Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/6243/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Товянської О.В.

Кочетова Л.Г.

при секретарі:
Гуковій О.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловими приміщеннями та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про встановлення порядку користування
житловим приміщенням, зобов'язання
вчинити певні дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 12 лютого
2014 року та додаткове рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 15 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л
а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
встановлення порядку користування
житловими приміщеннями. В
обгрунтування позовних вимог зазначив,
що вони з відповідачкою є
співвласниками квартири АДРЕСА_1. Згоди
щодо користування спільною власністю
дійти не можуть. Просив встановити
порядок користування спірною
квартирою, виділивши йому в
користування кімнату площею 15,9 кв.м. та
балкон, відповідачці - кімнату площею
11,8 кв.м. Підсобні приміщення квартири -
коридор, туалет, ванну кімнату, кухню
залишити в спільному користуванні.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 подала до
суду зустрічну позовну заяву, в якій
просила визнати незаконними дії
відповідача щодо порушення її права
спільної часткової власності та
житлових прав її неповнолітнього сина.
Встановити порядок користуання
квартирою АДРЕСА_1 в м.Бердичеві,
виділивши їй з неповнолітнім сином в
користування житлову кімнату площею 15,9
кв.м., а відповідачу - житлову кімнату
площею 11,8 кв.м. Коридор, вбиральню,
ванну кімнату, кухню, вбудовану шафу та
лоджію залишити у спільному
користуванні, встановивши особливий
порядок користування лоджією. Для неї
та її сина - постійно на протязі доби,
для ОСОБА_2 - з 11 до 19 години кожного дня.
Зобов'язати відповідача звільнити
житлову кімнату площею 15,9 кв.м. і не
чинити їй та її синові перешкоди у
користуванні цією кімнатою і лоджією.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 12 лютого 2014 року та
додатковим рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 15 квітня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 в
м.Бердичеві Житомирської області.
Виділено ОСОБА_2 кімнату розміром 15,9
кв.м. та лоджію, ОСОБА_3 виділено
кімнату 11,8 кв.м. Підсобні приміщення
квартири - коридор, туалет, ванну
кімнату, кухню залишено в спільному
користуванні. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі в
розмірі 114,70 грн. та витрати на правову
допомогу в розмірі 700,00 грн.

ОСОБА_3 у задоволенні позову
відмовлено.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно свідоцтв про право на спадщину
за законом від 16.05.2008 року сторони по
справі є власниками квартири АДРЕСА_1
по ? частині кожний.

Відповідно до наданої позивачем по
первісному позову копії технічного
паспорту вказана квартира складається
з двох ізольованих кімнат площею 11,8
кв.м. та 15,9 кв.м.

З довідки ОСББ «Вогник-8» від 08.10.2013 року
вбачається, що в спірній квартирі
зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її
неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Задовольняючи первісний позов, суд
виходив з того, що між сторонами
склався такий порядок користування
квартирою, при якому ОСОБА_2 разом з
вагітною дружиною користується
житловою кімнатою площею 15,9 кв.м., де
зберігаються його речі і меблі, а
ОСОБА_3 з неповнолітнім сином ОСОБА_4
користуються житловою кімнатою площею
11,8 кв.м. Такий порядок користування
житлом максимально відповідає часткам
співвласників у праві власності на
квартиру і забезпечує житлові права
ОСОБА_2

Однак, з таким висновком суду
погодитися не можна.

Статтею 358 ЦК України передбачено,
що співвласники майна у спільній
частковій власності володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, а
при відсутності згоди спір вирішується
судом, при цьому кожний співвласник має
право отримати в користування ту
частку спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 20
Постанови №20 від 22 грудня 1995 року „Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
роз'яснив, що квартира, яка є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника
(учасників) цієї власності підлягає
поділу в натурі, якщо можливо виділити
сторонам ізольовані жилі та інші
приміщення з самостійними виходами,
які можуть використовуватися як окремі
квартири або які можна переобладнати в
такі квартири. У протилежному випадку
може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Отже, користування майном є однією із
складових права власності (ст.ст. 317,319
ЦК України), яке гарантоване ст. 41
Конституції України.

Право на користування житлом мають усі
зареєстровані в ньому особи. Тобто,
встановлюючи порядок користування
спірним житлом слід враховувати
інтереси як обох співвласників, так і
неповнолітнього, який зареєстрований
за даною адресою.

В той же час, дружина позивача по
первісному позову в квартирі АДРЕСА_2
не зареєстрована і дозволу на вселення
у дане приміщення від ОСОБА_3 не
отримувала, а отже у суду не було
підстав для врахування її інтересів
при встановленні порядку користування
житлом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що інтересам
зареєстрованих у спірній квартирі осіб
буде відповідати такий порядок
користування жилими приміщеннями, при
якому ОСОБА_2 буде користуватися
кімнатою площею 11,8 кв.м., а ОСОБА_3 із
неповнолітнім сином ОСОБА_4 - кімнатою,
площею 15,9 кв.м. з лоджією. Підсобні
приміщення залишаються у спільному
користуванні.

В зв'язку з наведеним, обгрунтованою є
позовна вимога ОСОБА_3 про зобов'язання
ОСОБА_2 звільнити кімнату площею 15,9
кв.м. в квартирі АДРЕСА_3, яку він в даний
час займає.

Позовна вимога щодо визнання
незаконними дій відповідача стосовно
порушення її права спільної часткової
власності та житлових прав її
неповнолітнього сина задоволенню не
підлягає з тих підстав, що позивач не
надала суду належних і допустимих
доказів на підтвердження своїх
доводів. Оскільки на час подання
зустрічного позову та ухвалення судом
рішення за ОСОБА_3 не було встановлено
право на користування кімнатою, площею
15,9 кв.м., позовна вимога щодо усунення
перешкод у її користуванні не підлягає
задоволенню за безпідставністю. Також
безпідставною є вимога щодо
встановлення особливого порядку
користування лоджією.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні первісного позову та
часткове задоволення зустрічного
позову.

Задоволення позову є підставою для
стягнення з відповідача на користь
позивача судових витрат в порядку ч.1
ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Оскільки
позивачем по зустрічному позову при
подачі позовної заяви сплачено 229,41 грн.
судового збору, ця сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 12 лютого
2014 року та додаткове рішення
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 15 квітня 2014
року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 в м.Бердичеві
Житомирської області. Виділити ОСОБА_3
з неповнолітнім сином ОСОБА_4 в
користування кімнату площею15,9 кв.м. з
лоджією, виділити ОСОБА_2 в
користування кімнату площею 11,8 кв.м.

Підсобні приміщення квартири - коридор,
туалет, ванну кімнату, кухню, вбудовану
шафу залишити в спільному користуванні
сторін. Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
кімнату площею площею15,9 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_3. В решті вимог в
позові відмовити.

Позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір в розмірі 229,41 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: