У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Бисаги Т. Ю., Куцина М. М.

при секретарі - Чучка Н. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4000 грн. боргу
за договором позики та три відсотки
річних в розмірі 119, 72 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1
просить це рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Як на
підставу своїх вимог посилається на те,
що рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт оспорює договір позики на тій
підставі, що грошові кошти насправді не
були одержані ним від позикодавця, що
може бути підтверджено показами
свідків.

Дослідивши зібрані у справі матеріали,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046
ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047
ЦК України).

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України (ч.1
ст. 1048 ЦК України).

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК
України).

З матеріалів справи вбачається, що 22
травня 2012 року між сторонами було
укладено договір позики. За умовами
цього договору відповідач ОСОБА_1
зобов'язався щомісячно повертати
позивачу ОСОБА_2 500 грн., починаючи з
липня місяця 2012 року і аж до часу
погашення повної заборгованості в
розмірі 4000 грн.

21 жовтня 2012 року між сторонами була
складена нова розписка про повернення
позивачу боргу відповідачем в розмірі
500 доларів США в строк до 31 грудня 2012
року.

Взятих на себе зобов'язань щодо
повернення грошових коштів відповідач
не виконав. Його доводи, що насправді
він не брав цих коштів, а між сторонами
мали місце інші відносини, нічим не
стверджуються. Крім того, доводи
відповідача про необхідність допитати
свідків, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1051 ЦК
України факт передачі або не передачі
грошових коштів не може ґрунтуватися
на показах свідків.

Стягуючи з відповідача на користь
позивача борг в розмірі 4000 грн., а також
3 % річних суд першої інстанції
правильно встановив фактичні
обставини справи, виходячи із наявних у
справі доказів.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування немає, а доводи
апеляційної скарги, на думку колегії
суддів, не є істотними.

Керуючись статтею 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
____________

Судді
____________

____________