АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 758/7927/13-ц
Головуючий у 1-ій інстанції - Декаленко
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7405/2014
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Музичко
С.Г.

Суддів - Семенюк
Т.А., Борисовій О.В.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 10 квітня 2014 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення в
квартиру, третя особа: Служба у справах
дітей Подільської районної в місті
Києві державної адміністрації

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 10 квітня 2014 року - позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням та вселення в квартиру,
третя особа: Служба у справах дітей
Подільської районної в місті Києві
державної адміністрації - задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод
ОСОБА_5 в користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_5 ключі
для входу в квартиру АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 114,70 грн.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки не відповідають
обставинам справи та наявним в
матеріалах справи доказам.

В судовому засіданні позивача
ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6
просили відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. Представник відповідача
ОСОБА_7 просила задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
доводів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
виходив з того, що позивачі правомірно
вселилися у спірну квартиру і набули
право користування нею нарівні із
власником ОСОБА_2, який в свою чергу
чинить перешкоди позивачам у
користуванні житлом.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові
належать право володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Умовами ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

В силу ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст.386 ЦК України, власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

За змістом ст. 405 ЦК України члени сімї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності будинок
(частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати, давати
в оренду, обмінювати, закладати,
укладати інші не заборонені законом
угоди.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 156 Житлового
Кодексу України члени сім'ї власника
жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. До членів сім'ї власника
будинку (квартири) належать особи,
зазначені в частині другій статті 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням, у разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі
договору обміну від 29.08.2002 року ОСОБА_2
належить на праві власності
АДРЕСА_1.(а.с.44)

З 15.06.2005 року позивач ОСОБА_5 та
відповідач ОСОБА_2 перебували в
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 6).

Відповідно до довідки форми 3 складеної
КП «ЖБК «Транзитор» №36 вбачається, що у
спірній квартирі з 2002 року
зареєстрований та проживає ОСОБА_2
(власник), з 2006 року ОСОБА_5.(колишня
дружна) та з 2007 року ОСОБА_4(син).(а.с.9)

22.11.2010 року шлюб між сторонами
розірвано.(а.с.5)

Встановлено судом, що відповідач чинив
позивачу перешкоди у користуванні
спірною квартирою змінивши замки, а
тому її права підлягають поновленню
шляхом її вселення в цю квартиру.

Доводи апелянта щодо вселення чужої
людини в квартиру не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до ст. 64 ЖК
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами. До
членів сім'ї наймача належить дружина
наймача, їх діти і батьки. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування цим приміщенням.

Стаття 165 ЖК Українипередбачає, що
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
дійшов цілком законного висновку
дійшов про те, що позивач є законним
користувачем спірної квартири,
оскільки вона набула вселена у спірну
квартиру у встановленому законом
порядку.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують і на суть
прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 10 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий

Судді