ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/551/14-ц
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Колесника О.М.

при секретарях
Заболотній Л.Г.,

Скляренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа: Головне
управління юстиції у м. Києві про
усунення спадкоємців від права
спадкування обов'язкової частини в
спадщині,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідачів про усунення
спадкоємців від права спадкування
обов'язкової частини в спадщині.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6
позовні вимоги підтримали, просили їх
задовольнити, пояснивши, що ОСОБА_3
познайомилась з ОСОБА_7 у 2004 році і
після їх знайомства вони почали
зустрічатись. З 2007 року коли ОСОБА_7
придбав квартиру АДРЕСА_1, вони почали
спільно проживати в ній, вести спільне
господарство і мали спільний бюджет.
Перед вселенням ремонт в ній робили
позивачка та її родичі. Літом 2011 року
лікарі встановили ОСОБА_7 невтішний
діагноз: рак лівої верхньої щелепи 4
стадії. Позивачка неодноразово
зверталась до відповідачів, які є його
батьками, про надання допомоги тяжко
хворому синові, про відвідування його і
моральну підтримку у важкий час, який
мучився від нестерпного болю. Однак ні
допомоги, ні підтримки з боку батьків
не було. Хоч вони і є обоє пенсіонерами,
які отримують пенсію, але ОСОБА_5 ще і
працює на підприємстві, а ОСОБА_4
постійно знаходиться на свій дачі, за
яку відповідачі дуже дбають і всі думки
їхні тільки про неї. За три місяці до
смерті ОСОБА_7 був лежачим, тому
позивачці приходилось і обходити його,
обробляючи постійно гнійну рану,
ходити до магазинів за покупками, до
аптек за ліками, а поскільки він до
травня 2013 року виконував свої посадові
обов'язки у ЗАТ „Вторчормет", то всю
його роботу продовжила виконувати
позивачка. ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_7 був
день народження, але батьки до нього не
прийшли і не привітали його. А на
наступний день він помер. Останніх
кілька місяців він розмовляти вже не
міг, тому не міг повідомити батька про
свої плани на день народження, як
кажуть відповідачі. Ні на поховання, ні
на інші заходи батьки також допомоги не
надавали і нічим не цікавились. За
таких обставин просять усунути
спадкоємців - відповідачів від права
спадкування обов'язкової частини в
спадщині майна померлого ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_5 та його
представник ОСОБА_8 в судовому
засіданні позов не визнали, пояснивши,
що син відповідачів з 2004 року по 2008 рік
проживав зі своїми батьками в квартирі
АДРЕСА_2. Після того як в 2007 році він
придбав вказану квартиру, тривалий час
він здійснював ремонт, а потім десь
через рік переселився до неї. У ОСОБА_7
завжди були гроші і у фінансовому
питанні він повністю був забезпеченою
особою, поскільки до кінця своїх днів
працював і отримував достатню
заробітну плату. На початку 2012 року він
передав батькам на збереження 250 тис.
гривень, а потім в грудні перед
реєстрацією шлюбу їх забрав. При цьому
він говорив відповідачам, що кошти у
нього є і нічого від них йому не
потрібно. Батьки досить часто
відвідували за місцем проживання
ОСОБА_7 і спілкувались з ним.
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 подзвонив до батька
і сам попросив, щоб до нього ніхто не
приїжджав на день народження, тому
батьки і не приїхали. А на другий день
він помер на очах у батька, якого
викликала позивачка. Крім того,
позивачка не надала доказів
перебування ОСОБА_7 у безпорадному
стані.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_4 позов також не визнала, надавши
суду пояснення аналогічні поясненням
відповідача ОСОБА_5 та його
представника, додавши, що в лікарню
вона не їздила жодного разу, тому що про
це просив син, але відвідувала його в
квартирі дуже часто, при цьому він сам
себе обходив, приймав їжу, ходив до
вбиральні, тощо.

3-тя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві в судове засідання не
з'явилось, про розгляд справи було
повідомлене належним чином (а.с.30), але у
направлених поясненнях до суду просить
розглянути справу у відсутність свого
представника і ухвалити рішення
відповідно до діючого законодавства
(а.с.35).

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, ст.198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх, непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Суд в межах заявлених позовних вимог
та наданих сторонами доказів по справі
встановив наступні обставини та
правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.
Києві, був сином відповідачів ОСОБА_5 та
ОСОБА_4. Вказані обставини не
заперечувались в судовому засіданні
сторонами по справі.

Згідно довідки №15/01-6 від 15.01.2014 року
ОСОБА_7 з 29.09.2003 року працював на посаді
менеджера з заготівлі брухту та
відходів металу ПАТ „УКРВТОРЧОРМЕТ" і
отримував заробітну плату в розмірі
від 1 021 грн. 02 коп. до 1 486 грн. 36 коп. на
місяць (а.с.42).

30.11.2007 року ОСОБА_7 придбав
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
(а.с.11). Дана квартира була
зареєстрована за ним на праві
власності 5.12.2007 року в КП „Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна" за №3791 (а.с.11,
зворот. бік).

7 грудня 2012 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3
уклали між собою шлюб, який був
зареєстрований у Лівобережному
відділі реєстрації шлюбів м. Києва з
державним центром розвитку сім'ї,
актовий запис №2189 (а.с.12). Після
реєстрації шлюбу дружині ОСОБА_3 було
присвоєно прізвище „ОСОБА_3".

29.04.2013 року ОСОБА_7 заповів своїй
дружині ОСОБА_3 свою квартиру АДРЕСА_1 в
присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
що вбачається з тексту заповіту,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_13 (а.с.7-8).

Абзац 3, п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 „Про судову практику у справах про
спадкування" вказує, що безпорадним
слід розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Як вбачається з консультативного
висновку №1658/13 Національного
інституту раку від 26.04.2013 року ОСОБА_7
страждав на рак лівої верхньої щелепи 4
стадії, за змістом цитологічного
висновку №5779/11 від 1.09.2011 року у нього
виявлені елементи злоякісної пухлини
(а.с.16). Зазначену обставину не
заперечували сторони по справі,
вказуючи, що саме з вересня 2011 року вони
знали про його тяжку хворобу і саме з
цього часу він пройшов повний курс
променевої терапії, хіміотерапії,
вживав значну кількість медичних
препаратів.

Допитані в судовому засіданні свідки
пояснили наступне: свідок ОСОБА_14 -
лікував ОСОБА_7, приїжджаючи до нього
додому на виклики як дільничний лікар,
останніх два місяці він лежав і не
вставав, стан здоров'я був дуже важким:
він не ходив, не міг розмовляти, а
тільки висловлював незрозумілі звуки,
не міг їсти, тому його годувала дружина,
потребував постійного стороннього
догляду, він здійснював обробку
гнійної рани, а потім навчив робити це
дружину, що вона і робила в подальшому
сама, трохи раніше ОСОБА_7 йому
розказував, що все чекав своїх батьків,
але до нього так вони і не прийшли, в
квартирі він бачив тільки дружину,
навідь ІНФОРМАЦІЯ_6 на його день
народження батьки не прийшли;

- свідок ОСОБА_15 пояснила, що з 2003 року
вона працювала з ОСОБА_7 на одному
заводі, знає, що з позивачкою вони
проживають разом з 2004 року, а коли в 2011
році він захворів на рак, то казав, що
дуже чекає допомоги від батьків, вони
до нього довго не ходили і він на них
образився, з працівниками ПАТ вони
неодноразово відвідували ОСОБА_7 вдома
і бачили там тільки позивачку і жодного
разу не бачили відповідачів, при цьому
він казав, що мабуть так їх і не
дочекається, в подальшому його стан
значно погіршився, в червні він вже
лежав і годувала його дружина і на собі
носила до вбиральні, так як він не міг
самостійно рухатись;

- свідок ОСОБА_16 пояснила, що з квітня 2013
року ОСОБА_7 потребував постійного
сторонньої допомоги і перебував у
безпорадному стані, він тільки лежав і
не ходив, за ним повністю доглядала
ОСОБА_3, яка встигала ходити за нього на
роботу, при цьому ОСОБА_7 хотів бачити у
такий важкий час своїх батьків, але
вони не відвідували його і не надавали
ніякої допомоги, позивачка також
дзвонила і запрошувала їх, щоб побули
разом з сином, але їх дача була для них
понад усе і тільки в день смерті сина по
дзвінку позивачки з'явився батько, а
вже після смерті - і мати;

- свідок ОСОБА_17 пояснила, що як
медсестра терапевтичного відділення
Київської міської клінічної лікарні №1
проходила додому до ОСОБА_7 і ставила
крапельниці і перебувала в квартирі
понад півтори години, він тоді вже був у
дуже тяжкому стані, не ходив, до
вбиральні він прямував тільки за
допомогою позивачки, постійно
потребував сторонньої допомоги, але
батьків в квартирі вона ніколи не
бачила і на її запитання ОСОБА_7 не
бажав відповідати;

- свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона є
сусідкою, яка проживає в квартирі
АДРЕСА_3, і останніх 3-4 місяці позивачка
просила її залишитись з чоловіком, а
сама бігала і виконувала його роботу,
ходила в магазин, аптеку за ліками, а
ОСОБА_7 на той час вже був у важкому
стані, ліва сторона щелепи дуже
смерділа, в квартирі був незносний
смрад, від постійного болю він тільки
лежав, ходити не міг, до вбиральні його
водила ОСОБА_3, але його батьків в
квартирі вона ніколи не бачила, і за
словами позивачки і за словами її
чоловіка вони знали про стан здоров'я
сина, але не надавали ніякої допомоги і
не відвідували його;

- свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона
возила продукти хворому ОСОБА_7, який
останні 2-3 місяці лежав, його батьків в
квартирі вона ніколи не бачила, хоча
ОСОБА_7 казав, що хотів, щоб вони
прийшли, на її питання сваха ОСОБА_4
сказала, що їй дуже важко дивитись на
сина, тому вона і не ходить;

- свідок ОСОБА_20 пояснив, що в червні 2013
року він був в квартирі 2-3 рази і бачив
ОСОБА_7 в дуже важкому стані, йому
допомагали всі: сусіди, співробітники
по роботі, родичі позивачки, друзі, крім
батьків, вони не надавали ніякої
допомоги і роками не бачили сина,
навідь в день його поховання на їх
обличчі не було смутку та скорботи;

- свідок ОСОБА_21 пояснив, що його батько
ще за життя сам їздив до своїх батьків,
але вони до нього ніколи не їздили,
будь-якої матеріальної допомоги він у
них не просив.

За описаних вище доказів суд
приходить до висновку, що до смерті,
проживаючи у вказаній квартирі разом
зі своєю дружиною, ОСОБА_7 протягом
кількох місяців знаходився у
безпорадному стані, що зумовлено його
тяжкою хворобою: рак лівої верхньої
щелепи 4 стадії і він не міг самостійно
забезпечити умови свого життя,
постійно потребував стороннього
догляду, допомоги та піклування. Як
вбачається з наданих доказів
позивачкою саме вона здійснювала
догляд за своїм чоловіком, купувала
необхідні ліки, харчування, одяг,
оплатила витрати на поховання,
оточувала належною моральною
підтримкою. Щодо будь-якої допомоги
ОСОБА_7 з боку батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4
судом таких обставин не встановлено.

Суд не може покласти в основу рішення
показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23
про те, що батьки часто відвідували
сина за місцем його проживання, суд не
може покласти в основу рішення,
поскільки вони ніколи не були у
зазначеній квартирі, а вказане знають
зі слів відповідачки ОСОБА_4

Як зазначає ч.1, ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_7 помер, що
підтверджується ксерокопією свідоцтва
про смерть серія НОМЕР_1, виданного
3.07.2013 року відділом державної
реєстрації цивільного стану
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві (а.с.13). Після смерті
ОСОБА_7 відкрилась спадщина на його
спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звернулись до
нотаріального органу з заявами про
прийняття ними спадщини на майно
померлого та видачу свідоцтв про право
власності на майно, надавши належні
документи. Вказане не заперечували
відповідачі у судовому засіданні.

У відповідності до ч.5, ст.1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані. Як зазначає
частина 6 цієї ж статті, що положення
цієї статті поширюються на всіх
спадкоємців, у тому числі й на тих, хто
має право на обов'язкову частку у
спадщині, а також на осіб, на користь
яких зроблено заповідальний відказ.

Як наголошує п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№7 „Про судову практику у справах про
спадкування" факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід враховувати
поведінку особи, розуміння

нею свого обов'язку щодо надання
допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.
Непред'явлення спадкодавцем, який мав
право на утримання, позову про
стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК України не були зобов'язані
утримувати спадкодавця.

Згідно ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК
України.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому
засіданні, суд приходить до висновку,
що поскільки відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, знаючи про тяжку хворобу свого
сина ОСОБА_7, про що повідомили у
судовому засіданні, маючи постійний
щомісячний дохід, при цьому відповідач
отримував заробітну плату, продовжуючи
роботу, не надавали будь-якої допомоги
на його утримання, а він при цьому її
потребував, враховуючи низьку
заробітну плату померлого (а.с.42), так як
останній період свого життя вже не міг
самостійно забезпечувати своє
існування, потребував постійного
стороннього догляду, тобто вони
свідомо ухилились від утримання та
надання допомоги своєму синові, тому
відповідачів необхідно усунути від
права на спадкування обов'язкової
частки майна ОСОБА_7

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК
України, на підставі ст.198 СК України,
ст.1216; 1224 ЦК України, п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 „Про судову практику у
справах про спадкування", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженку Київської області,
Іванківського району, с. Термяхівка,
громадянку України, зареєстровану та
проживаючу в АДРЕСА_2 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого в
АДРЕСА_2 від права на спадкування
обов'язкової частини в спадщині майна
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
м. Києва протягом 10 днів з дня
проголошення вступної та резолютивної
частини рішення через Дарницький
районний суд м. Києва.

Суддя
: