У х в а л а

іменем україни

16 липня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий альянс» до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про
відшкодування шкоди в порядку регресу,

за касаційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на рішення апеляційного
суду Одеської області від 17 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Приватне
акціонерне товариство «Європейський
страховий альянс» (далі - ПрАТ
«Європейський страховий альянс»)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), який
уточнило у процесі розгляду справи, і
остаточно просило стягнути з ОСОБА_3
суму збитків у розмірі 510 грн, а з ПрАТ
«УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» -
7 497 грн 20 коп.

На обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що 22 липня 2009
року між ним та Товариством з обмеженою
відповідальністю «реал, - Гіпермаркет
Україна» (далі - ТОВ «реал, - Гіпермаркет
Україна») було укладено договір
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземних
транспортних засобів № 1021177,
відповідно до умов якого, зокрема, ПрАТ
«Європейський страховий альянс» було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1.

ПрАТ «Європейський страховий альянс»
вказало, що 26 липня 2009 року у
результаті порушення ОСОБА_3 Правил
дорожнього руху сталася ДТП, внаслідок
якої застрахованому транспортному
засобу було завдано механічних
пошкоджень.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 18 серпня 2009 року
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП України, та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Позивач зазначив, що згідно із
страховим актом від 03 листопада
2009 року № 24520950ТР25002 сума страхового
відшкодування склала 8 007 грн
20 коп. та була виплачена страхувальнику
на підставі платіжного доручення від 11
листопада 2009 року № 13897.

25 жовтня 2012 року на адресу ОСОБА_3 було
направлено претензію про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу, проте остання залишилася без
реагування.

Посилаючись на вимоги ст. ст. 993, 1166, 1188,
1191 ЦК України та ст. 27 Закону
України «Про страхування», просив
стягнути з відповідачів суму
виплаченого ТОВ «реал, - Гіпермаркет
Україна» страхового відшкодування.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 18 липня 2013 року позов
ПрАТ «Європейський страховий альянс»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ
«Європейський страховий альянс» суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 510 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17 січня 2014 року апеляційну
скаргу ПрАТ «Європейський страховий
альянс» задоволено частково, рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 18 липня 2013 року в частині відмови у
задоволенні позову до ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» про
відшкодування шкоди скасовано та
ухвалено в цій частині нове про
стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» на користь ПрАТ
«Європейський страховий альянс» суму
відшкодування у розмірі 7 497 грн 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп», посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про стягнення з ОСОБА_3
на користь ПрАТ «Європейський
страховий альянс» суми страхового
відшкодування, виходив із того, що
ОСОБА_3 є відповідальним за завдану
шкоду, тому з нього підлягає стягненню
лише частина суми страхового
відшкодування, а саме: франшиза у
розмірі 510 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» на користь ПрАТ
«Європейський страховий альянс» суми
страхового відшкодування, місцевий суд
дійшов висновку про пропуск позивачем
строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс
Груп» про відшкодування шкоди та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про задоволення позовних вимог,
виходив із того, що позивачем не
пропущено строк позовної давності на
звернення із вказаними вимогами,
оскільки ПрАТ «Європейський страховий
альянс» 09 листопада 2012 року звернулось
до ОСОБА_3, як до одного із боржників, з
претензією про виплату страхового
відшкодування, у зв'язку з чим
відповідно до приписів ч. 2 ст. 264 ЦК
України перебіг строку позовної
давності перервався.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду апеляційної інстанції не
відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 22 липня 2009 року
між Закритим акціонерним товариством
«Європейський страховий альянс»,
правонаступником якого є ПрАТ
«Європейський страховий альянс», та
ТОВ «реал, - Гіпермаркет Україна» було
укладено договір добровільного
страхування ризиків, пов'язаних з
експлуатацією наземних транспортних
засобів № 1021177 (а. с. 7-9).

Відповідно до п. 1 вказаного договору
страховими ризиками є ризики КАСКО та
добровільна цивільна
відповідальність.

Тобто між сторонами фактично укладено
договір страхування змішаної форми, за
яким страхувальник добровільно
застрахував майно, а саме: автомобіль
марки Skoda Oktavia, д.н.з. НОМЕР_1, а також
цивільну відповідальність, заподіяну
цим майном третім особам.

У зв'язку з цим початок перебігу строку
позовної давності має проводитися
залежно від виду виплати страхового
відшкодування.

Встановлено, що 26 липня 2009 року сталася
ДТП, внаслідок якої застрахований
транспортний засіб було пошкоджено (а.
с. 15).

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 18 серпня 2009 року
ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП України, та
піддано адміністративному стягненню у
вигляді штрафу у розмірі 340 грн (а. с. 16).

Згідно зі страховим актом від 03
листопада 2009 року №
24520950ТР25002, складеним ПрАТ
«Європейський страховий альянс», сума
страхового відшкодування склала 8 007
грн 20 коп. (а. с. 12).

Судами також встановлено, що на час ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УСК
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на
підставі поліса № ВВ/7876363 (а. с. 47).

11 листопада 2009 року ПрАТ «Європейський
страховий альянс» відповідно до
договору страхування виплатило ТОВ
«реал, - Гіпермаркет Україна» страхове
відшкодування у зв'язку з пошкодженням
застрахованого майна у розмірі 8 007 грн
20 коп. на підставі платіжного доручення
№ 13897 (а. с. 35), тобто за страховими
ризиками КАСКО.

25 жовтня 2012 року на адресу ОСОБА_3
позивачем було направлено претензію
про виплату страхового відшкодування в
порядку регресу, проте остання
залишилася без реагування (а. с. 36).

Звертаючись із позовом, ПрАТ
«Європейський страховий альянс»
просило стягнути з відповідачів в
порядку ст. 993 ЦК України та
ст. 27 Закону України «Про
страхування» виплачене страхувальнику
страхове відшкодування за пошкодження
застрахованого майна.

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає, що у
виниклих правовідносинах відбулася
лише заміна осіб у вже наявному
зобов'язанні зі збереженням самого
зобов'язання (суброгація), у зв'язку з
чим перебіг строку позовної давності
починає обчислюватися з моменту
виникнення страхового випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою у випадках,
встановлених законом.

Як положеннями ст. 993 ЦК України, так і
приписами ст. 27 Закону України «Про
страхування» передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні, набув право вимоги
відшкодування до заподіювача, й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача із залишком строку
позовної давності, оскільки відповідно
до статті 262 ЦК України заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку
(скоєння ДТП).

З огляду на викладене колегія суддів
суду касаційної інстанції,
проаналізувавши матеріали справи,
встановлені судами обставини спору,
вважає, що суд першої інстанції,
ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, дослідивши
докази у справі й надавши їм належну
оцінку, дійшов обґрунтованого висновку
про пропуск позивачем строку позовної
давності на звернення до суду із
вимогою до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншурас
Груп», не встановивши жодних порушень
норм процесуального права при
дослідженні доказів у справі, вдався до
переоцінки письмових доказів, які були
досліджені місцевим судом з
додержанням норм процесуального права,
дійшовши помилкового висновку, що
звернення позивача до ОСОБА_3, як до
одного із боржників, із претензією про
виплату страхового відшкодування
перервало перебіг строку позовної
давності, оскільки відповідно до вимог
ч. 2 ст. 264 ЦК України перебіг строку
позовної давності переривається
тільки у разі пред'явлення особою
позову до одного із кількох боржників.

Як встановлено із матеріалів справи,
ПрАТ «Європейський страховий альянс»
будь-яких позовів у межах строку
позовної давності до ОСОБА_3 не
пред'являло.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі рішення суду першої
інстанції.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» задовольнити.

Рішення апеляційного
суду Одеської області від 17 січня 2014
року скасувати, а рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 18 липня 2013 року залишити в
силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А.
Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк