Справа № 401/9687/12
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суду
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Нестеренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що згідно з
кредитним договором №490016888 від 07.12.2006
року, укладеним між ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк», та ОСОБА_1, відповідачу
був наданий кредит в сумі 27347 доларів
США 72 центи терміном до 07.12.2012 зі
сплатою 12% річних.

У забезпечення зазначеного кредитного
договору 07.12.2006 між ЗАТ «Альфа-Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Альфа-Банк» та ОСОБА_2 був укладений
договір поруки №490016888-П, згідно з
умовами якого остання зобов'язалась
нести відповідальність перед банком
солідарно зі ОСОБА_1 по кредитному
договору №490016888 від 07.12.2006 року.

Оскільки ОСОБА_1, отримавши передбачені
кредитним договором кошти, ухиляється
від взятих на себе зобов`язань по
погашенню кредиту та сплати відсотків,
позивач просить стягнути солідарно з
відповідачів наявну заборгованість по
кредиту в сумі за кредитом - 162607,48
гривень, по відсотках - 68961,74 гривню,
пеня - 166533,88 гривні, та стягнути витрати
по сплаті судового збору у сумі 3219,00
гривень.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
підстави, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов
не визнала та зазначила, що позивач вже
звертався до суду за захистом
інтересів, які вже захищені судом
раніше. Так, Шевченківським районним
судом було винесено судовий наказ на
користь ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення
зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 337309 (триста
тридцять сім тисяч триста дев`ять)
гривень 00 копійок. Наказ винесено 27.05.2010
по справі № 2-н-2010/10. Підставою для
винесення судового наказу стала заява
ПАТ «Альфа-Банк» про видачу судового
наказу, оскільки було порушено права
банку невиконанням ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за кредитним договором
№490016888 від 07.12.2006 року. Сума
заборгованості 337309 (триста тридцять
сім тисяч триста дев`ять) гривень 00
копійок складалася з: за кредитом - 162438,
63 гривні, за відсотками 29442,48 гривень,
пеня - 145428, 45 гривень, витрати по сплаті
судового збору - 850 гривень, витрати по
сплаті ІТЗ - 30 гривень. В подальшому на
підставі заяви ОСОБА_2 Шевченківським
районним судом м. Києва 02.12.2010 даний
судовий наказ був змінений, та
заборгованість у сумі 337309 гривень за
кредитним договором №490016888 від 07.12.2006
року стягнута тільки зі ОСОБА_1.
Представник відповідача також
зазначила, що позивач не надав до
позову основного доказу по справі, а
саме підтвердження фактичного
отримання кредитних коштів
відповідачем ОСОБА_1.

Представник відповідачки ОСОБА_2 проти
позову заперечував, надав пояснення,
посилаючись на те, що порука
відповідачки має бути припиненою,
оскільки позивач в односторонньому
порядку підвищив відсоткову ставку за
кредитом з 12% до 14,5%, про що її не
повідомив. Окрім цього, дана обставина
уже досліджувалась Шевченківським
районним судом м. Києва, у зв'язку з чим
за заявою ОСОБА_2 був змінений наказ та
за кредитним договором борг стягнутий
тільки зі ОСОБА_1

Представник відповідачки ОСОБА_2 проти
позову заперечував.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
07.12.2006 року між ЗАТ «Альфа Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Альфа
Банк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №490016888 про надання
кредиту у сумі 27347,72 доларів США зі
сплатою 12,00% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом на купівлю
транспортного засобу з кінцевим
строком повернення 07.12.2012 року. В
забезпечення вказаного кредитного
договору між банком та ОСОБА_2 було
укладено договір поруки від 07.12.2006 року
№490016888-П.

Пунктом п.1.4.4. кредитного договору
передбачено порядок надання кредиту
шляхом перерахування на рахунок ТОВ
«Гранд Авто» №0000 у ДФ АКІБ
«УКРСИББАНК», МФО 306856 коштів в сумі
138106,00 грн., придбаних через операційну
касу банку за рахунок кредитних коштів,
наданих в доларах США.

Згідно з п. 5.2. кредитного договору банк
має право змінити розмір процентів за
користування кредитом у
односторонньому порядку у випадку
прийняття компетентним органом банку
рішення про зміну розміру процентів. У
такому разі банк повинен надіслати
позичальнику рекомендованим листом на
адресу місця його проживання
відповідне повідомлення та змінений
графік не пізніше ніж за двадцять днів,
до дати зміни відсоткової ставки.

Іншими умовами договору визначені
процедура та умови повернення
позичальником отриманого кредиту,
розмір, порядок нарахування і сплати
процентів та комісії за отриманим
кредитом, взаємні права та зобов'язання
сторін, що виникнуть при наданні банком
кредиту. Укладений сторонами по справі
кредитний договір є споживчим
договором.

Пунктом п.5.4. договору поруки
передбачено, що у разі збільшення
обсягу відповідальності боржника за
основним договором передбачена порука
діє тільки у випадку, якщо поручитель
надасть свою згоду на таке збільшення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Таким
чином договір є двостороннім, та кожна
сторона має виконати свою частину
договору.

В силу статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

В силу ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні данні, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко-і
відеозаписів, висновків експертів.

На думку суду, позивач, всупереч
вимогам ст. 60 ЦПК України, не довів
обставини, на які він посилається як на
підстави своїх вимог, а саме до
матеріалів справи не було додано
жодних документів, які б
підтверджували виконання позивачем,
як кредитодавцем, кредитного
договору та перерахування на його
виконання грошових коштів у
визначеній договором сумі на рахунок
ТОВ «Гранд Авто» № 0000 у ДФ АКІБ
«УКРСИББАНК», МФО 306856, коштів в сумі
138106,00 грн., тобто не доведено фактичне
надання кредиту ОСОБА_1 у визначеній
сумі та валюті.

Разом з тим, позивачем не доведено
дотримання передбаченої п. 5.2.
кредитного договору процедури
підвищення відсоткової ставки за
користування кредитом, застосованої
позивачем при розрахунку суми
заборгованості, а саме не надано
доказів прийняття відповідного
рішення компетентним органом банку та
належне повідомлення про це банком
відповідача за місцем реєстрації його
проживання шляхом вручення
відповідного повідомлення та нового
графіку повернення, також не доведено
отримання згоди відповідачки ОСОБА_2,
як поручителя, на таке підвищення
відсоткової ставки, що дає підстави для
висновків про припинення договору
поруки згідно з положеннями ч.1 ст.559 ЦК
України та п.5.4. договору поруки.

Таким чином суд вважає, що позивач не
надав до суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували
законність прав його вимоги до
відповідача та не підтвердив жодним
документом саму суму нарахованої ним
заборгованості, та підстави її
стягнення.

Також суд звертає увагу не те, що спір
за укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та
ОСОБА_1 кредитним договором № 490016888 від
07.12.2006 року щодо надання ОСОБА_1 кредиту
в сумі 27347,72 (двадцять сім тисяч триста
сорок сім доларів США 72 центи) терміном
до 07.12.2012 зі сплатою 12% річних, вже був
предметом розгляду судової справи в
порядку наказного провадження в
Шевченківському районному суді м.
Києва, за результатом розгляду якої
було винесено судовий наказ від 27.05.2010
року по справі № 2-н-2010/10 на користь ПАТ
«Альфа-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 337309 (триста тридцять сім тисяч
триста дев`ять) гривень 00 копійок, який
Шевченківським районним судом м. Києва
був змінений 02.12.2010 року. Надана до
матеріалів справи копія наказу від
02.12.2010 року не містить відомостей, щодо
набрання ним чинності, а позивачем не
надано відомостей щодо стану виконання
чи то невиконання ні первинного наказу
від 27.05.2010 року по справі № 2-н-2010/10 на
користь ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення
з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів, ні зміненого
наказу від 02.12.2010 року про стягнення
коштів тільки зі ОСОБА_1.

Таким чином, за наявними матеріалами
справи та наданими позивачем доказами
суд не вбачає підстав для задоволення
позову, тому вважає Публічному
акціонерному товариству «Альфа-Банк»
в позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - відмовити.

Керуючись ст.ст.60, 131, 212, 213 ЦПК України,
ст.ст. 509, 543, 553, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному
товариству «Альфа-Банк» в позові до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається з дня отримання копії
рішення.

Суддя