Справа № 363/3583/13-ц Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/2071/14 Доповідач у 2
інстанції Данілов О.М.Категорія 56
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Мережко М.В.,
Суханової Є.М.,

при секретарі: Власенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Вишгородського районного суду
Київської області із позовом до ОСОБА_2
про поділ житлового будинку з
надвірними будівлями і земельної
ділянки в натурі, мотивуючи свої вимоги
тим, що сторони з 04 листопада 1994 року по
10 червня 2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі. За час
спільного проживання в шлюбі з
відповідачем за сімейні кошти
побудували житловий будинок АДРЕСА_1 та
земельну ділянку площею 0,163 га. для
будівництва і обслуговування будинку,
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку було
оформлено на ім'я відповідача.

Вважає, що зазначене майно є спільним
майном подружжя, а тому вона має право
на ? частину спільно придбаного майна.

В ході судового розгляду позивачка
уточнила свої позовні вимоги, та
просила розділити спільне майно,
визнати по ? частині кожному житлового
будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1
та по ? частині кожному земельної
ділянки, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, посилаючись на те, що
він до шлюбу з позивачем за свої
особисті кошти побудував житловий
будинок АДРЕСА_1. Після тривалого
вирішення питання із вводом в
експлуатацію зазначеного будинку, він
тільки в 2003 році отримав технічний
паспорт на даний будинок та 19.01.2004 року
зареєстрував право власності на
будинок на своє ім'я.

Земельну ділянку площею 0,163 га. він
отримав на підставі рішення
Новопетрівської сільської ради в
порядку безкоштовної приватизації.

За час спільного проживання в період
шлюбу з ОСОБА_3 було придбано
автомобіль ВАЗ-11183 «Калина», д.н.з.
НОМЕР_1, 2007 року випуску, яким
користується ОСОБА_3

Крім того, зазначив, що під час шлюбу з
ОСОБА_3 був оформлений кредитний
договір №3240-Ю від 02.11.2012 року в
кредитній спілці «Профспілкова
скарбниця» в сумі 12000 грн. Після
розірвання шлюбу з ОСОБА_3 він за
рахунок своїх особистих коштів
продовжував сплачувати заборгованість
за кредитом та сплатив 4590 грн.

Просив суд, визнати житловий будинок
АДРЕСА_1 його особистою власністю,
визнати автомобіль ВАЗ-11183 «Калина», 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
залишивши автомобіль ОСОБА_3 та
стягнути з неї на користь ОСОБА_2 ?
частину його вартості, стягнути з
відповідача кошти в сумі 2229,50 грн., як ?
частину суми коштів, сплачених в
рахунок погашення кредиту.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 24 січня 2014
року, первісний та зустрічний позови
задоволено частково та визнано за
ОСОБА_3, ОСОБА_2 право власності за
кожним на ? частину житлового будинку
АДРЕСА_1; Визнано автомобіль ВАЗ-11183
«Калина», д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску
спільною сумісною власністю подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3; Залишено у власності
ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-11183 «Калина»,
д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску; Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію вартості ? частини
автомобіля у розмірі 20782 грн.; Стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію
як різницю в ? частці сплачених коштів
за кредитним договором у сумі 1695 грн. В
решті задоволення первісного та
зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
первісного позову та задовольнити його
зустрічний позов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які приймали участь у
розгляді справи, перевіривши матеріали
справи, в порядку, передбаченому
статтею 303 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 04.11.1994 року по 10.06.2013 року сторони по
справі перебували в зареєстрованому
шлюбі (а.с. 20, 21).

Рішенням Новопетрівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області від 05 травня 1992 року №71 ОСОБА_2
виділено земельну ділянку для
будівництва житлового будинку.

Рішенням виконкому районної ради
народних депутатів від 29.12.1992 року №354,
ОСОБА_2 дозволено проводити
будівництво будинку на виділеній
земельній ділянці згідно проекту 6КІ ТП
144-000-847 житловою площею 96,8 кв.м. та
загальною площею 134,3 кв.м. У 1993 році
ОСОБА_2 отримав будівельний паспорт на
забудову. Державний акт про право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,163 га. для будівництва
та обслуговування житлового будинку
ОСОБА_2 отримав 27.02.2003 року.

Рішенням Новопетрівської сільської
ради від 28 жовтня 2003 року за ОСОБА_2
визнано право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

04 грудня 2003 року складено первинну
технічну документацію на житловий
будинок з господарськими будівлями, а 19
січня 2004 року видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, яке
зареєстровано в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 29
січня 2004 року (а.с. 15-16). Будь-яких
відомостей про закінчення будівництва
житлового будинку до листопада 1994 року,
матеріали технічної документації не
містять.

ОСОБА_2 під час проживання у шлюбі з
ОСОБА_3 набув у власність земельну
ділянку площею 0,163 га., яка розташована
за адресою: АДРЕСА_2, на підставі
рішення Новопетрівської сільської
ради народних депутатів 16 сесії 22
скликання від 15 жовтня 1997 року №24.

Автомобіль ВАЗ-11183 «Калина», д.н.з.
НОМЕР_1, 2007 року випуску було придбано
сторонами в період шлюбу та ним
користується ОСОБА_3, про що сторони не
заперечували та погодилися, що ринкова
вартість автомобіля становить 41564 грн.

Крім цього, у період шлюбу між ОСОБА_2 та
КС «Профспілкова скарбниця» укладено
кредитний договір №3240-Ю від 02.11.2012 року
на суму 12000 грн. ОСОБА_3 не заперечувала,
що після розірвання шлюбу ОСОБА_2
проводилася сплата заборгованості за
кредитом.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення первісного та зустрічного
позовів, суд першої інстанції виходив
із того, що ОСОБА_2 не довів належними та
достатніми доказами той факт, що
спірний будинок побудований та набутий
ним у власність до укладення шлюбу, а
тому недоведеність набуття права
особистої приватної власності на жилий
будинок є підставою визнання його
спільним майном подружжя. Земельна
ділянка площею 0,163 га., набута
відповідачем за час шлюбу внаслідок
приватизації, належить відповідачу на
праві особистої приватної власності,
не може бути об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та не підлягає
поділу. Оскільки автомобілем ВАЗ-11183
«Калина», д.н.з. НОМЕР_1 користується
ОСОБА_3, тому за нею необхідно залишити
зазначений автомобіль, стягнувши на
користь ОСОБА_2 половину ринкової
вартості автомобіля. ОСОБА_2 погашено
кредит за свої особисті кошти після
розірвання шлюбу в сумі 3390 грн., тому з
ОСОБА_3 підлягає стягненню ? частина
сплачених коштів у розмірі 1695 грн.

З такими висновками колегія суддів
погоджується, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи та
узгоджуються з нормами чинного
законодавства.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу; а також земельна ділянка, набута
нею, ним за час шлюбу внаслідок
приватизації земельної ділянки, що
перебувала у її, його користуванні, або
одержана внаслідок приватизації
земельних ділянок державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій,
або одержана із земель державної і
комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України,
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України,
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З урахуванням наведеного суд зробив
правильний висновок про часткове
задоволення первісного та зустрічного
позовів.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам
справи, які судом установлені
відповідно до вимог процесуального
закону, а також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
правильно застосовані.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає обставинам справи,
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права і
не може бути скасовано з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 24 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: