АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4552/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Єлісєєва Т. Ю. Доповідач -
Петешенкова М.Ю. Категорія 34
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

26 травня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 18 березня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 03 листопада 2012
року належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 було пошкоджено
внаслідок залиття, яке сталося
внаслідок халатності відповідачки, яка
мешкає в квартирі НОМЕР_1 за тією ж
адресою. В результаті затоплення
відбулися пошкодження в його квартирі,
а саме залито стелю в прихожій, про що
складено відповідний акт. Обстеженням
встановлено, що причиною залиття став
розрив сполучення до фільтру очистки
води в квартирі відповідачки. У зв'язку
із чим він змушений звернутися до суду
та просив стягнути з відповідачки
завдану матеріальну шкоду в розмірі з
відповідачки матеріальну шкоду в
розмірі 1 650 грн. та 500 грн. моральної
шкоди, витрати на судовий збір в
розмірі 214,60, а всього 2 364,60 грн.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 18 березня
2014 року позовні вимоги задоволено
ОСОБА_3 задоволені частково (а.с.77-78)

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 1646 грн. 07
коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн. та
судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп., а
всього - 2360 грн. 67 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та невідповідність висновків
суду дійсним обставинам справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалите нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 03 листопада 2012
року в належній ОСОБА_3 на праві
власності квартири АДРЕСА_1, сталося
залиття внаслідок халатного
відношення відповідачки, яка мешкає в
квартирі НОМЕР_1 за тією ж адресою. В
результаті залиття відбулися
пошкодження в квартирі позивача, а саме
залито стелю в прихожій, про що був
складений відповідний акт комісії УК
АО НПО «Созидатель» від 05 листопада 2012
року, у складі головного інженера
Коваленко С.А., начальника ПТО УК
«Созидатель» Коваленко С.Г., керуючого
будинками «Созидатель» Капустіної Т.В.
та слюсара-сантехніка Терещенко.
Обстеженням встановлено, що причиною
залиття став розрив сполучення до
фільтру очистки води в квартирі
відповідачки (а.с.5). Відповідно
висновку ТОВ «Техстройресурс» щодо
оцінки вартості відновлювального
ремонту від 10.11.2012 року та локального
кошторису №2-1-1 щодо проведення
загально будівельних робіт в квартирі
АДРЕСА_1, та відомості ресурсів до
кошторису №2-1-1, де вартість робіт разом
з матеріалами складає 1646 грн. 07 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що в результаті залиття квартири
належної позивачу, останньому
заподіяна матеріальна та моральна
шкода, а тому покладено на відповідачку
обов»язок зі сплати матеріальної шкоди
на користь позивача, з урахуванням
вартості ремонтних робіт разом з
матеріалами, що складає 1646 грн. 07 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність одночасно
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; причинного зв»язку між
протиправною поведінкою заподіювача
та шкодою; вини.

Таким чином цивільне законодавство
в деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з
урахуванням визначених цивільним
процесуальним законом принципів
змагальності й диспозитивності
цивільного процесу саме на
відповідачку покладено обов'язок
доведення відсутності її вини в
завданні шкоди позивачу.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України ОСОБА_2 зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх заперечень.

Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати те, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Разом з тим, відповідно до ч.1, 4 ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної в результаті порушення його
прав. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який
виник між сторонами, суд першої
інстанції в достатньо повному об'ємі
з'ясував права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи
сторін та дав їм належну правову
оцінку, постановив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями самих сторін.

Колегія суддів вважає, що доводи,
які викладені у апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а
зводяться лише до переоцінки доказів,
наведених у рішенні суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду,
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м.Дніпропетровська від 18 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: