РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Рівненський міський
суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській
О.К.

з участю: позивачки - ОСОБА_1

адвоката позивачки - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3,
ОСОБА_4

адвоката відповідачів - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні нерухомим майном, та
зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про захист житлових прав
фізичної особи, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до
Рівненського міського суду з позовом
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні нерухомим
майном.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є
власником нерухомого майна, а саме
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1,
власником якого я стала за договором
довічного утримання ОСОБА_6 від 2005р. та
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 31.05.2006р. На даний
час вона померла.

За даною адресою зареєстровані її
малолітні діти: ОСОБА_7, 2004р. н. та
ОСОБА_12, 2006р. н..; відповідач - ОСОБА_4, 1980
р.н., її брат.

Також на даній житловій площі постійно
проживає відповідачка ОСОБА_3, яка не
зареєстрована, має окреме житло. Всі
необхідні комунальні платежі, платежі
по утриманню будинковолодіння,
земельної ділянки, надвірних будівель
здійснює вона особисто.

Відповідачі жодним чином не надають їй
матеріальної допомоги по утриманню
будинковолодіння.

Крім того, вони ніде не працюють,
постійно зловживають спиртними
напоями, влаштовують постійні сварки,
бійки з приводу чого неодноразово
зверталась до органів внутрішніх
справ.

Відповідачка, через її
колишнього чоловіка намагається
загострювати побутові умови
проживання. В нічний час він
влаштовував бійки.

Все це негативно вливає на виховання
дітей, їх психічний та фізичний стан,
враховуючи, що все відбувається в
основному в нічний час .

Через ненадання допомоги
відповідачами на утримання
будинковолодіння та необхідність
понесення нею додаткових витрат,
враховуючи вищевказані факти ухилення
колишнього чоловіка від сплати
аліментів, через виникнення
заборгованості, будинковолодіння було
відключене від системи газопостачання.

У відповідачки, ОСОБА_3 є інше нерухоме
майно - квартира в місті Рівне, придатна
для проживання.

Діями відповідачів їй створюються
перешкоди, зокрема, у користуванні
належним їй майном.

Крім того, їх діями створюються загрози
для нормального психічного та
фізичного розвитку її малолітніх
дітей.

Просила зобов'язати відповідача,
ОСОБА_4, не чинити їй перешкоди у
користуванні належним мені нерухомим
майном, а саме домоволодінням за
адресою АДРЕСА_1 шляхом зняття його з
реєстрації за даною адресою.

Виселити відповідачів, ОСОБА_4, ОСОБА_3 з
займаної житлової площі на території
домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Згідно зустрічної позовної заяви
ОСОБА_4 посилається на те, що він
проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1,
з 2002 року і зареєстрований за згодою
першого власника ОСОБА_6 за вказаною
адресою з 14 червня 2002 року. На момент
його реєстрації і вселення до
вказаного будинку власником
домоволодіння була його баба ОСОБА_6 з
якою вів спільні господарство і
бюджет, жили однією сім'єю,а тому він
набув право користуватися цим житлом,
яке є єдине постійне місце його
проживання.

Після смерті власника припинилися їхні
сімейні відносини.

Новий власник ОСОБА_1, отримавши у
власність будинок в 2005 році, ніяких
заперечень щодо його проживання в
будинку не виказувала, визнавала право
на користування (проживання) жилим
приміщенням в будинку.

Про вказане свідчить той доказ, що 21
вересня 2009 року за її згодою, як нового
власника він був перереєстрований на
проживання у вказаному будинку.
Отримував травми черепу, стан здоров'я
негативний. Співмешканець Позивачки
побив його , порушено кримінальне
провадження щодо цієї події.

Просив ухвалити судове рішення в
справі, яким здійснити захист його
цивільних (житлових) прав на
користування (проживання) в жилому
приміщенні будинку в АДРЕСА_1 а саме:
визнати за ним право
користування-житловий сервітут, в
домоволодінні за адресою АДРЕСА_1,
жилою кімнатою (по плану, що додається )
1-6 площею 12,9 кв.м., допоміжними
приміщеннями: І коридор площею 7,7 кв.м.,
1-І кухня 9,5 кв.м., 1-2 коридор площею 5,6
кв.м., а також входом до будинку,
вбиральнею «В» на подвір'ї.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов в межах доводів
позовної заяви та просила
задовольнити. Зустрічну позовну заяву
не визнала та просила відмовити в її
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 не
визнав, вважає вимоги безпідставними
щодо зобов'язання його не чинити їй
перешкоди в користуванні належним їй
нерухомим майном, а саме
домоволодінням в АДРЕСА_1, шляхом
зняття його з реєстрації за даною
адресою. Відповідно положень статті 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання» зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі: судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою. Пояснив, що з 2002
року проживав в будинку разом з бабою
як одна сім'я, доглядав бабу. Займає
кімнату 1-6 - 12,9 кв.м. та вважає, що нова
власниця немає права позбавити його
права на проживання в будинку.

Просив відмовити ОСОБА_1 в позові
та задовольнити його позовну заяву,
яку підтримав в судовому засіданні в
межах її доводів.

Відповідачка ОСОБА_3 позов ОСОБА_1
не визнала. Пояснила, що їй на праві
власності належить квартира АДРЕСА_2,
де зареєстроване її постійне місце
проживання, тому потреби проживати в
спірному будинку немає. Підтвердила, що
в будинку буває часто, оскільки там
проживають її онуки, з якими постійно
спілкується, допомагає у веденні
господарства, матеріально і морально.
Перебуваючи в будинку зупиняється в
кімнаті сина, який проживає в спірному
будинку з часів попередньої власниці
ОСОБА_6, яка приходиться йому бабою.
Просила відмовити ОСОБА_1 в позові.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідачів, свідків, дослідивши
письмові матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
належить на праві власності будинок
АДРЕСА_1 на підставі договору довічного
утримання ОСОБА_6, яка померла.

В будинку зареєстровані: ОСОБА_1 з
05.07. 2005 року, її неповнолітні діти:
ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, брат - ОСОБА_4 з 19.06.2002 року
та повторно перереєстрований 21.07.2009р.

Договори про наданням послуг з
газопостачання укладені з ОСОБА_10, у
зв'язку з допущенням заборгованості по
оплаті, укладалися угоди про
розстрочку, та проводить оплату за
спожитий газ.

Встановлено, що ОСОБА_1 розлучена
з ОСОБА_11, з якого за рішенням суду
стягнуто аліменти . У зв'язку з
неналежною поведінкою ОСОБА_11 , ОСОБА_4,
ОСОБА_1 зверталася до Рівненського МВ
УМВС (лист від 12.07.2013р.).

Крім того, встановлено, що за
зверненням ОСОБА_3 до служби у справах
дітей виконкому Рівненської МР щодо
неналежного виконання ОСОБА_10
батьківських обов'язків,яка за
результатами проведеної перевірки
була попереджена про адміністративну
відповідальність за ухилення від
створення належних умов життя та
виховання дітей (лист № 01-7/1706 від
04.07.2013р.). У зв'язку з напруженими
відносинами між мешканцями спірного
будинку, ОСОБА_10 зверталася щодо
патопсихологічного обстеження доньки
ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві
приватної власності на підставі
договору-купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу від
12.08.2005року, р№ 1853, належить квартира №?
АДРЕСА_2, в якій ОСОБА_3 зареєстрована з
07.09.2005 року.

З витягу з кримінального
провадження № 0006036 вбачається, що
ОСОБА_4 подавав заяву з приводу
отримання тілесних ушкоджень
співмешканцем ОСОБА_13

В 1988 році ОСОБА_4 проходив
лікування в Рівненській ЦМЛ з приводу
отримання відкритої ЧМТ, що
підтверджується оглянутим судом
екпікрізом, та з подальшим лікуванням і
в 1998 р.

Встановлено, що ОСОБА_4 в спірному
будинку займає кімнату 12,9 кв.м (1-6
згідно плану будівлі), та зі зміною
власника іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням не
укладалося.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_14 суду показала, що
ОСОБА_10, ОСОБА_4 внуки ОСОБА_6, яка для
них будувала спірний будинок. ОСОБА_4 в
будинку проживав ще з бабусею ОСОБА_6,
пізніше до будинку переїхала проживати
ОСОБА_10 ОСОБА_6 була її рідною сестрою,
після її смерті в будинку не була.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що
ОСОБА_4 проживав в будинку АДРЕСА_1, ще
до поселення їх сім'ї до будинку.
Конфлікти в будинку мали місце, так як
його колишня дружина ОСОБА_1
провокувала ОСОБА_15 на сварки, коли він
дозволяв собі вживати спиртне.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що
ОСОБА_4 в будинку проживав ще з бабою
ОСОБА_6, пізніше в будинку почала
проживати ОСОБА_17 зі своєю сім'єю.
Іншого житла у ОСОБА_4 немає., за
характером він спокійний.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що
ОСОБА_4 її колишній зять. Підтвердила,
що її зять і донька проживали в
спірному будинку, де робив ремонт, і
постійно там проживає, іншого житла
немає.

Згідно ст. 157 Житлового кодексу
України членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 116
України якщо наймач, члени його сім'ї
або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують
жиле приміщення, або використовують
його не за призначенням, або
систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Сукупністю досліджених
достовірних доказів підтверджується,
що позивачка є власником будинку
АДРЕСА_1, де зареєстрований і постійно
проживає ОСОБА_4. Позивачкою не надано
доказів, а судом не встановлено фактів
систематичного порушення ОСОБА_4
правил співжиття, псування майна
власника з приводу чого до ОСОБА_4
вживалися заходи громадського впливу,
оскільки поодинокі звернення до
органів внутрішніх справ, не вказують
на це, так як конфлікти мали місце,
проте з вини всіх проживаючих у
будинку повнолітніх осіб.

Крім того, судом встановлено, що
ОСОБА_4 іншого житла немає.

ОСОБА_3 має у власності кватиру,
де постійно зареєстрована, доказів
постійного проживання ОСОБА_3 в
спірному будинку судом не встановлено,
свої речі , меблі ОСОБА_3 в будинок не
завозила, а тимчасове перебування з
метою догляду за онуками, суд не
розцінює як факт постійного
проживання.

Ненадання коштів за отримані
послуги газопостачання не є підставою
для виселення, а надають право
позивачці на відшкодування понесених
витрат.

За наведених обставин, суд прийшов до
висновку, що ОСОБА_1 в задоволенні
позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 слід
відмовити за недоведеністю позовних
вимог.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 405 ЦКУ члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Згідно ст. 156 Житлового кодексу України
члени сім'ї власника жилого будинку
квартири, які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Так, сукупністю достовірних доказів,
дослідених судом встановлено, що
ОСОБА_4 за згодою попереднього власника
ОСОБА_6 був зареєстрований та постійно
проживав в будинку АДРЕСА_1, де займає
кімнату 1-6 -12.9 кв.м., після смерті якої
право на користування нерухомим майном
ним не втрачене, при цьому новий
власник умов користування ОСОБА_4
будинку не змінювала, та в 2009 році
повторно дозволила зареєструватися
відповідачу ОСОБА_4 в будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітуту)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерумого майна для задоволення потреб
інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Так, за правовим визначенням, сервітут
передбачає право користування чужим
майном, де не передбачено право
спільного користування з власником
його власність, як того вимагає за
своїм позовом ОСОБА_4

Крім того, право користування
приміщенням в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4
підтвердила і ОСОБА_1 звернувшись до
суду з позовом.

За наведених обставин, суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_4 до
задоволення не підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відмовити.

ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_1 ,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О.В.Панас