Єдиний унікальний номер 248/6305/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2417/2014
Головуючий в 1 інстанції Хомінець І.В.
Єдиний унікальний номер
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц/775/2417/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Космачевської Т.В., Будулуци
М.С.,

при секретарі Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
захист честі, гідності та ділової
репутації, стягнення моральної шкоди,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про захист честі, гідності та
ділової репутації, стягнення моральної
шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 30 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 30 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково. Зобов'язано ОСОБА_2 в
присутності ОСОБА_1 на зальних зборах
садівницького товариства СТ «Трубник»
принести вибачення за приниження її
честі та гідності за розповсюдження
неправдивих відомостей що вона
розікрала майно садівницького
товариства «Трубник». Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду у сумі 5 000 грн., понесені витрати
на сплату судового збору у розмірі 458.80
грн. та на правову допомогу у сумі 1500
грн., а всього 6958 грн.80 коп. В
задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист
честі, гідності га ділової репутації,
стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати. Вважає,
що рішення суду суперечить нормам
матеріального та процесуального
закону. Зокрема вказує, що суд
приймаючи незаконне рішення, виходив
фактично з чуток, які сама ОСОБА_1
вказувала в позові та судовому
засіданні, і які зовсім нічим ні
підтвердженні. Суд першої інстанції,
не звернула увагу на те, що свідки, яки
повинні були підтвердити та захистити
порушену честь та гідність ОСОБА_1, є її
близькими родичами, подругами. Суд
задовольнив вимоги про зобов'язання
апелянта в присутності ОСОБА_1 на
загальних зборах садівницького
товариства «Трубник» принести
вибачення за приниження її честі та
гідності за розповсюдження
неправдивих відомостей, що вона
розкрала майно садівницького
товариства «Трубник», але таких вимог
ОСОБА_1 не виставляла, тобто суд вийшов
за межи заявлених ОСОБА_1 вимог. 12
травня 2012 року на загальних зборах
товариства, відповідачка, в
присутності членів товариства
образила апелянта нецензурними
словами, чим принизила його. Факт
ображення були підтверджені свідками,
члена товариства, які були присутні на
зборах та все чули. Своїм позовом,
відповідачка продовжує принижувати
його гідність та ділову репутацію
наводячи наклеп. Діями відповідачки
позивачу спричинена моральна шкода,
оскільки вона ображає його, висловлює
ганебні слова в його адресу. ОСОБА_2
постійно знаходиться у депресії,
переніс душевний стрес з
вищевикладеними подіями. На підставі
чого був порушений його нормальний
спосіб життя . Апелянту стидно перед
членами товариства, бо не може покласти
край образам з боку відповідачки.
Моральну шкоду він оцінює у розмірі 20 000
грн., яку необхідно стягнути з
відповідачки, і ця сума лише частково
може відшкодувати йому моральні
страждання.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2
та його представник адвокат ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали, просили
її задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат
ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу
відхилити, рішення суджу першої
інстанції залишити без змін

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони є членами садівницького
товариства «Трубник», що розташоване
на території Зуївської селищної ради.

Згідно Статуту садового товариства
«Трубнік», вказане товариство
зареєстровано розпорядженням голови
Харцизької міської ради від 20.10.2000 року
№537 р.

З Статуту СТ «Трубнік» розділ 1У
вбачається, що вищим органом
управління садівницького товариства є
загальні збори, які мають ряд
повноважень, в тому числі: вибирають
голову правління товариства,
правління та ревізійну комісію,
затверджують приходно-витратний
кошторис, заслуховують звіти правління
і ревізійної комісії, затверджують
річні звіти та акти ревізій, достроково
відкликають членів правління та
ревізійної комісії» п. 1 вказаного
розділу Статуту.

Згідно п.7 р. 1У Статуту ревізійна
комісія є органом, який контролює і
ревізує фінансово - господарську
діяльність правління товариства і
доповідає загальним зборам про
результати проведення ревізії та надає
загальним зборам висновок про річний
звіт правління. Ревізійна комісія
звітує про свою діяльність перед
загальними зборами.

При цьому Статутом не передбачено
обов'язків казначея звітувати перед
загальними зборами садівницького
товариства.

З посадової інструкції казначея
садівницького товариства,
затвердженої головою СТ «Трубник» 02
травня 1996р., вбачається, що казначей
обирається на засіданні правління з
членів правління. Згідно п.9 посадової
інструкції казначей повинен звітувати
перед правлінням, ревізійною комісією
та зборами про фінансову діяльність та
виконання статей витрат та доходів
кошторису за звітний період, однак
посадова інструкція не може суперечити
положенням Статуту. Тобто казначей
звітує перед правлінням та ревізійною
комісією, які згідно Статуту, звітують
перед загальними зборами.

В ході розгляду справи встановлено, що
у нині обраного голови правління
товариства - відповідача по справі
ОСОБА_2 і колишнього казначея
товариства - позивачки ОСОБА_1 виникли
неприязні стосунки саме з питання її
звітування та передачі документації
про фінансово - господарську
діяльність товариства за роки її
роботи в якості казначея, що не
заперечує і відповідач ОСОБА_2

З Протоколу №17 загальних зборів членів
садового товариства «Трубник» від
18.08.2012 року вбачається, що головою
вказаного садового товариства обрано
ОСОБА_2 На час його обрання в якості
голови правління казначеєм товариства
було обрано ОСОБА_6, що вбачається з
тексту протоколу №1 від 19 травня 2012р.

З протоколу №1 від 19 травня 2012р.
вбачається, що на ньому було заслухано
звіт ревізійної комісії про перевірку
фінансової діяльності садівницького
товариства казначея ОСОБА_1 за період
2006 р. по 2012 р. та з 11 березня 2012р. по 12
травня 2012 р. При цьому ревізійна
комісія констатувала, що ОСОБА_1 в ході
перевірки надавала недостаючи
документи, однак не надала звіти за
період з 2009-2010р. 2010-2011р. 2011-2012р., а також
не здала звіти за період з 2006 р. по 2012 р.
не задала «Акти перевірки
фінансово-матеріальної діяльності» за
ці періоди.

Цим же протоколом було створено
ініціативну групу для прийняття
документів у ОСОБА_1 на дому, якщо вона в
строк до 12 червня 2012р. надасть
документи. В ініціативну групу увійшли:
ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_16.

Цим же протоколом ОСОБА_1 була
виключена з членів садівницького
товариства за недобросовісне
відношення ОСОБА_1 до своїх обов'язків.

Протокол загальних зборів від 12 травня
2012р. про які йдеться в поясненнях
сторін та свідків і проведення яких
ніким не оспорюється, суду
відповідачем надано не було.

З виписки з протоколу №14
звітно-виборчих зборів садового
товариства «Трубнік» від 18.02.2006 року
вбачається, що ОСОБА_1 увійшла у склад
нового правління.

З протоколу №1 засідання членів
правління садового товариства
«Трубнік» від 18.02.2006 року вбачається, що
ОСОБА_1 обрано казначеєм вказаного
товариства.

Згідно Акту приймання-передачі
документів та грошових коштів
посадовому товариству «Трубнік» від 12
травня 2012 року, за підписом всіх членів
ревізійної комісії, казначея ОСОБА_1,
голови правління ОСОБА_10, новообраного
казначея ОСОБА_6, вбачається, що
казначеєм ОСОБА_9. було передано
фінансові документи вказаного
товариства та залишок грошових коштів
товариства сумі 8994.74 грн. претензій до
казначея не відмічено. Цей акт
підписаний ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та
членами ревізійної комісії. Саме цей
акт оголошувався на зборах 12 травня 2012
р.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 було
надано суду акт перевірки фінансово -
господарчої діяльності СТ «Трубник»
від 12 травня 2012р., складений і
підписаний ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, в
якому написано, що він складений в
присутності ОСОБА_9 - колишнього
казначея, ОСОБА_6 - новообраного
казначея, в якому викладені висновки
про визнання роботи казначея ОСОБА_9
незадовільною. Вказаний акт було
зачитано на зборах 19 травня 2012р., згідно
наданого протоколу № 1 від 19 травня 2012р.
ОСОБА_9 не визнана цей акт, тому що він
не підписаний нею, та ОСОБА_6 також
копія цього акту їй не вручалася, що не
оспорювали і свідки по справі, які
складали цей акт.

Звертаючись в суд з позовом про захист
честі, гідності і ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1
посилалась на те, що з часу обрання
головою Правління ОСОБА_2 почав
розповсюджувати всілякі наклепи,
плітки, налаштовувати проти неї та
членів її сім'ї. Впродовж року ОСОБА_2
розповсюджує серед членів товариства
інформацію, що вона «воровка», що
нібито вона обікрала СТ «Трубник»,
поставила товариство «на коліна»,
присвоювала собі кошти товариства,
розпродала усе майно товариства, що
вона забрала з товариства труби та
поставила собі вдома. Про це він веде
мову на загальних зборах. Ці всі
висловлювання в її адресу їй
передавали інші члени товариства, з
котрими вона підтримує стосунки,
оскільки з 2012 року ні вона, ні члени її
сім'ї не ходять на загальні збори.

15.06.2013 року вона була вдома за адресою:
АДРЕСА_1, приймала в гостях свою сестру .
Близько о 16.20 годині відповідач
приїхав до позивача додому, вручив їй
повідомлення про повернення суми 1158,99
грн., як матеріальний збиток за
рішенням суду за позовом ОСОБА_8, та з
проханням щоб вона повернула архіви СТ
«Трубник» за період з 1996 р. по 2012 р. Вона
в котрий раз стала пояснювати
відповідачу, що стягнута судом з
товариства сума, залишилась в бюджеті
СТ «Трубник», що відображено у
передавальному акті від 12.05.2012року,
оскільки всю казну вона передала
новому казначєю в присутності голови
Правління ОСОБА_10, всіх членів
правління та ревізійної комісії, про що
вони ставили свої підписи, і порадила
відповідачу вивчити документи та
просила не чіпати її з питанням
повернення грошей. Відповідач не
слухав її та почав ображати, був
збуджений, кричав, що вона «воровка» та
«обворовала усе товариство», називав
її «баба ОСОБА_11», пригадував, що вона,
нібито увесь час, що була казначеєм
товариства розпродала усе майно
товариства, що вона вкрала труби, які
вона забрала з товариства та поставила
собі вдома та кричав про те, що вона
погана людина. Всю їх розмову чула та
бачила ОСОБА_12, котра проходила по
вулиці, а також у дворі була її сестра
та все відбувалося на її очах. Вважає,
що дії відповідача були незаконні та
принизили її честь та гідність перед
іншими сусідами, які чули ці образи.
Прояви неприязні до неї з боку
відповідача, а саме розповсюдження
неправдивої, неперевіреної інформації,
призводять до моральних страждань:
вона завжди обіймала відповідальні
посади, виконувала сумлінно посадові
обов'язки, її завжди поважали в
трудових колективах, впродовж 6 років
була казначеєм у товаристві, від
жодного з керівників Правління до неї
не було ніяких претензій, завжди
здавалися звіти, неодноразово її
перевіряли податкові організації та
ніколи до неї не було ніяких зауважень.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги грунтуються на
законі і підтверджені наданими
сторонами доказами.

Вказаний висновок суду першої
інстанції є правильним і з ним судова
колегія апеляційного суду
погоджується повністю.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 277 ЦК
України фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів її сім'ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Спростування недостовірної
інформації здійснюється особою, яка
поширила інформацію.

Частиною 1 ст. 275 ЦК України встановлено,
що фізична особа має право на захист
свого особистого немайнового права від
протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими
главою 3 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має
право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканими. Фізична особа має
право звернутися до суду із позовом про
захист її гідності та честі.

Вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві.

Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №
1, при розгляді справ зазначеної
категорії суди повинні мати на увазі,
що юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і всебічно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України
"Про інформацію" оціночними судженнями,
за винятком образи чи наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, зокрема критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, з огляду на
характер використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

За правилами ст. 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати.

Разом з тим, якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
відповідача може бути покладено
обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

Конституцією України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68
Конституції України кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
та законів України, не посягати на
права і свободи, честь і гідність інших
людей. Праву на свободу думки і слова,
на вільне вираження своїх поглядів і
переконань відповідає обов'язок не
поширювати про особу недостовірну
інформацію та таку, що ганьбить її
гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв'язку з цим статтею 32 Конституції
України передбачено судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї. Ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією. Не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені
конституційні положення, суди при
вирішенні справ про захист гідності,
честі та ділової репутації повинні
забезпечувати баланс між
конституційним правом на свободу думки
і слова, правом на вільне вираження
своїх поглядів та переконань, з одного
боку, та правом на повагу до людської
гідності, конституційними гарантіями
невтручання в особисте і сімейне життя,
судовим захистом права на спростування
недостовірної інформації про особу, з
іншого боку.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що з часу обрання
ОСОБА_2 головою правління садівничого
товариства у нього безпідставно була
сформована негативна думка про роботу
позивача ОСОБА_1 казначеєм товариства.
Як слідство він на всіх зборах членів
товариства підтримував цю негативну
думку та стверджував, що саме з вини
ОСОБА_1 товариство має поганий
фінансовий і матеріальний стан, що вона
привласнила труби, продавала будиночки
і отримувала за це гроші.

Позивачка ОСОБА_1 пояснювала, що саме з
моменту обрання ОСОБА_2 головою
правління почалися розмови, що вона є
крадійкою, що вона розікрала та
поставила на коліна садівницьке
товариство. Про це їй неодноразово
казали члени товариства, її пояснення
підтвердили майже всі допитані свідки.

А свідки з боку відповідача прямо в
судовому засіданні заявляли, що саме
завдяки ОСОБА_2 було поставлене питання
про ОСОБА_1 і що вона є «воровкою» та «не
має ані стида, ані совісті».

Суд повно, всебічно і об'єктивно
дослідив в судовому засіданні надані
сторонами докази і встановив, що 15
червня 2013 року ОСОБА_2 дійсно за місцем
проживання ОСОБА_1 у присутності
сторонніх осіб ображав її, називаючи
«воровкою», що вона розікрала майно
садівницького товариства «Трубник», що
вона вкрала труби товариства, що має
повернути грошову суму, стягнуту за
рішенням суду з товариства на користь
ОСОБА_8 у сумі 1 158 грн. 99 коп.

Ці факти підтверджені в суді
поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12,
які у той час перебували близько від
будинку позивача і чули голосні
викрики відповідача на адресу ОСОБА_1
про те, що вона воровка, вкрала труби
товариства розкрала майно товариства і
має повернути товариству грошову суму,
що стягнута на користь ОСОБА_8.

Доводи відповідача про те, що вказані
свідки дали неправдиві пояснення,
зацікавлені в результаті справи є
безпідставними. Сам відповідач в суді
підтвердив, що він дійсно приходив до
ОСОБА_1 додому 15 червня 2013 року,
намагався вручити їй повідомлення про
те, що вона повинна за рішенням суду
виплатити на користь ОСОБА_8 суму 1 158
грн. 99 коп., вона проти цього
заперечувала. Він вимагав повернути
документацію, вони сварилися і ОСОБА_1
назвала його пастухом.

Документів про вчинення ОСОБА_11
крадіжок з товариства суду
відповідачем не надано. Позивачкою
ОСОБА_1 навпаки на спростування
інформації, що вона вкрала труби
товариства, надано фінансові
документи, заяву, акт, приходний ордер
від 15 червня 2010р., які підтверджують її
пояснення, що зношені труби нею були
куплені в товаристві.

Також вона надала суду аудиторський
звіт по фінансовим звітам
садівницького товариства «Трубнік» за
звітні періоди 2009-2011 р. зроблений по її
ініціативі ТОВ «Донецька аудиторська
компанія», згідно якого відхилення
даних фінансових звітів за вказаний
період від даних первинних документів
та актів товариства не виявлено.
Вказаний акт було оглянуто в судовому
засіданні.

Всі ці обставини в сукупності свідчать,
що відповідач ОСОБА_2 дійсно
розповсюдив відносно ОСОБА_1
недостовірну негативну інформацію, яка
порушує її особисті немайнові права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в пункті 15 своєї постанови від
27.02.2009, № 1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є
вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, гасел,
інших творів, а також розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм
змістом або формою порочать гідність,
честь фізичної особи або ділової
репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що
повідомлення оспорюваної інформації
лише особі, якої вона стосується, не
може визнаватись її поширенням, якщо
особа, яка повідомила таку інформацію,
вжила достатніх заходів
конфіденційності для того, щоб ця
інформація не стала доступною третім
особам.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що 15 червня 2013
року ОСОБА_2 висловлюючи щодо ОСОБА_1
недостовірну інформацію про вчинення
нею злочинів, не вжив достатніх заходів
конфіденційності для того, щоб ця
інформація не стала доступною третім
особам. Навпаки, вказану інформацію
чули сторонні особи, які були опитані
судом у якості свідків.

Отже, суд першої інстанції зробив
правильний висновок про те, що
негативна інформація про ОСОБА_1 дійсно
15 червня 2013 року була поширена
відповідачем ОСОБА_2

Як роз'яснив Пленум Верховного суду
України у пункті 15 своєї постанови від
27.02.2009, № 1 "Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної особи"
недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Відповідач ОСОБА_2 не довів суду, що
ОСОБА_1 розкрадала майно садівницького
товариства. Вирішуючи питання про
визнання поширеної інформації
недостовірною, а також виходячи із
аналізу розповсюдженої відповідачем
інформації , суд першої інстанції
правильно визнав , що ця інформація є
фактичними твердженнями відповідача
про вчинені позивачем злочини, а не
оціночними судженнями, а тому вважає
доведеним факт розповсюдження
відповідачем ОСОБА_2 недостовірної
інформації , і порушення її честі та
гідності .

Пленум Верховного Суду України в
пункті 3 своєї постанови від 27.02.2009, № 1
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" роз'яснив,
що вибір способу захисту особистого
немайнового права, зокрема права на
повагу до гідності та честі, права на
недоторканість ділової репутації,
належить позивачеві.

Тому вимоги ОСОБА_1 про зобов"язання
відповідача вибачитися і таким шляхом
усунути порушення її особистих
немайнових прав, підлягають
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_1 є пенсійного віку,
інвалідом 3 групи, має хронічні
захворювання.

Враховуючи всі докази у їх сукупності,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивачці
ОСОБА_1 була спричинена відповідачем
ОСОБА_2 і. моральна шкода. Відповідач
дійсно принизив честь і гідність
ОСОБА_11, своїми неправомірними діями
намагався створити у людей, що їх
очолюють, негативну думку про неї, він
не тільки розповсюджував щодо неї
негативну і неправдиву інформацію, ай
ображав її у присутності сторонніх
осіб, роблячи це навмисно з метою
розповсюдження про неї неправдивої
інформації. Вказані дії ОСОБА_2 дійсно
дратували та засмучували позивача,
призводили до страждань і переживань. З
урахуванням ступеню моральних
страждань ОСОБА_1, та змісту інформації,
що була розповсюджена щодо неї, та з
врахуванням принципу розумності і
справедливості, суд першої інстанції
правильно визначив розмір компенсації
її моральних страждань у 5 000 грн., які
стягнув з відповідача на користь
позивача.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд
першої інстанції, правильно вирішив
питання про компенсацію ОСОБА_11 вважає
необхідним стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
понесені нею витрати по сплаті
судового збору у розмірі 458.80 грн.

Звертаючись в суд з позовом про захист
честі, гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_2
посилався на те, що 15 червня 2013 року
він сумісно з членами товариства
ОСОБА_14, ОСОБА_6, і ОСОБА_17, ОСОБА_7 повіз
повідомлення до ОСОБА_1 з вимогами
повернути документи
матеріально-фінансової діяльності, які
вона повинна була надати ще в 2012 році.
Розмова з нею відбулась біля
автомобіля, де знаходились вказані і
свідки, які чули, що з його боку ніяких
образ не було, а вона навпаки ображала
його та назвала «пастухом» при членах
товариства, чим знову принизила його
гідність та ділову репутацію. Такими
діями ОСОБА_1 йому завдана моральна
шкода, оскільки вона ображає його,
висловила ганебні слова в його адресу,
йому соромно перед членами товариства
за її образи в його адресу, він
постійно знаходиться у депресії,
переніс душевний стрес, був порушений
його нормальний спосіб життя. Моральну
шкоду оцінює у 20 000 грн. та просить
стягнути з ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволені зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позові вимоги не доведені. Під
час розгляду справи не знайшли
підтвердження самі обставини, які
ОСОБА_2 виклав в позові. В судовому
засіданні, під час допиту свідків,
останні не підтвердили факт образ з
боку ОСОБА_1 позивача ОСОБА_2 і назви
його пастухом.

Також не базуються на вимогах діючого
законодавства позовні вимоги позивача
ОСОБА_2 в частині того, що ОСОБА_1 своїм
позовом продовжує принижувати його
гідність та ділову репутацію, наводячи
наклеп.

Звернення до суду з позовом про захист
честі та гідності з викладенням певної
інформації є реалізацією особою свого
конституційного права, передбаченого
ст.40 Конституції України, а не
поширенням недостовірної інформації. В
позовній заяві ОСОБА_1 відсутня будь
яка інформація образливого характеру,
яка б принижувала честь та гідність
ОСОБА_2 Тому підстав для задоволення
його позовних вимог дійсно у суду
першої інстанції не було.

Судом першої інстанції, встановлено, і
інше не доведено позивачем по
зустрічному позову ОСОБА_2, що
відповідачка ОСОБА_1 не поширювала про
нього недостовірну інформацію, а тому
не завдала шкоди його особистим
немайновим правам.

Апеляційний суд погоджується з даними
висновками суду першої інстанції,
вважає їх законними та обґрунтованими.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд першої
інстанції наданим доказам по справі
дів неправильну правову оцінку також є
безпідставними. Суд в межах своїх
повноважень, що йому надані статтею 212
ЦПК України, дав належну оцінку наданим
сторонами доказам, в рішенні суду
привів переконливі мотиви, з яких
прийняв одні докази і не прийняв інші.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
встановленим фактам і доказам дав
правильну правову оцінку і правильно
вирішив спір. Усі доводи апеляційної
скарги були предметом розгляду суду
першої інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального законів, що призвело до
неправильного вирішення справи. Отже,
рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304- 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 30 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Судді: