АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4101/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Перекопський М. М. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська»

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська»
про відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок ушкодження
здоров'я під час виконання трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Центральна збагачувальна фабрика
Павлоградська» та просив стягнути на
його користь страхову виплату за
моральну шкоду завдану йому отриманим
на виробництві пошкодженням здоров'я у
сумі 10000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що він
працював на ТОВ «Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська»
і за цей час, при виконанні своїх
трудових обов'язків, з ним трапився
нещасний випадок. Згідно висновку МСЕК
від 30.01.2013 року, йому первинно
встановлено 5% втрати професійної
працездатності. Вважає, що факт
заподіяння йому моральної шкоди
наявний, а тому, посилаючись на діюче
законодавство просив задовольнити
його позовні вимоги.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 березня 2014 року - позов
задоволено частково. Стягнуто з ТОВ
"Центральна збагачувальна фабрика
Павлоградська" на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
500 (п'ятсот) грн., а також стягнуто з ТОВ
"Центральна збагачувальна фабрика
Павлоградська" на користь держави
судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ
"Центральна збагачувальна фабрика
Павлоградська" ставить питання про
відміну рішення суду повністю, зокрема
в частині стягнення з ТОВ "Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська"
на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в
розмірі 500 гривень, судового збору 243,60
грн. та ухвалення нового рішення про
відмову в позовних вимогах,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, що позивач з 19.11.2009
р. по 31.10.2013 р. знаходився в трудових
відносинах з ТОВ "Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська"
та був звільнений у зв'язку з
невідповідністю виконуваній роботі за
станом здоров'я, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 7-12). При
виконанні трудових обов'язків, 11 липня
2012 року, позивач отримав виробничу
травму, що підтверджується актом про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом №1 від 16.07.2012 р. (а.с.13,14).
Згідно довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги, виданої 30
січня 2013 року Павлоградською МСЕК,
позивачу встановлено втрату
професійної працездатності у розмірі 5
% первинно.

Задовольняючи частково позовні вимоги
в частині стягнення суми моральної
шкоди з ТОВ "Центральна збагачувальна
фабрика Павлоградська", суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
втратив професійну працездатність
внаслідок виробничої травми, стан його
здоров'я незадовільний, він не може
працювати. Вказані обставини, які
наявні у позивача, обумовлюють
необхідність пристосовуватися та
організовувати своє повсякденне життя
по-новому й свідчать про заподіяння
позивачу моральної шкоди, а тому,
виходячи з абзацу 9 пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України у справі
№1-32/2008 року від 8.10.2008 року, право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди, в
зв'язку з внесеними змінами від 23.02.2007
року до Закону України №1105-ХІУ,
реалізується відповідно до норм статті
1167 Цивільного кодексу України та
статті 237-1 Кодексу законів про працю
України, за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

У відповідності із п.1 ч.2 ст.23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої в наслідок порушення її прав,
яка полягає у фізичному болю та
страждання, яких фізична особа зазнала
у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною 2 цієї статті,
якою передбачено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України
передбачено, що моральна шкода завдана
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом здійснення
щомісячних платежів.

Згідно п. 1 ст. 9 ЦК України, положення
Цивільного кодексу застосовуються до
врегулювання відносин, які виникли у
сфері трудових відносин, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства.

Згідно ст. 153 Кодексу законів про працю
України, на всіх підприємствах,
установах, організаціях створюються
безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму
Верховного суду України від 31 березня
1995 року "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" судам необхідно
враховувати, що відповідно до ст.237-1
КЗпП України, за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин (незаконне звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум, виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я умовах
тощо), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст.
2371КЗпП України відшкодувати
працівнику моральну шкоду у випадку,
передбаченому вказаною статтею,
покладено на власника або
уповноважений ним орган, і, як
встановлено судом, отримання позивачем
виробничої травми настала під час
виконання ОСОБА_2 трудових обов'язків,
йому заподіяно моральну шкоду,
пов'язану із виконанням трудових
обов'язків, а роботодавець не
забезпечив створення безпечних умов
праці, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відшкодування на користь ОСОБА_2
моральної шкоди з ТОВ "Центральна
збагачувальна фабрика Павлоградська".

Зупиненням, а в подальшому й
скасуванням права громадян, що
потерпіли від професійного
захворювання, на відшкодування
моральної шкоди за рахунок Фонду
соціального страхування, яке вони мали
відповідно до приписів первинної
редакції Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", не порушило їх права
на відшкодування моральної шкоди,
оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця).

З урахуванням викладеного, доводи
апеляційної скарги відповідача про те,
що позивачем не надано доказів та не
доведено в суді того, що внаслідок
психічних переживань настали
негативні наслідки для його здоров'я ,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки уже самим фактом втрати
позивачем професійної працездатності
йому спричинена моральна шкода.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
Павлоградська»-відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 14 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: