Ухвала

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,
суддів:Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А.,Іваненко
Ю.Г.,розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом прокурора м.
Ірпеня Київської області до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
комунальне підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство», про
визнання недійсним рішення, державного
акту на право власності на землю,
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 10
липня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 23 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що рішенням Коцюбинської селищної ради
від 25 грудня 2008 року № 2077/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1, ОСОБА_6
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га для вказаних цілей, на підставі
даного рішення видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 903292 (кадастровий номер
:01:040:0019) для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29 червня 2009 року № 606 земельну ділянку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1
придбала ОСОБА_7, у зв'язку з чим на
державному акті на право власності на
земельну ділянку зроблено відмітку про
перехід права власності на земельну
ділянку до ОСОБА_7

Позивач вказував, що рішення прийнято,
а державні акти видано з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
земельна ділянка знаходиться за межами
смт. Коцюбинське, земельну ділянку
передано за рахунок земель, що
перебувають у постійному користуванні
Святошинського лісопаркового
господарства.

Просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради Київської
області від 25 грудня 2008 року № 2077/25-5;
визнати недійсним державний акт серії
ЯЖ № 903292 на право власності на земельну
ділянку за кадастровим номером
321094200:01:040:0019 на ім'я ОСОБА_6, з відміткою
про перехід права власності до ОСОБА_7
та скасувати його державну реєстрацію;
визнати право власності держави на
зазначену земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від
10 липня 2013 року позовні вимоги
прокурора м. Ірпеня Київської області
задоволено частково, визнано недійсним
державний акт серії ЯЖ № 903292 на право
власності на земельну ділянку за
кадастровим номером 321094200:01:040:0019
виданий на ім'я ОСОБА_6, з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_7 та
скасовано його державну реєстрацію. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 23 грудня 2013 року рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 10 липня 2013 року в частині
визнання недійсним та скасування
державного акта серії ЯЖ
№ 903292 на право власності на земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_1, виданий на
ім'я ОСОБА_6, з відміткою про перехід
права власності до ОСОБА_7 скасовано,
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Київської області порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання права власності держави
на земельну ділянку площею 0,15 га,
кадастровий номер
:01:040:0019 із ухваленням у цій
частині нового рішення про задоволення
цих вимог; зміну мотивувальної частини
рішення суду першої інстанції, із
виключенням з неї положення про те, що
спірні договори купівлі-продажу
земельної ділянки не є нікчемним,
замінивши положенням про нікчемність
вказаного договору; скасування рішення
суду апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання недійсним виданого ОСОБА_6
державного , акту серії ЯЖ № 903292 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га з кадастровим номером
:01:040:0019 по АДРЕСА_1 з відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_7 і
скасування його державної реєстрації,
посилаючись на неправильне
застосування судами в оскаржуваних
частинах норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Визнаючи недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради, суд першої
інстанції виходив з того, що селищна
рада вийшла за межі своїх повноважень
та розпорядилася земельною ділянкою,
яка розташована поза межами смт.
Коцюбинське.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання права власності
держави на спірну земельну ділянку суд
першої інстанцій виходив із
відсутності у Комунального
підприємства «Святошинське
лісопаркове господарство»
правовстановлюючих документів на
спірні території.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині визнання недійсним
державного акта на право власності на
зазначену вище земельну ділянку,
виданого ОСОБА_6 із відміткою про
перехід права власності до ОСОБА_7,
апеляційний суд виходив із положень
ст.330 ЦК України, згідно з якою
добросовісний набувач може набути
право власності на майно, якщо
відповідно до норм 388 ЦК України воно не
може бути витребуване в нього.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням Коцюбинської
селищної ради від 25 грудня 2008 року №
2077/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 Київської області, ОСОБА_6
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки пл. 0,15 га.

На підставі даного рішення ОСОБА_6
видано державний акт серії ЯЖ № 903292 на
право власності на земельну ділянку пл.
0,15 га. із кадастровим номером
:01:040:0019 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

У подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
26 червня 2009 року № 606

Земельну ділянку площею 0,15 га по
АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_7, у зв'язку з
чим, на державному акті на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 903292 на ім'я ОСОБА_6 зроблено відмітку
про перехід права власності на
земельну ділянку до ОСОБА_7

Відповідно до Указу Президії Верховної
Ради УРСР від 11 лютого 1941 року
селище міського типу Берковець
перейменовано в селище ім.
Коцюбинського та до його складу
включено залізничну станцію Біличі.
Будь-які графічні додатки до цього
Указу, які б підтверджували межі селища
Коцюбинське не збереглися, і по даний
час рішення щодо встановлення чи зміни
меж цього селища компетентними
органами не приймались, проект
встановлення меж не розроблявся та не
затверджувався, що також встановлено
постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва
від 23 грудня 2011 року.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області
від 23 листопада 2009 року за позовом
прокурора м. Ірпеня Київської області в
інтересах держави в особі Київської
обласної ради, Київської обласної
державної адміністрації до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, треті особи: Відділ
держкомзему у м. Ірпені Київської
області, виконавчий комітет Ірпінської
міської ради Київської області, про
визнання незаконними та скасування
рішення Коцюбинської селищної ради від
28 жовтня 2008 року № 711/23-5, п.3 рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
вересня 2008 року № 689/22-5
встановлено, що прокурором не надано
суду доказів того, що рішенням № 689/22-5
Коцюбинська селищна рада встановила
межі селища.

29 квітня 2010 року Коцюбинською селищною
радою прийнято рішення № 75 «Про
погодження проекту формування і
встановлення меж Коцюбинської
селищної ради та межі смт. Коцюбинське
Київської області та впорядкування
питань землекористування», відповідно
до п. 1 якого селищному голові доручено
укласти договір на розробку проекту
землеустрою щодо встановлення межі
селища Коцюбинське, який після
погодження Коцюбинською селищною
радою направити на затвердження до
Київської обласної ради, а після
затвердження проекту Київською
обласною радою - отримати державний акт
про межі селища Коцюбинське. П. 2
рішення передбачено, що до моменту
затвердження проекту встановлення
межі при вирішенні питань
адміністративно-територіального
устрою та землеустрою необхідно
керуватися межами селища Коцюбинське
пл. 4065 га., які встановлені Указом
Президії Верховної Ради Української
РСР від 11 лютого 1941 року з урахуванням
рішення Коцюбинської селищної ради від
06 листопада 2009 року № 170.

15 вересня 2010 року рішенням
Коцюбинської селищної ради № 153
затверджено Генеральний план селища
Коцюбинське Київської області,
відповідно до якого загальна площа
селища становить 4065 га.

Як вбачається з листа відділу
держкомзему у м. Ірпінь Київської
області № 01-02/44-1 від 18 січня 2013 року,
державна статистична звітність (форма
6-зем) по с. Коцюбинське в період з 01
січня 2008 року по 31 грудня 2008 року не
велася. Відділ з 01 січня 2009 року почав
вносити дані по формі 6-зем по с.
Коцюбинське. Землі запасу по с.
Коцюбинське в період з 01 січня 2008 року
по 31 грудня 2008 року не обліковувалися.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами та
відповідають нормам чинного
законодавства України.

Статтею 152 ЗК України встановлено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою і
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 173 ЗК України, межа
району, села, селища, міста, району у
місті - це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Згідно ч.2 ст.174 ЗК України рішення про
встановлення, зміну меж сіл, селищ, які
входять до складу відповідного району,
приймаються районною радою за поданням
відповідних сільських, селищних рад.
Рішення про встановлення і зміну меж
сіл, селищ, які не входять до складу
відповідного району, або у разі, якщо
районна рада не утворена, приймаються
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською та
Севастопольською міськими радами за
поданням відповідних сільських,
селищних рад.

Крім того, ст.176 ЗК України межі
адміністративно-територіальних
одиниць посвідчуються державним актом
України.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
основи містобудування» визначення
територій і вибір земель для
містобудівних потреб здійснюється
відповідно до затвердженої
містобудівної документації місцевих
правил забудови з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про
планування і забудову територій»
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи в межах повноважень,
визначених законом, відповідно до
генеральних планів населених пунктів,
в тому числі, вирішують питання вибору,
вилучення (викупу), надання у власність
чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Враховуючи вищезазначені вимоги
закону та ту обставину, що земельна
ділянка, яка є предметом оспорюваного
рішення, розташована поза межами
населеного пункту - смт. Коцюбинське,
оскільки на момент прийняття спірного
рішення від 25 грудня 2008 року № 2077/25-5
межі смт. Коцюбинське у передбаченому
законом порядку не були визначені та
встановлені, суд першої інстанції, з
висновками якого в цій частині
погодився й апеляційний суд, дійшов до
обґрунтованого висновку про
незаконність прийнятого рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2077/25-5, як такого, що не
відповідає положенням п.12 Перехідних
положень та ст. 12 ЗК України.

Разом з цим, обґрунтованими є висновки
суду апеляційної інстанції в частині
відмови в задоволені вимог прокурора
про визнання недійсним та скасування
державного акту виданого на ім'я
ОСОБА_6, з відміткою про перехід права
власності до ОСОБА_7, оскільки остання
набула права власності на спірну
земельну ділянку на підставі договору
купівлі-продажу від 26 червня 2009 року,
який не визнаний судом недійсним і не є
нікчемним (його недійсність не
встановлена законом), а також
враховуючи приписи ст. 204 ЦК України
щодо презумпції правомірності
державного акта на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 903292, з
відміткою про перехід права власності
до ОСОБА_7 з підстав вказаних
прокурором у позові відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 10 липня 2013 року в
незміненій частині та рішення
апеляційного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року,
оскільки судові рішення законні та
обґрунтовані, а доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора
Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 10 липня
2013 року в незміненій частині та
рішення апеляційного суду Київської
області від 23 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:
Н.А.
Горелкіна

О.І. Євтушенко

Є.П. Євграфова

Ю.Г.Іваненко