Справа № 128/2326/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

30.05.2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Васильєвої
Т.Ю.

при секретарі: Шевчук О.В.

за участі

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, Третейського
суду при Товарній біржі "ТБ
Всеукраїнська" - суддя Петрина О.Л. про
визнання недійсними рішення 26 сесії 4
скликання Ксаверівської сільської
ради Вінницького району Вінницької
області від 02.02.2006 року, договору
купівлі - продажу від 04.05.2007 року,
скасування рішення третейського суду,
та визнання недійсними державних актів
на право власності на земельну ділянку,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом, обґрунтовуючи
підстави для його задоволення тим, що
26.09.1995 року рішенням Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області їй було передано у
власність земельну ділянку площею 0, 2103
га, на підставі якого 18.11.1998 року їй було
видано Державний акт на право
приватної власності на землю. Дана
земельна ділянка значиться за адресою
АДРЕСА_1, та їй присвоєно відповідний
кадастровий номер, земельна ділянка
вільна від забудови та її межі у
відповідному порядку були винесені в
натурі. Та рішенням Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області від 02.02.2006 року
відповідачу ОСОБА_7 було передано у
власність земельну ділянку площею 0, 2000
га, яку позивачка вважає тотожною її
земельній ділянці. В подальшому ОСОБА_7
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку та за
договором купівлі-продажу від 04.05.2007
року продав надану йому земельну
ділянку ОСОБА_8, який в свою чергу також
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку від
16.06.2007 року. ОСОБА_8 в подальшому також
відчужив придбану в ОСОБА_7 земельну
ділянку, а саме 23.01.2008 року рішенням
постійно діючого Вінницького
третейського суду при Товарній біржі
«ТБ «Всеукраїнська» було визнано
дійсним договір купівлі-продажу між
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 Тому оскільки
позивачка вважає, що без її відома та
вилучення в неї, належну їй земельну
ділянку було передано у власність
іншим особам, в судовому порядку
просить визнати недійсними та
скасувати рішення сільської ради про
передачу у власність відповідачу
ОСОБА_7 земельної ділянки, визнати
недійсним отриманий ним державний акт
на право власності на земельну ділянку,
та визнати недійсними і скасувати
наступні правочини і
правовстановлюючі документи щодо цієї
земельної ділянки (а.с. 9 - 16 т. 1).

В подальшому позивачка зменшила розмір
позовних вимог, а саме просила визнати
незаконним та скасувати рішення
сільської ради про передачу у
власність відповідачу ОСОБА_7
земельної ділянки від 02.02.2006 року в
частині передачі йому у власність
земельної ділянки площею 0, 0532 га,
зазначеної у висновку судової
земельно-технічної експертизи від
14.02.2014 року № ОС-139; визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_7;
визнати недійсним укладений 04.05.2007 року
договір купівлі-продажу земельної
ділянки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8; визнати
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_8; скасувати рішення постійно
діючого третейського суду при Товарній
біржі «ТБ «Всеукраїнська» від 23.01.2008
року про визнання дійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки між
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с. 22 - 25 т. 2).

В судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали, просили
задовольнити вимоги, вказані в заяві
про зменшення позовних вимог, оскільки
висновком судової експертизи
встановлено, що на земельну ділянку
позивачки накладається частина
земельної ділянки, надана ОСОБА_7, яка
на даний час належить ОСОБА_4 Та
оскільки позивачка не має спеціальних
технічних знань, а тому обґрунтовано
дізналася про порушення своїх прав
лише отримавши висновок судової
земельно-технічної експертизи по даній
справі, тому підстави для застосування
наслідків спливу позовної давності
відсутні.

Представник відповідача Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області в судовому
засіданні пояснив, що позов визнає
частково, оскільки на час затвердження
технічної документації на земельну
ділянку, надану ОСОБА_7, відомостей про
накладення земельних ділянок не було
та вважалося, що земельні ділянки
ОСОБА_7 та ОСОБА_1 просто межують.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні позов не визнала,
пояснивши, що її довіритель не є
фахівцем в землевпорядних відносинах,
отримав у власність земельну ділянку
законним шляхом та в законному порядку
відчужив земельну ділянку іншій особі,
тому вважає заявлені до нього вимоги
безпідставними.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
в судовому засіданні позов не визнали,
оскільки вона придбала земельну
ділянку законним шляхом у відповідача
ОСОБА_8, тому є добросовісним набувачем,
та просили застосувати наслідки спливу
позовної давності до заявлених вимог,
оскільки вважають, що позивачка могла
дізнатися про існуючі порушення при
погодженні меж земельної ділянки,
наданої ОСОБА_7, на час виготовлення
останньому технічної документації на
земельну ділянку.

Інші відповідачі та їх представники в
судове засідання з судового розгляду
даної справи не з'явилися, хоча
викликалися до суду належним чином та
неодноразово, тому їх неявка не є
перешкодою для розгляду даної справи.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_9
пояснила, що повністю підтримує
складений нею висновок судової
земельно-технічної експертизи від
14.02.2014 року № ОС-139, при проведенні
експертизи нею були використані
обмінні файли даних земельних ділянок
та за їхніми поворотними точками було
встановлено накладення земельних
ділянок за рахунок земельної ділянки
позивачки, при огляді земельних
ділянок в натурі було встановлено
відсутність межових знаків між ними,
тому межі земельних ділянок було
встановлено за наданими обмінними
файлами в електронному вигляді.

Заслухавши сторін, експерта та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на підставі рішення Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області від 26.06.1995 року
ОСОБА_1 передано безкоштовно в приватну
власність земельну ділянку площею 0, 2103
га на території Ксаверівської
сільської ради, про що позивачка
отримала Державний акт на право
приватної власності на землю для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, виданий 18.11.1998 року (а.с. 17, 18 т.
1).

Належність даного правовстановлюючого
документу позивачці підтверджується
також рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 30.11.2012 року
по справі № 232/1283/12 (а.с. 94 т. 2).

Згідно технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для формування та
присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці, що перебуває у
власності ОСОБА_1, належній їй на праві
власності земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер :02:002:0124 (а.с. 221 -
235 т. 1).

Та на підставі рішення Ксаверівської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області від 02.02.2006 року
ОСОБА_7 передано безкоштовно в приватну
власність земельну ділянку площею 0, 20
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель (а.с. 29 т. 1).

Згідно копії технічної документації по
складанню державного акта на право
приватної власності на землю ОСОБА_7, в
тому числі абрису зовнішніх меж, дана
земельна ділянка ОСОБА_7 межує також із
земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с. 47 т. 1). Та
в подальшому ОСОБА_7 отримав Державний
акт на право власності на земельну
ділянку Серії ЯБ № 711812 від 15.02.2007 року,
кадастровий номер земельної ділянки
:02:002:0085 (а.с. 158, 173 - 194 т. 1).

В подальшому ОСОБА_7 продав дану
земельну ділянку за договором
купівлі-продажу від 04.05.2007 року ОСОБА_8 В
зв'язку з чим ОСОБА_8 на підставі
технічної документації по складанню
державного акта на право власності на
земельну ділянку 16.06.2007 року було
видано Державний акт Серії ЯГ № 482380 на
земельну ділянку, кадастровий номер
:02:002:0085 (а.с. 159, 160 - 172 т. 1).

Рішенням постійно діючого Вінницького
третейського суду при Товарній біржі
«ТБ Всеукраїнська» від 23.01.2008 року по
справі № 0003/08 визнано дійсним договір
купівлі-продажу від 07.01.2008 року
земельної ділянки площею 0, 1993 га,
кадастровий номер 020020085, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель,
укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, та
визнано за ОСОБА_4 право власності на
вищевказану земельну ділянку (а.с. 105 т.
1).

Та висновком судової
земельно-технічної експертизи № ОС-139
від 14.02.2014 року встановлено, що межі
спірних земельних ділянок встановлені
відповідними кадастровими планами
земельних ділянок та земельна ділянка
площею 0, 2103 га, кадастровий номер
:02:002:0124 (належна ОСОБА_1), частково
суміщається з земельною ділянкою
площею 0, 1993 га, кадастровий номер
:02:002:0085 (наданою ОСОБА_7 та
належною на даний час ОСОБА_4). Площа та
конфігурація суміщення наведені у
план-схемі співставлення меж земельних
ділянок (додаток 1 до висновку). Площа
суміщення становить 532 кв.м. (а.с. 4 - 13 т.
2).

Згідно ст. 152 ЗК України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою. Та захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно ст. 153 ЗК України, власник не може
бути позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Ст. 140 ЗК України передбачені виключні
підстави припинення права власності на
земельну ділянку.

Та згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Та за висновком судової експертизи
вбачається, що без згоди та
попереднього вилучення відповідної
частини земельної ділянки позивачки
ОСОБА_1 та відповідно припинення її
права власності на дану частину
земельної ділянки (оскільки позивачка
набула права власності на неї до
передачі відповідної земельної
ділянки ОСОБА_7), належна їй земельна
ділянка загальною площею 0, 0532 га була
передана у власність відповідача
ОСОБА_7 за оскаржуваним рішенням
сільської ради, на підставі якого
відповідач отримав відповідний
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, за яким до його
земельної ділянки входить вищевказана
частина земельної ділянки, належної
ОСОБА_1

Згідно ст. 155 ЗК України, у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Ст. 21 ЦК України встановлено, що суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

За вищевикладених обставин
оскаржуване рішення сільської ради
порушує право власності позивачки
ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку,
а тому підлягає визнанню незаконним та
скасуванню в частині існуючих
порушень, а саме надання ОСОБА_7
земельної ділянки, площею 0, 0532 га,
належної позивачці ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, враховуючи,
що на підставі даного рішення ОСОБА_7
отримав Державний на право власності
на земельну ділянку, даний Державний
акт підлягає визнанню недійсним.

Оскільки інші правочини
(правовстановлюючі документи) щодо
переходу права власності на земельну
ділянку, надану ОСОБА_7, були укладені з
дотриманням встановленого для їх
укладення (отримання) порядку, відсутні
підстави для визнання їх недійсними та
застосування до них ст. 216 ЦК України.
Тому позов підлягає частковому
задоволенню з відмовою у визнанні
недійсними наступних правочинів
(правовстановлюючих документів) на
земельну ділянку.

В даному випадку порушені права
позивачки можуть бути захищені шляхом
витребування відповідної частини
земельної ділянки (віндикаційного
позову), зокрема від добросовісного
набувача - з підстав, передбачених ч. 1
ст. 388 ЦК України.

Заперечення відповідача щодо позовних
вимог шляхом застосування наслідків
спливу позовної давності судом не
приймаються з огляду на наступне.

Ст. 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлена тривалістю у три
роки. Згідно із ст. 261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

З огляду на те, що позивачка не має
спеціальних технічних знань в сфері
землевпорядних відносин, про порушення
своїх прав їй достеменно стало відомо
виключно з часу проведення судової
експертизи по даній справі. Та
враховуючи, що сторонами не
заперечується відсутність між
суміжними земельними ділянками
державних межових знаків, що також було
підтверджено в судовому засіданні
експертом, позивачка не могла раніше
дізнатися про порушення своїх прав,
оскільки вільно володіла та
користувалась належною їй земельною
ділянкою, та попередньо лише вживала
дії з метою встановлення власника
суміжної з нею земельної ділянки. Однак
встановлення власника суміжної
земельної ділянки не могло свідчити
про наявність існуючих порушень, та
відомості про попереднє встановлення
порушення прав позивачки на її
земельну ділянку шляхом надання її
частини у власність іншим особам, крім
висновку судової експертизи,
проведеної по даній справі, відсутні.

Та оскільки судом задоволено дві
позовні вимоги немайнового характеру,
а саме до Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
про визнання незаконною та скасування
відповідної частини рішення сільської
ради, та до ОСОБА_7 про визнання
недійсним Державного акта про право
власності на земельну ділянку, з них
слід стягнути на користь позивача
судові витрати по справі, які
підтверджені документально та
становлять 114, 70 грн. судового збору за
кожну вимогу немайнового характеру та 3
000 грн. витрат на оплату послуг експерта
щодо проведення судової експертизи, що
в сумі складає 3 229, 40 грн. та
підтверджено відповідними
квитанціями, отже по 1 614, 70 грн. з
кожного із вказаних відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 116, 140, 152, 153, 155 ЗК України, ст. 21 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати п. 1
рішення 26 сесії 4 скликання
Ксаверівської сільської ради
Вінницького району Вінницької області
від 02.02.2006 року «Про безкоштовну
передачу у приватну власність
земельної ділянки гр. ОСОБА_7» в частині
передачі ОСОБА_7 у власність земельної
ділянки площею 0, 0532 га, зазначеної у
висновку судової земельно-технічної
експертизи № ОС-139 від 14.02.2014 року
(додаток 1 до висновку).

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯБ № 711812, виданий ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 0, 1993 га в
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Ксаверівської сільської
ради Вінницького району Вінницької
області, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1
судові витрати в сумі 3 229, 40 грн. в
рівних частках, по 1 614, 70 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: (підпис)

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: