АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/953/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 20 Дудніченко В.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
17 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМіщенко С. В. суддівСіренко
Ю. В. , Трюхан Г. М. при
секретаріАнкудінові О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 24 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_7 про визнання права власності
в с т а н о в и л а :
У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
права власності на автомобіль.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував,
що 15 травня 2009 року між сторонами було
укладено договір купівлі-продажу
транспортного засобу FIAT TEMPRA 2.0 I, 1994 року
випуску, шасі (кузов) НОМЕР_2, номерний
знак НОМЕР_1. З метою забезпечення даної
домовленості, позивач, у підтвердження
своїх намірів, передав відповідачці
написала розписку від 15 травня 2009 року
та довіреністю від 15 травня 2009 року
серії ВМС № 933478 уповноважила ОСОБА_6
розпоряджатися вказаним автомобілем.
Сторони того ж числа склали акт
прийому-передачі автомобіля.
Але відповідач не виконала умов п.п.
3.1.5. та 3.1.6. Договору купівлі-продажу
автомобіля від 15 травня 2009 року про
нотаріальне оформлення зазначеного
договору, що змусило ОСОБА_6 звернутися
до суду за захистом своїх порушених
прав та просити визнати за ним право
власності на легковий автомобіль FIAT
TEMPRA 2.0 I, 1994 року випуску, шасі (кузов)
НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1 та визнати
договір купівлі-продажу від 15 травня 2009
Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від 24 січня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_6
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу. Обґрунтовуючи яку вказав, що
суд першої інстанції не обґрунтовано
ухвалив рішення яким відмовив в позові,
залишивши поза увагою доводи позивача,
що були викладені в позовній заяві та
досліджені в ході розгляду справи
докази.

Тому, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права, ОСОБА_6 просив
скасувати рішення Звенигородського
районного суду Черкаської області від
24 січня 2014 року і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах заявлених позовних
вимог та доводів апелянта, судова
колегія приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.237 , ст.244 ЦК
України представництвом є
правовідношення , в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Довіреність на
вчинення правочину представником може
бути надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із
правочинів . Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст.334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Переданням
майна вважається вручення його
набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки. До передання майна
прирівнюється вручення коносамента
або іншого товарно-розпорядчого
документа на майно. Право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

В Україні існує спеціальний порядок
купівлі-продажу транспортних засобів,
що регламентується Законом України
«Про дорожній рух» та Постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 р. N 1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів».

Зокрема , ст.34 вказаного Закону
передбачає обов'язкову реєстрацію
транспортного засобу при вчиненні
угоди про його придбання.

А п.8 Постанови Кабінету Міністрів
України від 7 вересня 1998 р. N 1388
обов'язковою умовою для укладення
договору купівлі-продажу
транспортного засобу передбачає його
попереднє зняття в установленому
порядку з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

Як вбачається з матеріалів справи , на
момент підписання сторонами вказаного
позивачем договору та наданні
відповідачем довіреності від 15 травня
2009 року - автомобіль марки FIAT TEMPRA 2.0 I, 1994
року випуску, шасі (кузов) НОМЕР_2,
номерний знак НОМЕР_1 його власником з
обліку не був знятий. А отже , оскільки
не було дотримано зазначених вимог, між
власником даного автомобіля ОСОБА_7 та
ОСОБА_6 - договір купівлі-продажу
укладений не міг бути. А довіреність на
яку посилається позивач не передбачає
переходу права власності на
автомобіль, і не є прихованим договором
купівлі-продажу по вказаній вище
причині .

Тому, суд першої інстанції,
встановивши вказані обставини ,
уповноважил дійшов до правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог ОСОБА_6

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія
вважає, що оскаржуване рішення суду є
законним, обґрунтованим, постановленим
на зібраних по справі доказах, які
надали суду сторони. Відповідає
вимогам матеріального і
процесуального законодавства, а доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, були
предметом судового розгляду, суд дав їм
належну оцінку і вони не дають підстав
для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 303, 304, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 24 січня 2014 року
- відхилити.

Рішення Звенигородського районного
суду Черкаської області від 24 січня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на автомобіль - залишити без
змін .

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :