Головуючий у І інстанції Кабанячий
Ю.В.Провадження № 22-ц/780/2852/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 52
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 24 лютого 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Державного підприємства „Міжнародний
аеропорт „Бориспіль" про стягнення
заборгованості по заробітній платі, та
виплат належних при звільненні.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до ДП
„Міжнародний аеропорт „Бориспіль" про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, та виплат належних
при звільненні. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що з 01.11.2012 року її
було прийнято на посаду начальника
відділу авіаційної діяльності
комерційної дирекції. Підставою для
цього була її заява та «Пропозиція про
роботу» від 01.08.2012 року, підписана
генеральним директором, на яку вона
погодилася.

В «Пропозиції про роботу» було чітко
визначено її майбутню заробітну плату,
а саме: оклад 9 010 грн., додаткові пільги
і компенсації, премія за результатами
роботи та премія з фонду генерального
директора 10 000,00грн.

Починаючи з листопада 2012 року до липня
2013 року позивач отримувала заробітну
плату у тому ж розмірі, як це було
обумовлено у «Пропозиція про роботу».

Позивач зазначала, що починаючи з
серпня 2013 року без попереднього
повідомлення за 2 місяці, згідно з ст.103
КЗпП України, їй припинили виплачувати
премію з фонду генерального директора
в розмірі 10 000,00 грн., що є порушенням її
прав і трудового договору.

Позивач звернулася із заявою про
порушення її прав до генерального
директора.

В відповіді генерального директора від
03.12.2013 року зазначалось, що вперше форма
пропозиції про роботу була введена
процедурою підбору персоналу, редакція
01 підприємства від 20.11.2012 року № 01-07-1092.

З даною відповіддю позивач не
погодилась, так як відповідно до
розрахункових листів, починаючи з
першого місяця отримання нею
заробітної плати, вона постійно
отримувала оклад плюс премію з фонду
директора, що підтверджує виконання
своїх зобов'язань підприємством при
прийнятті її на роботу.

Відповідно п. 4 ст. 97 ЗКпП, ст.22 ЗУ « Про
оплату праці», власник або
уповноважений ним орган чи фізична
особа не мають права в односторонньому
порядку приймати рішення з питань
оплати праці, що погіршують умови ,
встановлені законодавством, угодами,
колективнимидоговорами.

Позивач зазначала, що її заробітна
плата складалася з окладу 9 010,00 грн. та
додаткової заробітної плати, премія з
фонду директора 10 000 грн. та премія за
результатами роботи.

Позивач вважалв, що З серпня по жовтень
2013 р. їй підприємством було в
односторонньому порядку зменшено
заробітні плату та було її виплачено на
30 000 грн. менше, що в свою чергу зменшило
виплату при звільненні. Таким чином
вважає свої права порушеними.

З урахуванням уточнень позивач
просила, стягнути з ДП «МА «Бориспіль»
на її користь заборгованість по
заробітній платі з серпня 2013 р. по
жовтень 2013 р. в сумі 30 000 грн. та 30 000 грн.
належних до виплати при звільненні.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 лютого 2014 року в задовленні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в
якій просила рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
про задоволення її позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилалась
на те, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушення норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу про прийняття на роботу від
01.11.2012 року за №11-07/1-936/п§9 позивача на
підставі її заяви, було прийнято на
посаду начальника відділу авіаційної
діяльності на визначений строк по 15
січня 2013 року з посадовим окладом 9 010,00
грн. (а.с. 32).

Відповідно до наказу від 29.12.2012 за
№11-07/1-1193/п починаючи з 01 січня 2013 року
ОСОБА_2 за її заявою переведено на
посаду начальника відділу авіаційної
діяльності безстроково з посадовим
окладом 9 010,00 грн. (а.с. 33).

Як видно із вищезазначених наказів,
жоден з них не передбачав інших доплат,
надбавок, заохочувальних чи
компенсаційних виплат на постійній
основі, крім виплат посадового окладу.

Відповідно до угоди про припинення дії
трудових відносин від 13 листопада 2013
року між ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» та ОСОБА_2 сторони
домовились припинити трудові
відносини. (а.с. 6).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про
оплату праці», до структури заробітної
плати входить основна заробітна плата,
додаткова заробітна плата, що включає в
себе доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, а також інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. Виходячи з положень ст. 3
вказаного Закону, державною соціальною
гарантією, обов'язковою на всій
території України для підприємств усіх
форм власності і господарювання є
мінімальна заробітна плата, розмір
якої встановлюється законодавчо, при
цьому до неї не включаються доплати,
надбавки, заохочувальні та
компенсаційні виплати. Тобто,
обов'язковою виплатою, що здійснюється
роботодавцем працівнику, є лише
виплата основної заробітної плати.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
оплату праці», організація оплати
праці здійснюється на підставі:
законодавчих та інших нормативних
актів; генеральної угоди на
національному рівні; галузевих
(міжгалузевих), територіальних угод;
колективних договорів; трудових
договорів.

Порядок нарахування премій
працівникам ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» встановлено Додатком №6
«Положення про преміювання
працівників підприємства» до
Колективного договору між
адміністрацією та профспілками
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» на 2012 рік.
(а.с. 43-45).

Згідно з розділом четвертим Положення
про преміювання працівників (Додаток 6
до Колективного договору на 2012 рік),
нарахування премії працівникам
підприємства здійснюється відповідно
до цього положення, наказу
генерального директора про грошові
виплати працівникам підприємства,
відомості керівника структурного
підрозділу про розмір заробленої
працівником премії. (а.с. 43-45).

Відповідно до абзацу другого пункту 7.5.
Статуту державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
затвердженого наказом Міністерства
інфраструктури України від 23.06.2011 за
№179, генеральний директор обирає форми
і системи оплати праці, встановлює
працівникам конкретні розміри
тарифних ставок, посадових окладів,
премій, винагород, надбавок і доплат з
дотриманням норм, встановлених чинним
законодавством України та колективним
договором. (а.с.62-66).

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, оскільки жодних
наказів, розпоряджень генерального
директора ДП «МА «Бориспіль» щодо
преміювання позивача з фонду
генерального директора в розмірі 10 000,00
грн. в період з серпня по жовтень 2013
року не видавалось, а тому жодних
підстав для нарахування такої премії
ОСОБА_2 не було. Тобто, обов'язковість
виплати премії з фонду генерального
директора в розмірі 10 000,00 грн. не
передбачена, ані Колективним договором
на 2012 рік, ані Положенням про
преміювання працівників підприємства,
ані Статутом, ані законодавством
України, а тому є виключно правом
роботодавця.

Посилання апелянта на порушення вимог
статті 103 Кодексу законів про працю
України щодо завчасного попередження
працівника про зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення також є
безпідставним, оскільки в період з
серпня по жовтень 2013 року жодних змін
до Колективного договору на 2012 рік та
Положення про преміювання працівників
підприємства не вносилось, розмір
посадового окладу позивача,
визначеного в наказі від 29.12.2012 за
№11-07/1-1193/п не змінювався.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: