Справа №705/1776/14-ц
18 квітня 2014 року Уманський
міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді Ребриної
при секретарі - Стефанюк Н.І.
з участю представника заявниці
-відповідачки ОСОБА_1 -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Умані заяву
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Уманського міськрайонного суду від
Відповідачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з заявою про перегляд заочного
рішення Уманського міськрайонного
суду від 06.03.2014 року, мотивуючи тим, що
позивач звернувся до Уманського
міськрайонного суду з позовом про
стягнення з неї достроково суми
отриманого відповідно кредитного
договору залишку кредиту, в тому числі
строкової заборгованості та
простроченої заборгованості з тіла
кредиту та процентів, як указано в
позові.

Позивач не подав суду належного
розрахунку прострочених сум тіла та
відсотків по сплаті кредиту станом на
момент подачі позову, визначивши всю
суму (залишок по кредиту) предметом
позову.

З початку лютого по березень
місяць вона перебувала на лікуванні на
стаціонарі Уманської міської лікарні,
а тому не отримувала повістки про
виклик до суду та не могла своєчасно
повідомити свого представника про дату
проведення судових засідань, не
з'явилась в судове засідання 6 березня
2014 року з поважної причини.

Відповідно ст. 1049 ч.1 ЦК України
«Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено
договором», отже дострокове повернення
позики допускається лише за договором
безпроцентної позики. Це зокрема
відповідає загальному правилу,
встановленому ст. 531 ЦК, відповідно до
якої боржник має право виконати свій
обов'язок достроково, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства або не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту. Враховуючи,
що метою процентної позики є в тому
числі і отримання прибутку, а розмір
відсотків за користування позикою
залежить від часу користування
позикою, то дострокове повернення
оплатної позики буде суперечити суті
зобов'язання.

Отже, передбаченої
законодавством та самим кредитним
договором вимоги про дострокове
виконання договору вона не отримувала
від банку перед подачею позову, що
унеможливило своєчасне усунення
прострочення сплати чергового
місячного платежу.

Вважає, що відсутність належних
доказів отримання позичальником
вимоги банку про дострокове погашення
кредиту є підставою відповідно ч.1 ст.
1049, ст. 1050 ЦК України для відмови в
позові банку.

Суд ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, дійшов
висновку, що у зв'язку з порушенням
позичальником зобов'язань по
поверненню кредиту та зобов'язань щодо
обов'язку передати предмет застави в
заклад, ПАТ КБ «Приват Банк».

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 232 ЦПК
України «заочне рішення підлягає
скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився
в судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин і
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.»

Такими доказами є незаконність
обраного позивачем способу захисту
порушеного права у вигляді вилучення
автомобіля, що підтверджується судовою
практикою Вищого спеціалізованого
суду.

Згідно поштового конверта вона
отримала судове рішення (заочне) 18
березня 2014 року, а тому строк подачі
означеної заяви - до 28 березня 2014 року.

Тому просить скасувати заочне
рішення Уманського міськрайонного
суду від 6 березня 2014 року в справі за
позовом ПАТ «Приват Банк» до неї та
поновити провадження в справі.

В судовому засіданні представник
заявниці - відповідачки ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_2 підтримав заяву та
просить її задоволити, вважає, що для
дострокового звернення та стягнення
боргу банк має звернутися з листом до
відповідача про погашення боргу,
доказів про те, що лист вручався ОСОБА_1
у справі не має. Не можна забрати
автомобіль, так як це не передбачено
договором застави, крім того порушено
порядок звернення стягнення на предмет
застави.

В судовому засіданні представник КБ
«Приват Банк» ОСОБА_3 заяву не визнав та
пояснив, що відповідно до п. 34.8 договору
№ CSU0А079250008 від 05.09.2007 року застави
рухомого майна заставодавець
зобов'язаний передати на предмет
застави в заклад у строк 7 днів з
моменту отримання письмової вимоги
заставодержателя про суму
простроченої заборгованості та про
зобов'язання її виконати. Банком було
направлено таку вимогу на адресу
ОСОБА_1 01.07.2013 року, докази направлення
такої вимоги знаходяться в матеріалах
справи. До цього часу вимога банку та
вимоги умов договору застави не
виконані. Предмет застави в заклад
банку не переданий. Відповідно до ст. 28
ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів
та реєстрації обтяжень» право банку на
звернення стягнення та передачу
предмету застави виникає зі спливом 30
днів після реєстрації у державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення. Дана вимога закону банком
виконана. Так, відповідно до витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна зареєстровано звернення
стягнення 11.07.2013 року, позов до суду
подано у вересні 2013 року, тобто дана
вимога закону виконана. Відповідно до
довідки № 48 Уманського пологового
будинку від 05.03.2014 року відповідач
ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному
лікуванні з 17.02.2014 року по 05.03.2014 року,
рішення суду було винесено 06.03.2014 року.
Тобто, на час винесення рішення ОСОБА_1
могла бути присутня в судовому
засіданні, однак проігнорувала його, як
і всі попередні засідання по справі.
Тому просить відмовити в задоволенні
заяви про перегляд заочного рішення.

В судове засідання заявниця -
відповідачка ОСОБА_1 не з'явилась,
причини неявки невідомі, про час і
місце розгляду справи повідомлена
своєчасно.

Вислухавши пояснення представника
заявниці - відповідачки ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2 та представника КБ
«Приват Банк» ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що заява
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України
суд може своєю ухвалою у результаті
розгляду заяви про перегляд заочного
рішення залишити заяву без
задоволення.

Відповідно до повідомлень про вручення
поштових відправлень ОСОБА_1
своєчасно та в встановленому законом
порядку була повідомлена про час та
місце слухання справи, проте жодних
заперечень суду не надала та можливу
неявку в судове засідання з поважних
причин не повідомила.

Виходячи з вищевикладеного
суд вважає , що заочне рішення по
справі являється законним та
обґрунтованим та не вбачає підстав
для задоволення заяви ОСОБА_1 про
перегляд заочного рішення Уманського
міськрайонного суду від 06.03.2014 року.

Керуючись ст. ст. 230, 231 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Уманського
міськрайонного суду від 06.03.2014 року
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Уманський міськрайонний суд шляхом
подачі в 5-денний строк з дня винесення
ухвали заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя:
К.Г. Ребрина