АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3931/14
Головуючий 1 інст. -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Івах
А.П.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Дзержинського районного суду міста
Харкова від 5 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Східна
дистрибуцій на мережа» про стягнення
заробітної плати за весь час роботи,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилався
на те, що з 16 серпня 2013 року працював у
відповідача на посаді торгівельного
представника.

21 жовтня 2013 року був звільнений з
роботи за власним бажанням.

За весь час роботи відповідач не
сплачував йому заробітну плату.

Не була сплачена йому заробітна
плата і при звільненні.

Порушення його трудових прав
призвело до моральних страждань.

Посилаючись на вказані обставини,
просив стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
«Східна дистрибуційна мережа» на його
користь: заробітну плату за період з 16
серпня по 21 жовтня 2013 року та
компенсацію втрати частини заробітної
плати за цей час; середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні; 6000 грн. - на відшкодування
моральної шкоди.

Відповідач, в особі свого
представника, проти позову
заперечував, посилаючись на його
безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного
суду міста Харкова від 5 березня 2014 року
у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в
особі свого представника - ОСОБА_4,
просе рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким його
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі. При цьому посилаються на:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

ТОВ «Східна дистрибуційна
мережа» рішення суду першої інстанції
не оскаржило. Подало письмові
заперечення на апеляційну скаргу,
вважало її безпідставною, а рішення
суду - законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено, що сторони перебували у
трудових правовідносинах.

ОСОБА_3 з 16 серпня 2013 року працював
на посаді торгівельного представника
ТОВ «Східна дистрибуцій на мережа» з
посадовим окладом 1160 грн. на місяць.

Згідно розрахунково-платіжної
відомості №8 за серпень 2013 року ОСОБА_3
нараховано до виплати за 13 робочих днів
заробітна плата у сумі 528,99 грн., які він
отримав 4 вересня 2013 року, що
підтверджується його особистим
підписом у відомості на виплату грошей
за другу половину жовтня 2013 року
№ВЗП-000099 (а.с.16-20).

Згідно розрахунково-платіжної
відомості №9 за вересень 2013 року ОСОБА_3
нараховано до виплати за 13 робочих днів
у сумі 578,24 грн., які він отримав 4 жовтня
2013 року, що підтверджується його
особистим підписом у відомості про
виплату грошей за першу половину
вересня 2013 року №133П-000112 (а.с.23-25).

Встановлено також і підтверджено
наявними у справі доказами, що ОСОБА_3
виконував свої трудові обов'язки до 16
вересня 2013 року включно.

З 17 вересня 2013 року по 21 жовтня 2013
року ОСОБА_3 на роботу не виходив,
трудові обов'язки не виконував.

7 жовтня 2013 року ОСОБА_3 подав
заяву про звільнення його з роботи за
власним бажанням з 21 жовтня 2013 року.

Наказом №125 по особовому складу
директора ТОВ «Східна дистрибуційна
мережа» ОСОБА_3 був звільнений з роботи
за власним бажанням за ст.38 КЗпП
України з 21 жовтня 2013 року (а.с.13-14).

Судом встановлено і підтверджено
наявними у справі доказами, що в день
звільнення ОСОБА_3 була видана трудова
книжка.

21 жовтня 2013 року ОСОБА_3 була
виплачена компенсація за
невикористану відпустку у сумі 87,48 грн.,
що підтверджується його особистим
підписом у видатковому касовому ордері
від 21 жовтня 2013 року (а.с.30).

Оскільки позивачу була виплачена
заробітна плата за фактично
відпрацьовані у жовтні і вересні 2013
року робочі дні, а розрахунок при
звільненні проведено з ним у строк,
передбачений ст.116 КЗпП України, суд
підставно відмовив ОСОБА_3 у позові.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
перестав працювати у відповідача з 17
вересня 2013 року, а 7 жовтня 2013 року подав
заяву про звільнення за власним
бажанням з 21 жовтня 2013 року, яку
відповідач задовільнив і звільнив
ОСОБА_3 з 21 жовтня 2013 року.

Той факт, що ОСОБА_3 з 17 вересня по
21 жовтня 2013 року фактично не працював, а
4 жовтня 2013 року з'явився лише за
отриманням заробітної плати,
підтверджується табелями обліку
урахування робочого часу за жовтень,
вересень 2013 року, службовими записками
заступника директора ТОВ «Східна
дистрибуційна мережа» Свириденка А.Г.
від 17 вересня, 4, 8, 21 жовтня 2013 року,
актами про відсутність працівника на
робочому місці від 17 вересня, 4, 8, 21
жовтня 2013 року (а.с.21-22, 26-27, 32-33).

Оскільки позивач не працював з 17
вересня по 21 жовтня 2013 року, відповідач
підставно, згідно ст..97 КЗпП України, не
нарахував йому за цей період заробітну
плату.

Посилання в апеляційній скарзі на
фальшування документів відповідачем
не підтверджено належними доказами.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
міста Харкова від 5 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: