Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/34/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

09.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Бубличенко В.П.

Белінської І.М.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського
районного суду міста Кіровограда від 19
серпня 2013 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного
суду міста Кіровограда від 19 серпня 2013
року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення боргу. З відповідача на
користь позивача стягнуто суму боргу в
розмірі 43 717 грн. 85 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, простить
постановити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
вимог. Зокрема, зазначає, що суд дійшов
помилкового висновку про укладення
договору позики між ним та позивачем у
письмовій формі, оскільки він
(відповідач) цей договір не підписував.
Також суд не звернув уваги на те, що у
розписці виправлено дату її складення ,
а саме : « 11.07.2002 рік» виправлено на «
11.07.2012 рік» та не застосував строк
позовної давності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка
підтримувала доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є обґрунтованими, а
відповідачем не надано належних
доказів на підтвердження
безгрошовості договору позики.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду.

Статтею 204 ЦК України встановлена
презумпція правомірності правочину,
згідно якої правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

За договором позики позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти, отримані у позику та
проценти, встановлені договором, що
визначено ст. ст. 1046, 1048 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
в липні 2011 року між сторонами у
письмовій формі було укладено договір
позики, за умовами якого ОСОБА_4 взяв в
борг у ОСОБА_3 5000 доларів США та
зобов'язувався його повернути через
пів року або термін повернення боргу
продовжити (а.с.99).

Відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій форм, рішення
суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.
Це положення не застосовується до
випадків, коли договір був укладений
під впливом обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Отже, оспорюючи договір позики за
безгрошовістю, відповідач повинен був
надати належні та допустимі докази
(ст.ст.58,59 ЦПК України) на підтвердження
доводів про неотримання грошей за цим
договором. Пояснення самого
відповідача щодо безгрошовості
договору не є таким доказом.

Ураховуючи наведене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що між
сторонами у встановленому законом
порядку було укладено договір позики,
умови якого відповідачем не виконані,
тому обґрунтовано задовольнив позов і
стягнув на користь позивача борг в
сумі 43 717грн. 85 коп.

Не можна погодитися з доводами
апеляційної скарги про те, що договір
позики між сторонами не був укладений,
оскільки відповідач його не
підписував.

За клопотанням відповідача та
його представника ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської
області від 28.10.2013 року було призначено
судово-почеркознавчу і технічну
експертизи.

Із експертного висновку
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
Управління МВС України в
Кіровоградській області від 08.01.2014 року
№ 323 вбачається, що встановити ким
ОСОБА_4 чи іншою особою було виконано
підпис під текстом розписки немає
можливості (а.с.80,111-116).

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги
висновок спеціаліста
науково-дослідної лабораторії
експертних досліджень ПП «Агенція 007»
від 24.07.2013 року, оскільки він є
припущенням про те, що підпис під
текстом розписки вірогідно виконаний
не ОСОБА_4 , а іншою особою з
наслідуванням його підпису (а.с.26
зворот).

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Інших доказів на підтвердження доводів
щодо не підписання ним договору позики
відповідач суду не надав.

Експертним висновком від 08.01.2014
року № 323 Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
Управління МВС України в
Кіровоградській області встановлено,
що в третьому знаку року дати складення
розписки спочатку нанесено цифру « 0»,
а потім поверх було нанесено цифру « 1».

Однак, такий висновок експертизи
не є підставою для застосування строку
позовної давності, оскільки сторони у
договорі обумовили продовження його
дії на невизначений строк.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги (ч.1 ст.303 ЦПК України), колегія
суддів не встановила підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення суду, яке
постановлено відповідно до наданих
сторонами доказів і по суті правильне.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 19 серпня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді