АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1625/3348/12
Номер провадження 22-ц/786/1265/14
Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Абрамова П.С..

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 15 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач 08 серпня 2012 року
звернувся до суду із позовом
до відповідача про відшкодування
шкоди завданої каліцтвом.
Підстави позовних вимог вмотивовував
наступними обставинами.

30 травня 2008 року на 346 км.
Автодороги «Київ - Харків» внаслідок
зіткнення автомобіля «Черрі Амулет»
під керуванням водія ОСОБА_1 з
автомобілем «Газ 2705», що рухався у
зустрічному напрямку, він отримав
травми. Внаслідок отриманих травм
він втратив працездатність.

Відповідно до довідок наданих з місця
основної роботи та за сумісництвом
його середньомісячний заробіток за три
останні календарні місяці роботи, що
передували втраті працездатності
внаслідок каліцтва складав : за
основним місцем роботи - 1 863 грн., за
сумісництвом - 600 грн. Всього : 1 863 + 600
= 2 463 грн.

У зв'язку з тим, що
середньомісячний заробіток є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
заробітку обчислюється виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати :

За період з 01 червня 2008 року по 30
листопада 2010 року розмір
втраченого заробітку, виходячи з
розміру мінімальної заробітної
плати складає 32 120 грн., а з 01
грудня 2011 року у сумі 1 004 грн.

Вказував, що розмір втраченого ним
заробітку, виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати
складає : з 01 червня 2008 року
по 30 листопада 2011 року - 32 120 х 5 = 160 600
грн., з 01 грудня 2011 року - щомісячно 5
020 грн.

Вважає, що відповідно ч. 1 ст. 1195 ЦК
України ОСОБА_1 зобов'язаний
відшкодувати йому додаткові витрати,
викликані необхідністю придбання
ліків на суму 13 574,75 грн.

Станом на 01 грудня 2011 року
вказує, що матеріальна шкода завдана
йому внаслідок каліцтва складає : 160
600 + 13 574,75 = 174 174,75 грн.

Цивільна відповідальність
ОСОБА_1 застрахована в НАСК
«Оранта», яка виплатила йому
страхове відшкодування у сумі 51 000
грн.

Також вказував, що окрім
матеріальної шкоди, йому завдана
моральна шкода, яка полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких він
зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я.
Внаслідок зіткнення автомобілів він
отримав травми, які до цього часу
викликають сильний біль. Тривалий час
він не мав можливість самостійно
пересуватися та потребував
стороннього догляду. Крім того, він
зазнав душевних страждань у зв'язку з
протиправною поведінкою ОСОБА_1, який
не тільки не вжив заходів для
компенсації витрат пов'язаних з його
лікуванням, а навпаки присвоїв собі
гроші, які передавали друзі на його
лікування. Зараз він не має можливості
продовжити лікування, яке пов'язане з
необхідністю попередньої оплати
додаткових операцій та реабілітації у
відповідних закладах охорони здоров»я,
медичного піклування, лікування у
домашніх умовах та лікарських
препаратів, що підтверджується витягом
з історії хвороби та довідкою МСЕК.

На підставі ч. 2 ст. 1167 ЦК
України вважає, що має право на
відшкодування завданої йому моральної
шкоди, яку оцінює у розмірі 100 000 грн.

На підставі вищевикладених обставин,
позивач прохав стягнути одноразово з
відповідача на свою користь втрачений
заробіток та витрати на лікування
станом на 01 грудня 2011 р. у сумі 123 174,75
грн. та моральну шкоду у сумі 100 000
грн. Стягнути щомісячними
платежами з ОСОБА_1 на його користь
втрачений заробіток з 01 грудня 2011 р. у
сумі 5 020 грн.

29 серпня 2013 року позивач
надав суду заяву про збільшення
розміру позовних вимог , посилаючись
на те, що згідно розрахунку, що
додається, сума втраченого ним
заробітку за період з 01 червня 2011р. по 31
липня 2013р. складає 230 562 грн. З 01
серпня 2013 року він щомісячно втрачає 80%
заробітку, а саме - 4 588 грн.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 15 січня 2014 року
збільшені позовні вимоги ОСОБА_2 -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
одноразово шкоду завдану каліцтвом в
сумі 171 753,85 гривень, моральну шкоду в
сумі 70000 гривень, а всього : 241 753,85
гривень.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 щомісяця, починаючи з 01 серпня
2013 року втрачений заробіток останнього
в сумі 80 % п'ятикратного місячного
розміру мінімальної заробітної плати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в сумі 5217 гривень.

З рішенням суду не погодився
відповідач ОСОБА_1, внаслідок чого
подав на нього апеляційну скаргу, у
яких просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким зменшити суму
моральної шкоди до 30000 гривень, а
стягнення щомісячних платежів до 1948
гривень до дня проведення
переосвідування ОСОБА_2 в МСЕК.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційних скарг
вмотивовує тим, що суд при визначенні
середньомісячного доходу позивача не
врахував розмір пенсії, що отримується
ним. Також вважає, що термін щомісячних
виплат має бути обмежений датою
майбутнього огляду позивача медичною
комісією. Розмір моральної шкоди
вважає завищеним, вказуючи на
достатній та обґрунтований її розмір
30000 гривень.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає до задоволення
частково, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування судом
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини,
місцевий суд правомірно виходив з
наступного.

Так, матеріалами справи
підтверджується, що 30 травня 2008 року на
346 км автодороги Київ-Харків сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Черрі Амулет, днз НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_1, в ході якої
завдана шкода позивачу.

Обставини дорожньо-транспортної
пригоди встановлені матеріалами
кримінальної справи № 1-245/11 про
обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, та не заперечуються сторонами.

Також судом встановлено, зо згідно
розписки ( а.с. 165 т. 2 вказаної
кримінальної справи) позивач 17 серпня
2010 року отримав від відповідача ОСОБА_1
на лікування 15 000 гривень.

Згідно висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 56 від 08
липня 2013 року встановлено, що процент
постійної втрати загальної
працездатності ОСОБА_2 та процент
втрати професійної працездатності за
період з 19 вересня 2008 року по 30 вересня
2009 року складав 100%, з 01 жовтня 2009 року до
теперішнього часу - 80% безстроково,
відповідно до п. 68б), 134в) «Інструкції № 2
про порядок організації та проведення
лікарсько-страхової експертизи від 08
січня 1986 року та п. 12.7, 10.1.3. «Критеріїв
встановлення ступеня стійкої втрати
професійної працездатності у
відсотках», затверджених Наказом МОЗ
України № 420 від 05 червня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України на
ОСОБА_1 покладено обов'язок
відшкодування потерпілій особі -
ОСОБА_2, втраченого заробітку внаслідок
повної втрати загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України до
втраченого заробітку у результаті
каліцтва включаються всі види оплати
праці за трудовим договором за місцем
його основної роботи і за сумісництвом,
з яких він сплачував податок на доходи
громадян, у сумах, нарахованих до
нарахування податку. Середньомісячний
заробіток обчислюється за його
бажанням за дванадцять або за три
останні календарні місяці роботи, що
передували втраті працездатності
внаслідок каліцтва. Якщо його
середньомісячний заробіток є меншим
від п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, розмір втраченого
ним заробітку обчислюється виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до довідок, наданих з місця
основної роботи та за сумісництвом
його середньомісячний заробіток за три
останні календарні місяці роботи, що
передували втраті працездатності
внаслідок каліцтва складав:

- за основним місцем роботи - 1863
гривні;

- за сумісництвом - 600 гривень, а
всього 2463 гривні.

У зв'язку з тим, що середньомісячний
заробіток є меншим від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
розмір втраченого заробітку
обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
внаслідок чого розмір втраченого
заробітку за період з 01 червня 2008 року
по 30 листопада 2010 року складає 160600
гривень, а з 01 грудня 2011 року в сумі по
5020 гривень щомісячно.

У період з 01 червня 2011 року по 31 липня 2013
року розмір втраченого позивачем
заробітку складає 230562 гривні (
щомісячно - 4588 грн.), виходячи з втрати
ним 80 % працездатності.

Матеріалами справи підтверджується та
не заперечується сторонами, що НАСК
«Оранта», яка застрахувала цивільну
відповідальність ОСОБА_1, виплатила
позивачу 51000 гривень. Фонд соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності виплатив йому допомогу
в сумі 6382,90 гривень.

Окрім того, в судом достовірно
встановленого, що в серпні 2010 року
ОСОБА_1 добровільно надав позивачу 15000
гривень в рахунок відшкодування
завданої ним шкоди.

Відповідно до норм ст.1194 ЦК України
ОСОБА_1 у зв'язку з недостатністю
страхової виплати для повного
відшкодування завданої шкоди
зобов'язаний сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страховим
відшкодуванням.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК
України позивач має право на
відшкодування завданої йому моральної
шкоди.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2
в цій частині, місцевий суд правомірно
виходив з наступного.

Моральна шкода позивача полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких він
зазнав у зв'язку з отриманням травми, у
моральних переживаннях у зв'язку з
порушенням нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, розмір якої він оцінював у 10000
гривень, виходячи з фізичних страждань,
яких він зазнав внаслідок отриманих
травм.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність стягнення з
відповідача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 70000 гривень.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком у повному
обсязі.

Так, норми ст. 1167 ЦК України визначають
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, у відповідності до якої
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів сім'ї чи близьких
родичів»

3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням майна;

4) у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майно або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Колегія суддів бере до уваги той факт,
що травми, отримані позивачем
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди до цього часу викликають
сильний біль, тривалий час ОСОБА_2 не
міг пересуватися, потребував
стороннього догляду. Проте, враховуючи
також розмір матеріальної шкоди, та
виходячи з засад розумності і
виваженості, вважає за необхідне
зменшити розмір моральної шкоди до 35000
гривень, що окрім того визнається і
самим відповідачем.

За таких обставин рішення Полтавського
районного суду від 15 січня 2014 року
підлягає зміні в частині моральної
шкоди, із зменшенням стягуваного на
користь ОСОБА_2 її розміру з 70000 гривень
до 35000 гривень.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін, оскільки доволи
апеляційної скарги в іншій частині не
спростовують правильності висновків
суду та не підтверджують належними
доказами їх неправомірності.

Так, доводи ОСОБА_1 щодо неврахування
судом при обрахунку середьномісячного
заробітку, не заслуговують на увагу,
оскільки нормами ч. 3 ст. 1195 ЦК України
визначено, що шкода, завдана фізичній
особі каліцтвом або іншим ушкодженням
здоровя, відшкодовуєьбся без
урахування пенсії, призначеної у
звязку з втратою здоров"я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
інших доходів.

Окрім того, посилання апелянта на
необхідність обмеження строків
щомісячних виплат, виходячи з терміну
встановлення інвалідності та розміру
втрати ОСОБА_2 працездатності,
визначеного медичною комісією, також
не спростовують висновків суду,
оскільки згідно довідки № 0377816 від 06
жовтня 2010 року група нівалідності
позивачу встановлена безтерміново і
чергового медичного огляду він не
потребує.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного
суду Полтавської області від 15 січня 2014
року змінити в частині моральної шкоди.

Зменшити розмір моральної шкоди,
стягуваної з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з
70000 гривень до 35000 гривень, всього
одноразово стягнувши з відповідача на
користь позивача 206753,85 гривень.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ В.І.
Корнієнко

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин
/підпис/П.С. Абрамов

КОПІЯ ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області
_____ В.І. Корнієнко