РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 645/5494/13-ц

Провадження № 2/643/1635/14

27.05.2014р. Московський районний суд
м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення авансу та неустойки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
якій просила стягнути з відповідачів
на її користь суму авансового платежу
та неустойку у розмірі авансового
платежу, а саме 2000дол. США, що
еквівалентно 16231грн.20коп. та судовий
збір.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 зазначила, що 10 грудня 2012 року
між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений
договір про наміри № С-23, відповідно до
якого відповідачі зобов'язались
продати, а вона зобов'язалась купити
об'єкт нерухомості, а саме: квартиру
АДРЕСА_1. На підтвердження наміру щодо
укладення у майбутньому основного
договору купівлі-продажу квартири вона
передала відповідачам аванс у сумі 8100
грн., що еквівалентно 1000дол. США.
Відповідно до п.4 Договору сторони
зобов'язались укласти договір
купівлі-продажу об'єкта нерухомості і
провести повний розрахунок у строк не
пізніше 17год.00хв. 24 грудня 2012року у
нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_2. Усупереч взятим на себе
зобов'язанням, передбаченим п.12
Договору, відповідачі не надали
довідки про відсутність арешту на
об'єкт нерухомості на момент 24 грудня
2012року. В зв'язку із порушенням
продавцем умов Договору від 10.12.2012 року
вона письмово 22.01.2013року запропонувала
продавцям повернути грошову суму у
розмірі 8100 грн. та сплатити неустойку
за невиконання зобов'язання відповідно
до вимог п.16 Договору, на що відповіді
до цього часу так і не отримала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_5 позов підтримали
та просили його задовольнити з підстав
викладених у ньому.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх
представник ОСОБА_6 проти позову
заперечували, посилаючись на те, що
відповідачі повідомляли ОСОБА_1 через
ріелтора ОСОБА_7 та її помічників, що
останнім етапом підготовки квартири до
продажу буде зняття заборони
відчуження квартири Кредитною спілкою
«Спас», саме 24.12.2012року у нотаріуса,
одночасно з отриманням оплати за цю
квартиру та посвідченням самого
договору купівлі-продажу. Кошти,
отримані від ОСОБА_1 за квартиру одразу
ж в цей же момент у нотаріуса мали б
бути передані Кредитній спілці «Спас»,
які готові були одразу ж написати заяву
нотаріусу про зняття заборони на
відчуження зазначеної квартири, тобто
до 17-00год. 24.12.2012року. Однак сама ОСОБА_1
за порадою нотаріуса ОСОБА_4
відмовилася від укладання договору
купівлі-продажу.

Вислухавши учасників процесу,
допитавши свідків ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст..184
ЦПК України, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 з
боку позивача, свідка ОСОБА_10 з боку
відповідачів, дослідивши матеріали
справи в їх сукупності, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав,
встановлених в судовому засіданні.

Як встановлено судом 10 грудня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був
укладений договір про наміри № С-23,
відповідно до якого відповідачі
зобов'язались продати, а ОСОБА_1
зобов'язалась купити об'єкт
нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1
/а.с.5/.

Відповідно до п.4 Договору, сторони
зобов'язались укласти договір
купівлі-продажу об'єкта нерухомості і
провести повний розрахунок у строк не
пізніше 17год.00хв. 24 грудня 2012року у
нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_2.

На підставі п.6 Договору, з метою
забезпечення взятих на себе
зобов'язань, а саме реалізувати намір
укласти договір купівлі-продажу
квартири, ОСОБА_1 передала відповідачам
завдаток у сумі 8100 грн., що еквівалентно
1000дол. США.

Відповідно до п.12 Договору, відповідачі
зобов'язалися за свій рахунок та у
найкоротші строки оформити всі
документи, які необхідні для укладання
договору на відчуження об'єкта
нерухомості (витяг із реєстру про право
власності на нерухоме майно, довідка
про відсутність арешту на об'єкт
нерухомості від нотаріуса та ін.).

Як зазначила позивач у судовому
засіданні, прибувши до приватного
нотаріуса, де також були присутні
відповідачі, укладення основного
договору не відбулося, з огляду на те,
що при перевірці в єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна приватним нотаріусом було
виявлено, що на вищезазначену квартиру
накладений арешт внаслідок чого
укладення угоди договору
купівлі-продажу неможливо було
здійснити.

Дані свідчення ОСОБА_1 підтверджуються
наданими нею витягами з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна № 39546032 (дата видачі:
24.12.2012року 13:42:45) та №39558210 (дата видачі
24.12.2012року 17:15:42) відповідно до яких
Кредитною спілкою «Спас» було
накладено заборону на відчуження
квартири АДРЕСА_1 на підставі договору
іпотеки №2040 від 01.12.2011року. /а.с.6,7/.

В судовому засіданні також було
з'ясовано, що ОСОБА_1 зверталася до
Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області з приводу
заволодіння ОСОБА_2 шахрайським шляхом
її коштами у сумі 8100грн. За даним фактом
Фрунзенським РВ було розпочато
кримінальне провадження за ознаками
злочину передбаченого ст.190 ч.1 КК
України, яке після проведення
досудового розслідування було закрите
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України,
тобто за відсутністю в діях складу
кримінального правопорушення /а.с.41/.

Виниклі між сторонами спірні
правовідносини регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до ст. 635 ЦК України,
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Законом може бути
встановлено обмеження щодо строку
(терміну), в який має бути укладений
основний договір на підставі
попереднього договору. Сторона, яка
необґрунтовано ухиляється від
укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.
Зобов'язання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого попереднім
договором, або якщо жодна із сторін не
направить другій стороні пропозицію
про його укладення.

У п. 16 договору про намір передбачено,
що сторони несуть матеріальну
відповідальність за невиконання умов
договору, а саме: якщо порушення
зобов'язання сталося з вини покупця, то
аванс залишається у продавця. Якщо
порушення сталося з вини сторони яка
отримала аванс, то вона зобов'язується
повернути другій стороні аванс та
додатково сплатити неустойку в розмірі
авансового платежу.

У відповідності до ст. 570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом. Із вказаного
договору вбачається, що передані
позивачкою гроші у сумі 8100 грн.
завдатком не були, мали цільове
призначення і тому в зв'язку з не
укладенням договору купівлі-продажу
квартири підлягають стягненню з
відповідачів в повному обсязі.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно
виступає і способом платежу і способом
забезпечення виконання зобов'язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише
спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати. У разі
видачі авансу кредитор не може бути
зобов'язаний до повернення авансу у
подвійному розмірі і, відповідно, до
відшкодування збитків.

Отже, передані позивачем відповідачам
грошей в сумі 8100 гривень є авансом і
були передані лише в рахунок належних
платежів, як зазначено у п.6 Договору.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі повертаються в тому
розмірі, в якому вони надавалися.

У разі видачі авансу кредитор не може
бути зобов'язаний до повернення його в
подвійному розмірі.

Суд приходить до висновку, що договір
купівлі-продажу квартири не був
укладений в наслідок лише дій
відповідачів, які не повідомили про
умови, які перешкоджають укладенню
такої угоди (накладення заборони на
вищезазначену квартиру), які
унеможливили укладання угоди і стали
відомі позивачу лише після вчинення
низки дій в інтересах відповідача.

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема в разі
неподільності предмета зобов'язання.

З попереднього договору вбачається, що
квартира, яка є предметом договору, є
спільною власністю відповідачів, отже
вони є солідарними боржниками.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає
за необхідне стягнути з відповідачів
солідарно передану за попереднім
договором від 10.12.2012 року суму авансу у
розмірі 8100 гривень.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує
з відповідачів на користь позивача
судовий збір в рівних частинах з
кожного по 114грн.70коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення авансу та неустойки
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1
та ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1
8100 грн. /вісім тисяч сто гривень/
авансу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_3,
ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 в рівних
частинах з кожного по 114грн.70коп.
судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -
Т.М.Довготько