Єдиний унікальний номер 237/1114/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2942/2014
Головуючий в 1 інстанції - Пономарьов
Доповідач - Гапонов А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Халаджи О.В., Бугрим Л.М.,

при секретарі Баранчикову Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Мар'їнського районного суду Донецької
області від 04 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права
власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 04 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про визнання права власності на
спадкове майно задоволені.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом видане
Красногорівською державною
нотаріальною конторою 26.03.2009 року
реєстр № 706, зареєстрованого в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 22.04.2009 року Мар'їнським
Районним комунальним підприємством
«БТІ» Донецької області запис № 1345.

Визнано недійсним державний акт НОМЕР_1
на право приватної власності на землю
призначеної для будівництва,
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель розташованої
на території Старомихайлівської
селищної ради виданого 17.03.1998 року на
ім'я ОСОБА_4.

Скасовано державний акт НОМЕР_1 на
право приватної власності на землю
призначеної для будівництва,
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель, розташованої
на території Старомихайлівської
селищної ради виданого 17.03.1998 року на
ім'я ОСОБА_2.

Скасовано державний акт НОМЕР_2 на
право власності на земельну ділянку
призначеної для будівництва,
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель розташованої
на території Старомихайлівської
селищної ради виданого 18.06.2012 року на
ім'я ОСОБА_1.

Визнано недійсним договір дарування
жилого будинку укладений між ОСОБА_2 з
однієї сторони ОСОБА_1, ОСОБА_5 з другої
сторони, від 21.07.2009 року та посвідчений
державним нотаріусом Красноармійської
державної нотаріальної контори.

Визнано недійсним договір дарування
укладений між ОСОБА_2 з однією сторони
ОСОБА_1, ОСОБА_5 з другої сторони, від
14.07.2011 року та посвідчений державним
нотаріусом Красноармійської державної
нотаріальної контори.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/3
частину домоволодіння АДРЕСА_1, за
правилами спадкування за законом.

Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/3
частину земельної ділянки призначеної
для будівництва, обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель розташованої на території
Старомихайлівської селищної ради.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду та
ухвалите нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, як таке що
не відповідає вимогам закону. В
обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Красногорівською державною
нотаріальною конторою 26.03.2009 року
ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за
законом. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було заявлено
відмову про прийняття спадщини за
законом. Крім того, основними спірними
документами є Свідоцтво на право на
спадщину за законом, виданого
Крсногорівською державною
нотаріальною конторою 26.03.2009 року та
Державний Акт на право приватної
власності на земельну ділянку від
17.03.1998 року, розташованої на території
Старомихайлівської селищної Ради.
Державний Акт був виданий на ім'я
ОСОБА_2 у 1998 році, коли вона вже не
перебувала у шлюбі з покійним ОСОБА_7, а
отже до зазначеного акту про право
власності на земельну ділянку не може
бути застосовуватися положення
«Спадкування за законом». Також
апелянт зазначив, що на праві приватної
власності ОСОБА_2 подарувала у рівних
частках ОСОБА_8 та ОСОБА_5 земельну
ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1. На
підставі договору дарвання земельної
ділянки на ім'я ОСОБА_1 був виданий
Державний Акт на право власності на
земельну ділянку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що після смерті її чоловіка
до спадкування відкрилась спадщина в
вигляді ? частини домоволодіння
АДРЕСА_1. Дане майно є спільним майном
подружжя. Спадкоємцями першої черги за
законом є ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
розмір часток в спадщині кожного
дорівнює - 1/6 або 16,7%. Оспорюваний
Державний акт НОМЕР_1 на спірну
земельну ділянку, розташовану на
території Старомихайльвської селищної
Ради Мар'їнського району Донецької
області, виданий на ім'я апелянта на
підставі рішення Старомихайлівської
селищної Ради. Тобто до складу спадщини
земельна ділянка не входить. Вона
отримана апелянтом 17.03.1998 року не з
підстави та умов набуття права
власності в 2009 році на розташованій на
ній житловий будинок. А рішення
Старомихайлівської селищної ради від
30.10.1996 року, на підставі якого їй видано
Державний акт на право власності - не
оспорюється. Таким чином, вона вважає,
що судом першої інстанції не законно
задоволені вимоги в цій частині,
позбавивши її власності, чим порушено
норми ст. 41 Конституції України. Судом
першої інстанції не було взято до
уваги, що після смерті ОСОБА_7 до
спадкування відкрилась спадщина в
вигляді лише ? частини домоволодіння,
оскільки дане майно є спільним майном
подружжя. Отже, якщо і є підстави
визнання за ОСОБА_3 право власності на
домоволодіння, то лише в 1/6 частині або
в відсотковому виражені - 16,7%. Крім того,
безпідставним є визнання за ОСОБА_3
право власності на земельну ділянку
оскільки вона не входить до складу
спадщини після смерті ОСОБА_7

В судовому засіданні Апеляційного суду
відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи
апеляційної скарги.

В судовому засіданні Апеляційного суду
відповідач ОСОБА_2 підтримала доводи
апеляційної скарги.

Представник позивачки проти скарг
заперечувала, просила залишити у силі
рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлене судом першої інстанції,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивачки - ОСОБА_7, після смерті якого
відкрилась спадщина на належне йому за
життя майно у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1

Спадкоємцями першої черги з законом
після смерті ОСОБА_7 були його дружина -
ОСОБА_2 та діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_1

На момент відкриття спадщини ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 ще не досягли повноліття.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки спадщина була відкрита у 1971
році, правовідносини регулюються ЦК
УРСР 1963 року.

Відповідно до положень ст.535 ЦК УРСР
неповнолітні або непрацездатні діти
спадкодавця (в тому числі усиновлені), а
також непрацездатні дружина, батьки
(усиновителі) і утриманці померлого
успадковують, незалежно від змісту
заповіту, не менше двох третин частки,
яка належала б кожному з них при
спадкоємстві за законом (обов'язкова
частка). При визначенні розміру
обов'язкової частки враховується і
вартість спадкового майна, що
складається з предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку.

Відповідно до положень ст.548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під
умовою або з застереженнями. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Таким чином, з наведених норм закону та
обставин справи відомо, що позивачка як
на момент смерті спадкодавця (батька)
та й в наступний час мешкає в спірному
будинку, тобто вступила в володіння цим
майном, тому вона вважається такою, що
прийняла спадщину, тому позовні вимоги
в частині визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом на ім'я
ОСОБА_2 та договір дарування житлового
будинку підлягають задоволенню.

Як вбачається з копії державного акту
(а.с.13) відповідачка ОСОБА_2
приватизувала земельну ділянку площею
0, 141 га на підставі рішення
Старомихайлівської селищної ради №
109/83 від 30.10.1996 року.

Таким чином, земельна ділянка до складу
спадкового майна не входила тому
позовні вимоги в цієї частині
задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів вважає, що
оскільки позивачка є такою, що прийняла
спадщину, у позовних вимогах про
визнання за нею права власності на
частину спадкового майна треба
відмовити.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права…

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції неправильно застосовані
положення діючого ЦК України при
вирішенні спору, тому рішення підлягає
скасуванню з ухваленню нового рішення.

Керуючись ст. 303 - 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 04 лютого 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину, визнання правочинів
та державних актів на земельну ділянку
недійсними, визнання права власності
на спадкове майно, задовольнити
частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_2,
видане Красногорівською державною
нотаріальною конторою 26 березня 2009
року реєстровий № 706, зареєстроване в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 22 квітня 2009 року
Мар'їнським районним комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації» Донецької області,
запис № 1345.

Визнати недійсним договір дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 укладений 21
липня 2009 року між ОСОБА_2 з одного боку
та ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з іншого боку.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді: