Ухвала

іменем україни

16 липня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Амеліна В.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в
інтересах ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 3 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати аліментів та
неустойку за прострочення сплати
аліментів посилаючись на те, що
рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 21 березня 2008 року з
відповідача було стягнуто аліменти на
утримання сина в розмірі 1/4 частини від
усіх видів доходу (заробітку) до
досягнення дитиною повноліття. Однак
відповідач від сплати аліментів
ухилявся, у зв'язку з чим станом на 22
листопада 2012 року утворилась
заборгованість у розмірі 29 379 грн 03 коп.,
а також неустойка за прострочення
сплати аліментів за період з 5 лютого 2008
року по день ухвалення судового
рішення у розмірі 229 543 грн 46 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 1 квітня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення за період з 5 лютого 2008
року по 22 листопада 2012 року у розмірі 9
179,71 грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області 3 жовтня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено, рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів за період з 5 лютого 2008 року
по 22 листопада 2012 року у
розмірі 225 904,30 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_4, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та закрити провадження у
справі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався
положеннями ст. ст. 195, 196 СК України та
виходив з того, що при виникненні
заборгованості за аліментами з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
має право на стягнення неустойки (пені)
у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Скасовуючи рішення районного суду та
змінюючи розмір пені, що підлягає
стягненню з відповідача, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер та
виконується щомісячно, отже при
розрахунку неустойки суд повинен
з'ясувати розмір несплачених аліментів
по кожному з цих періодичних платежів,
встановити строк, до якого кожне з цих
зобов'язань мало бути виконано та з
урахуванням встановленого обчислити
розмір пені, виходячи із суми
несплачених аліментів за кожен місяць
окремо від дня порушення платником
аліментів свого обов'язку щодо їх
сплати до дня ухвалення судом рішення,
підсумувавши розміри нарахованої пені
за кожен із прострочених платежів та
визначивши їх загальну суму.

Відповідні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від
11 вересня 2013 року (справа № 6-31цс13), які
відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковими для
застосування судами України.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_4 є батьком
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 21 березня 2008 року ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на
утримання сина в розмірі 1/4
частини від всіх видів доходу
(заробітку) до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку
Дзержинського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції, у зв'язку
з неналежною сплатою аліментів за
період з 5 лютого 2008 року по
22 листопада 2012 року ОСОБА_4 має
заборгованість зі сплати аліментів у
сумі 29 379 грн 03 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Таким чином, оскільки аліменти
призначаються та виплачуються
щомісяця, то неустойка (пеня) від суми
несплачених аліментів нараховується
не на загальну суму заборгованості, а
базою для її нарахування є сума
чергового несплаченого місячного
платежу. При цьому її нарахування не
обмежується тим місяцем, коли мали бути
сплачені аліменти, а здійснюються за
кожен день прострочення по кожному
місячному платежу окремо до повного
погашення заборгованості виходячи зі
всієї суми.

З огляду на зазначені вимоги закону,
встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази в
їх сукупності, правильно визначивши,
які правовідносини випливають із
встановлених обставин справи, суд
апеляційної інстанції, навівши
відповідні розрахунки, дійшов
правильного висновку, що
заборгованість за аліментами виникла з
вини відповідача, який не мав
об'єктивних перешкод для їх своєчасної
сплати та вірно визначив суму
неустойки розмірі 225 904 грн 39 коп.

Доводи касаційної скарги про порушення
судом норм матеріального та
процесуального права є безпідставними,
не спростовують висновків суду та не
дають підстав для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
касаційної скарги про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 3 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. ЛуспеникГоловуючий
Судді:В.І. Амелін О.В. Закропивний А.О.
Лесько С.Ф. ХоптаСудді:В.І. Амелін