_2 та Публічним
акціонерним товариством «ТАСкомбанк»
в процесі виконання виконавчого листа
№ 2-1831/11, виданого Печерським районним
судом м. Києва 15 листопада 2011 року про
солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний Банк «Бізнес
Стандарт» заборгованості в розмірі 14 029
314 грн. 80 коп.

Так, згідно змісту вказаної мирової
угоди сторони разом підтверджують та
гарантують, що заборгованість, яка
встановлена рішенням суду на загальну
суму 14 029 314 грн. 80 (вісімдесят) коп., буде
погашена перед стягувачем за рахунок
передачі нерухомого майна, що належить
боржнику на праві власності та яке
визначене в п. 1.5 цієї мирової угоди за
ринковою вартістю на загальну суму 8 973
046 грн. 00 коп., без ПДВ. Положеннями п.п.
1.4.2 мирової угоди встановлено Боржнику
строку погашення залишку боргу в сумі 5
056 268,80 грн., без ПДВ, до 31 грудня 2018 року.

При цьому, згідно змісту п. 1.5 мирової
угоди з моменту визнання мирової угоди
судом, ОСОБА_2 передає у власність
належне йому на праві власності
нерухоме майно, а Публічне акціонерне
товариство «ТАСкомбанк» приймає у
власність нерухоме майно, зазначене в
п.п. 1.5.1-1.5.36 мирової угоди.

Разом з тим, як вбачається зі змісту
подання державного виконавця та
доданих до нього матеріалів,
розглянувши цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний Банк «Бізнес Стандарт» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
Печерський районний суд м. Києва
ухвалив рішення від 27 травня 2011 року,
яким стягнув солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний Банк «Бізнес
Стандарт» заборгованість за кредитним
договором № КФ 396-08 від 23 липня 2008 року,
укладеним між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерний Банк «Бізнес
Стандарт» та ОСОБА_2, в розмірі 14 029 314
грн. 80 коп.

13 квітня 2012 року за заявою представника
Публічного акціонерного товариства
«ТАСкомбанк» державним виконавцем
ВПВР ДВС України Бєлозьоровим О.О. було
відкрите виконавче провадження за
виконавчим листом, виданим на підставі
вказаного рішення суду в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_2.
Постановою державного виконавця від 01
лютого 2013 року змінено назву сторони
виконавчого провадження - стягувача з
АТ «АБ «Бізнес Стандарт» на Публічне
акціонерне товариство «ТАСкомбанк».

24 квітня 2014 року сторони звернулись до
державного виконавця із заявою про
укладення вищевказаної мирової угоди.

З вищевикладеного вбачається, що
нерухоме майно (земельні ділянки та
домоволодіння), які боржник ОСОБА_2 має
намір передати стягувачу Публічному
акціонерному товариству «ТАСкомбанк»
за мировою угодою на стадії виконання
рішення суду, не було предметом спору у
вищевказаній цивільній справі.

При цьому, слід зазначити, що сторони не
позбавлені можливості у встановленому
ст.ст. 131, 132 Земельного кодексу України
порядку укласти правочин щодо
відчуження земельних ділянок,
посвідчити та провести державну
реєстрацію вказаних правочинів. Так
само сторони не позбавлені можливості
у встановленому порядку укласти
правочин щодо відчуження домоволодінь.

Крім того, варто наголосити, що
відповідно до положень ст. 63 Закону
звернення стягнення на будинок,
квартиру, земельну ділянку, інше
нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому, в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення на
житловий будинок чи квартиру, в якому
фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення чи земельну
ділянку державний виконавець подає
запит до відповідних місцевих органів,
що здійснюють реєстрацію та облік
майна, про належність такого майна
боржнику на праві власності, а також
перевіряє, чи не перебуває це майно під
арештом.

Після надходження документального
підтвердження належності боржнику на
праві власності будинку чи іншого
нерухомого майна державний виконавець
накладає на них арешт та вносить
відомості про такий арешт до
відповідних реєстрів в установленому
законодавством порядку. Про накладення
арешту на будинок чи інше нерухоме
майно, заставлене третім особам,
державний виконавець невідкладно
повідомляє таким особам.

Однак матеріали справи не містять
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно щодо наявності чи
відсутності обтяжень на дані земельні
ділянки та домоволодіння, а також інших
даних, які б підтверджували, що
земельні ділянки та збудовані на них
об'єкти нерухомого майна не
перебувають у спорі чи під арештом.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи та пояснень учасників судового
засідання, земельні ділянки та
домоволодіння, які боржник має намір
передати стягувачу в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
знаходяться в іпотеці стягувача.

За вказаних обставин сторони не
позбавлені можливості вирішити
питання задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки в порядку, спеціально
регламентованому Розділом V Закону
України «Про іпотеку».

На підставі зазначеного та враховуючи
ті обставини, що визнання мирової угоди
у даному випадку суперечить закону, а
зі змісту подання та доданих до нього
документів не вбачається, що
вирішенням питання про відчуження
земельних ділянок та домоволодінь в
процесі виконання рішення суду не
будуть порушені права та законні
інтереси третіх осіб, суд дійшов
висновку, що у задоволенні подання
державного виконавця про визнання
мирової угоди слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 131, 132 Земельного
кодексу України, ст.ст. 54, 63 Закону
України «Про виконавче провадження» та
керуючись ст.ст. 209, 210, 372 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 про визнання мирової угоди на
стадії примусового виконання -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд міста
Києва шляхом подання апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: