Справа № 1326/4683/201
Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин
Провадження № 22-ц/783/1646/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заочне рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 13 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про спонукання до
вчинення дій,

В С Т А Н О
В И Л А:

У червні 2012 року ОСОБА_2
звернулась в суд з указаним позовом та
просила зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не чинити перешкод у
користуванні підвальним приміщенням
(погрібом), прибудинковою територією,
заїздом автотранспорту до будинку,
зобов'язати відповідачів забрати
собаку з прибудинкової території,
клітки для тварин, а собаку вигулювати
в наморднику у спеціально відведених
місяцях для вигулу собак, стягнути
судові витрати.

Заочним рішенням Франківського
районного суду м. Львова від 13 березня
2013 року позов задоволено. Зобов»язано
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити
ОСОБА_2 перешкод у користуванні
підвальним приміщенням (погрібом),
прибудинковою територією, заїздом
автотранспорту до будинку АДРЕСА_3.
Зобов»язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 забрати собаку породи вівчарка
з прибудинкової території, клітки для
тварин та вигулювати собаку в
наморднику у спеціально відведених
місцях для вигулу собак.

Ухвалою Франківського районного
суду м. Львова від 18 жовтня 2013 року
заяви відповідачів про перегляд
заочного рішення залишені без
задоволення Таке оскаржене останніми
в загальному порядку. Вважають рішення
незаконним, просять скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Свої вимоги
мотивують тим, що позивачем не було
надано належних та допустимих доказів,
які б свідчили про факти чинення
перешкод позивачу у користуванні
підвальним приміщенням (погрібом),
прибудинковою територією, заїздом
автотранспорту до будинку. Судом не
наведено жодного доказу в
підтвердження позову. Просять рішення
суду скасувати та ухвали нове рішення
про відмову у позові.

Позивач у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу вважає рішення
законним та обґрунтованим. Просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін. Зазначає, що в матеріалах справи
містяться докази, які підтверджують
обставини заявленого позову, зокрема
лист Франківського РВ ЛМУ МВС України у
Львівській області від 28.09.2010 року, акт
судово-медичного дослідження
(обстеження) №530/2010, відповідь
Франківського РВ ЛМУ МВС України у
Львівській області за №н/485 ж від 21.02.2011
року, припис МГБ ГУМВС України у
Львівській області від 29.04.2011 року,
технічна документація на будинок.

Відповідачі в судове засідання не
з»явились, належно повідомлені про
розгляд справи за апеляційною скаргою,
про що до справи долучено розписки про
отримання судової повістки, причини
неявки суду не повідомили. У
відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
колегія суддів вважає можливим
продовжувати розгляд справи у
відсутності осіб, які не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст.58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях. Належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказми, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення
суду в повній мірі таким вимогам
відповідає.

Як встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, позивачу на праві приватної
спільної часткової власності належить
? часток АДРЕСА_1. /а.с.4/.

Відповідачу - ОСОБА_3 на праві
спільної часткової власності належить
1/ 4 частка цієї ж квартири АДРЕСА_1
/а.с.5/

Квартира АДРЕСА_2 приналежна на
праві спільної часткової власності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -
відповідачам у справі.

Із технічного паспорта на
житловий будинок вбачається, що за
будинком на АДРЕСА_3 закріплена
земельна ділянка площею 606,4 м.кв., з яких
405,8 км.кв. під двором та 33 м.кв. під
городом /а.с. 6 зворот/.

Із наданої ОСОБА_2 відповіді
Франківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області від 21.02.2011 року,
28.04.2011 року убачається, що перевіркою
встановлено, що на проході між будинком
і огорожею прибудинкової території,
розташований автомобіль «Део-Ланос»
д.н.з. НОМЕР_1, який перешкоджає проходу
до тильної сторони будинку і земельної
ділянки та загороджує проїзд до
будинку /а.с.30, 31/.

Таким чином судом встановлено та
не оспорюється відповідачами, що на
земельній ділянці знаходиться їх
автомобіль. Тому правильним є висновок
суду першої інстанції, що утримання
авто на прибудинковій території
перешкоджає вільному користуванню
прибудинковою територією та заїздом до
будинку.

Оскільки відповідачами не
спростовано право сторін у
користуванні всією прибудинковою
територією відведеною за будинком,
питання її поділу чи встановлення
порядку користування не вирішено, то
позивач вправі нарівні з відповідачами
користуватись цієї територією і за
відсутності її згоди на утримання на
такій автомобіля - відповідачі не
вправі вчиняти такі дії.

Тому колегія суддів вважає
рішення суду в цій частині таким, що
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Щодо чинення відповідачами
перешкод у користуванні підвальним
приміщенням, то колегія суддів
доходить висновку, що рішення суду в
цій частині вимогам ст.. 213 ЦПК України
не відповідає, виходячи з наступного.

Згідно поверхового плану будинку
АДРЕСА_3 у житловому будинку значиться
погріб загальною площею 16,3 м.кв. /а.с.7
зворот/

Відповідно до експлікації приміщень до
плану житлового будинку, погріб в
спільному користуванні не значиться.
Докази, які б свідчили про віднесення
погрібу чи його частини до квартири
позивача - в матеріалах справи
відсутні. Згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
погріб до квартири АДРЕСА_1 не
включений.

З врахуванням відсутності даних про
належність підвального приміщення чи
його частини позивачу, колегія суддів
вважає недоведеними заявлені позовні
вимоги про усунення перешкод в
користуванні підвальним приміщенням
(погрібом). Тому в цій частині рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Судом встановлено та не заперечується
апелянтами, що на прибудинковій
території будинку АДРЕСА_3
відповідачами встановлена огорожа для
собаки породи вівчарки, яку останні
випускають на прибудинкову територію
без намордника, що унеможливлює
позивачу безпечний прохід до будинку.

У відповідності до вимог ст. 9 Закону
України «Про захист тварин від
жорстокого поводження», дія якого
поширюється на відносини, що
виникають у зв'язку з утриманням тварин
та поводженням із ними фізичних та
юридичних осіб, особа, яка утримує
домашню тварину, зокрема, має право
з'являтися з нею поза місцями її
постійного утримання (супроводжувати
її), забезпечивши: безпеку оточуючих
людей і тварин, а також майна
від заподіяння шкоди супроводжуваною
домашньою твариною. При супроводженні
домашніх тварин не допускається
залишати їх без нагляду.

Дозволяється утримувати: домашніх
тварин - у квартирах, де проживає
кілька сімей, - лише за письмовою
згодою всіх мешканців квартири. При
цьому не дозволяється утримувати
домашніх тварин у місцях загального
користування.

Дозволяється утримувати домашніх
тварин - у вільному вигулі на
ізольованій, добре огородженій
території (в ізольованому приміщенні)
на прив»язі або без неї; собак без
поводків і намордників під час
оперативного використання
правоохоронними органами, собак
спеціального призначення, а також
собак під час муштри, на
полюванні, на
навчально-дресирувальних майданчиках.

Відповідачами не оспрювався факт
присутності собаки породи вівчарки на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_3 та неодноразовий його вигул
без намордника та супроводу. Тому
висновок суду першої інстанції про
порушення відповідачами правил
утриманя тварин, зокрема діючих у місті
Львові є правильним.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідачами об»єкт тваринного світу
утримувався на землях загального
користування сторін по справі.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про обгрунтованість вимог
шодо усунення вказаних перешкод є
правильним.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, тому
колегія суддів приходить до висновку,
про часткове задоволення апеляційної
скарги із скасування судового рішення
в зазначеній вище частині з ухваленням
в цій частині нового рішення.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.2
ч.1 ст. 309, ст. 313, ст. 316, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського
районного суду м. Львова від 13 березня
2013 року в частині зобов'язання ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити
перешкод у користуванні підвальним
приміщенням (погрібом) скасувати та
ухалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
підвальним приміщенням (погрібом)
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, може бути оскарженим у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді