Єдиний унікальний номер 253/9590/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1475/2014
Головуючий 1 інстанції Румілова Н.М.
Єдиний унікальний номер 253/9590/13ц
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц-775/1475/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року . Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Космачевської Т.В., Безрученко
Ю.О.,

при секретарі Внуковій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 12 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 12 грудня
2013 року у задоволені позову ОСОБА_1 до
Горлівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, вважає його
незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального
права. Зокрема вказує, що судом не
прийнято до уваги, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 09.11.1993 року позивачці та її
колишньому чоловікові - ОСОБА_2,
належить по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1. У шлюбі вони знаходились з
22.03.1975 року по 05.12.1994 року. Приблизно з 2000
року ОСОБА_2 у належній йому квартирі не
мешкав. Де він фактично проживав
позивачці не відомо. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_2 помер. Проте, будь-яких
спадкоємців ні за заповітом, ні за
законом він не мав, тому після його
смерті позивачка фактично вступила у
володіння спірною частиною квартири,
так як продовжувала проживати за
зазначеною адресою, користувалась
усіма кімнатами, сплачувала комунальні
послуги за всю квартиру, здійснювала
поточний і капітальний ремонт.
Проживала вона у цій квартирі, а також
сплачувала комунальні платежі також
коли ОСОБА_2 тривалий час не мешкав у
ній. На деякий час позивачка знімалась
з реєстраційного адресного обліку по
цій квартирі, проте все одно постійно
мешкала в ній. До теперішнього часу
спадщина, що відкрилася після смерті
ОСОБА_2, ніким не прийнята. Право
власності на спірну частку квартири до
сих пір зареєстровано за ним. Спадщина
відумерлою судом не визнана. Фактично
спірна частина квартири є безхазяйною.
Позивачка вважає, що володіє спірною
частиною квартири вже більше десяти
років, тому набула право власності на
неї за набувальною давністю.

В апеляційному суді представник
позивача - ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримала, просила її задовольнити.

Представник Горлівської міської ради в
апеляційний суд не прибув, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника позивача , дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого 9 листопада 1993 року
на підставі рішення виконкому
Горлівської ради народних депутатів
від 3 листопада 1993 року за №289/1,
позивачці та ОСОБА_2 на праві спільної
сумісної власності належить по ?
частині квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу вбачається, що
позивачка розірвала шлюб зі ОСОБА_2 5
грудня 1994 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 68
років, про що Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області зроблено
актовий запис за №1550 у Книзі
реєстрації смертей 28 вересня 2009 року.

Відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_1
, суд першої інстанції виходив з того,
що ознак добросовісності володіння
спірною частиною квартири судом не
встановлено. ОСОБА_1 користувалася
частиною квартири з 2000 усвідомлюючи, що
вона належить на праві власності її
колишньому чоловікові ОСОБА_2, а після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 ця
частина є спадковим майном. На
підтвердження того, що у ОСОБА_2
відсутні спадкоємці, позивачка доказів
суду не надала. Також не надала доказів
тому, що ОСОБА_2 з 2000 року до часу смерті
не проживав у АДРЕСА_1.

Апеляційний суд, погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції.

Відповідно до частин 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Особа, як незаконний володілець,
протягом всього часу володіння майном
повинен бути впевнений, що на це майно
не претендують інші особи, і він
отримав це майно з підстав, достатніх
для того, щоб мати право власності на
нього.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи,
правильно застосував норми
матеріального права і правильно зробив
висновок про те, що законних підстав
для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
не має.

Доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції і правильно визнані
безпідставними. Вони не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: