АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І

секретаря Лисак О.А.

за участю: ОСОБА_1 та її представника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 8
листопада 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу.

Вказувала на те, що з 21 вересня 2007 року
перебуває з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Між ними часто виникали непорозуміння,
що призвело до розладу подружніх
відносин.

Вважаючи подальше спільне життя
неможливим, просила розірвати шлюб між
нею та відповідачем.

Заочним рішенням Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 8 листопада 2013 року позов
задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_3, зареєстрований 21 вересня 2007
року виконавчим комітетом
Зруб-Комарівської сільської ради
Сторожинецького району Чернівецької
області, актовий запис №03. Визначено
місце проживання дітей разом з батьком.

------------------------------------------------------------------------
---------------------------

22ц - 826/14
головуючий у 1-й інстанції Безпалько
М.С.

категорія 46/47
суддя-доповідач Міцней В.Ф.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду в частині визначення
місця проживання дітей скасувати і
ухвалити нове рішення, яким визначити
місце проживання дітей разом з нею.

Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, суд при вирішенні
питання щодо місця проживання дітей не
з'ясував обставини, що мають істотне
значення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду в частині
визначення місця проживання
малолітніх дітей підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення з наступних
підстав.

Як встановлено судом, сторони з 21
вересня 2007 року перебувають у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку з розладом подружніх відносин
сторони проживають окремо.

Ухвалюючи рішення про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції вирішив
залишити малолітніх дітей проживати
разом з відповідачем.

При цьому суд виходив з того, що
позивачка виїхала на заробітки за межі
України, а відповідач здійснює за
дітьми догляд.

Проте такому висновку суд дійшов
внаслідок неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
та неправильного застосування норм
матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати дитина, спір між ними
може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця
проживання дитини суд бере до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

У п.14, п.18 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
„Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснено,
що, у випадку коли при розірванні шлюбу
в судовому порядку встановлено, що
подружжя не досягло згоди про те, з ким
із них будуть проживати неповнолітні
діти, суд вирішує зазначене питання по
суті одночасно з вимогою про
розірвання шлюбу з дотриманням закону,
який регулює ці правовідносини. При
вирішенні спору про місце проживання
дитини належить звертати особливу
увагу на її вік та з'ясувати, з ким із
батьків вона бажає проживати.

Однак суд першої інстанції в порушення
вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України не з'ясував
всіх обставин, що мають значення для
справи.

З довідки виконкому Зруб-Комарівської
сільської ради Сторожинецького району
від 5 травня 2014 року № 455 вбачається, що
малолітні діти проживають з позивачкою
у АДРЕСА_1 (а.с.43).

Орган опіки та піклування у своєму
висновку від 3 червня 2014 року вважає за
доцільне визначити постійне місце
проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 з матір'ю.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині визначення місця
проживання дитини у відповідності до
п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Заочне рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 8 листопада 2013 року в частині
визначення місця проживання
малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5
разом з батьком скасувати.

Визначити місця проживання дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: