АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3038/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д.,Шебуєвої В.А.,

при секретарі Ошедшій
А.Д.,

за участю:

представника позивача
ХитровоїЛ.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, в якому просило стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором,
станом на 24.07.2013, в сумі 304971 грн. 14 коп. та
понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувало, що 24.07.2006 між банком та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
К3В1АU22784798. Відповідно до договору банк
надав кредит у сумі 56843 грн. строком до
24.07.2013 зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,25 % на
місяць. Банк свої зобов'язання виконав
в повному обсязі, надавши кредитні
кошти, проте відповідач свої
зобов'язання належним чином не виконує,
кредит та відсотки не сплачує, що є
підставою для стягнення існуючої
заборгованості з відповідачів в
солідарному порядку, оскільки
кредитний договір укладався в
інтересах сім'ї, а тому створює
обов'язок для обох з подружжя.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 20.12.2013 позов
задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість у розмірі 304971,14 грн. та
судовий збір у сумі 3049,71 грн. В частині
вимог про солідарне стягнення з
відповідачів заборгованості -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Вважає
висновок суду про те, що укладений
кредитний договір одним із подружжя не
створює обов'язок для іншого, таким, що
не ґрунтується на вимогах закону,
оскільки у відповідності з вимогами ч. 4
ст. 65 СК України договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї. За обставинами даної справи,
кредитні кошти отримувались на
придбання автомобіля, тобто кошти
використані на потреби сім'ї, при цьому
ОСОБА_4 письмово надала згоду на
укладення кредитного договору, що
свідчить про спільність дії
відповідачів і, як наслідок, наявність
правових підстав для солідарної
відповідальності.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
з викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином (вручена телеграма), про
причини неявки суд не повідомили, заяв
про відкладення розгляду справи не
подавали. Колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення представника позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
положення ст. 65 СК України регулюють
відносини, які стосуються
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосується права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів.

З вказаним висновком суду погодитись
не можливо, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що 24.07.2006 між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № К3В1АU22784798
відповідно до якого останній отримав
кредит на загальну суму 56843,00 грн. у
вигляді не поновлюваної кредитної
лінії на купівлю автомобіля, а також
сплату страхових платежів в обмін на
зобов'язання обумовлені договором, з
кінцевим терміном повернення 24.07.2013.

ОСОБА_3 не виконав зобов'язання
передбачені кредитним договором, у
зв'язку з чим станом на 05.07.2013 за
кредитним договором виникла
заборгованість в розмірі 304971,14 грн.

Вищевказані фактичні обставини справи
обґрунтовано встановлено судом першої
інстанції, відтак висновок суду про
наявність заборгованості та її розмір,
а також наявність підстав для
стягнення такої заборгованості
ґрунтується на вимогах закону і
сторонами не заперечується.

Разом з цим, відмовляючи в солідарному
стягненні з відповідачів
заборгованості за кредитним договором,
судом не було враховано наступне.

Кредитний договір укладений ОСОБА_3,
який з 22.05.2005 перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що
підтверджується відповідною відміткою
в паспорті. Остання, письмово надала
згоду на укладення кредитного договору
та укладення договору застави з метою
забезпечення укладення кредитного
договору.

Надана згода дружини позичальника
підтверджує спільність дій
відповідачів та свідчать про те, що
відповідачі спільно уклали кредитний
договір та використали кошти на
потреби сім'ї, а саме на купівлю
автомобіля.

Кредитний договір ОСОБА_3 укладено
24.06.2006, а шлюб зареєстровано
відповідачами 22.05.2005, відтак укладений
кредитний договір створює обов'язки
для кожного з подружжя, оскільки
кредитний договір укладено за час
шлюбу, а кошти використані на потреби
сім'ї.

У відповідності з вимогами ст. 65 СК
України при укладенні договору одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Тобто, закон виходить з презумпції
згоди інших співвласників (подружжя)
при вчиненні правочину одним із них і є
підставою для солідарної
відповідальності подружжя
(відповідачів), як боржників перед
позивачем, як кредитором.

Згідно з положень ч. 3 ст. 61 та ч. 2 ст. 73 СК
України якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом встановлено, що
договір був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї і те, що було
одержане за договором, використане на
її потреби.

Як вже вказувалось вище, відповідач
ОСОБА_4 письмово надала згоду на
укладення кредитного договору на
купівлю автомобіля, що свідчить про
спільність дії відповідачів та їх
бажання використали кошти на
забезпечення потреб сім'ї.

Слід також зазначити, що Верховний Суд
України в постанові від 20.02.2013 у справі
№ 6-163цс12 виклав правову позицію щодо
вирішення справ про солідарну
відповідальність подружжя за
зобов'язаннями одного з них. Так,
вирішуючи питання про усунення
розбіжностей в застосуванні однієї і
тієї норми права, Верховний Суд України
зазначив, що відповідно до змісту ст. 65
СК України при укладенні договору
одним з подружжя вважається, що він діє
за згодою другого з подружжя. Для
укладення одним з подружжя договорів
стосовно цінного майна згода другого з
подружжя має бути подана письмово.
Договір укладений одним з подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Згідно із ст. 360-7 ЦПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове
рішення по суті позовних.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, тощо.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що у зв'язку з неправильним
застосування норм матеріального права,
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Також, оскільки суд дійшов висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог і їх задоволення, то, у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів в рівних
частинах підлягає стягненню на користь
позивача судовий збір, оскільки
солідарне стягнення з відповідачів
судових витрат не передбачено
процесуальним законом.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Києва від 20 грудня 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним
договором № К3В1АU22784798 від 24 липня 2007
року в розмірі 304971 (триста чотири
тисячі дев'ятсот сімдесят одну) грн. 14
коп., станом на 24.07.2013.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 50, )
1524 (одну тисячу п'ятсот двадцять чотири)
грн. 85 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 50, )
1524 (одну тисячу п'ятсот двадцять чотири)
грн. 85 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та протягом
двадцяти днів може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді