Справа №485/1998/13-ц 10.07.2014 10.07.2014 10.07.2014
Провадження №22-ц/784/1590/14
Провадження №22-ц/784/1590/14
Головуючий суду першої інстанції:
Суддя-доповідач апеляційного
суду: Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
м.Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Самчишиної Н.В., Локтіонової
О.В.,

із секретарем судового засідання -
Шпонарською О.Ю.,

за участю представників відповідачів:

- головного управління юстиції у
Миколаївській області -
Зубрицької А.О., Романчука С.М.,

- головного управління Державної
казначейської служби України
в Миколаївській області та
Державної казначейської служби
України - Хмельницького В.С.,

прокурора - Добрікової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

фермерського господарства "Південь"

на рішення Снігурівського районного
суду Миколаївської області від 12
березня 2014 року, ухвалене за позовом
фермерського господарства "Південь" до
головного управління юстиції у
Миколаївській області, головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській
області, Державної казначейської
служби України та ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

13 серпня 2013 року ФГ "Південь" пред'явило
зазначений позов, який обґрунтувало
наступним.

Вироком Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 19
листопада 2012 року відповідач ОСОБА_6
визнаний винним у вчинені злочину,
передбаченого ч.2 ст.364 КК України, та
засуджений до позбавлення волі строком
на 4 роки з позбавленням права обіймати
посади в органах Державної виконавчої
служби строком на 3 роки. Від відбування
покарання він звільнений з
випробуванням на підставі ст.75 КК
України.

Зазначений злочин полягав у
невинесенні постанови про зупинення
виконавчого провадження щодо
стягнення з ФГ «Південь» на користь
ПП «Серпень-2003» боргу у сумі
398 879 грн.59 коп. та у примусовому
відчудженню врожаю пшениці третього
класу в кількості 311 070 кг вартістю 404 391
грн., належного ФГ «Південь», у
власність ПП «Серпень-2003».

Посилаючись на ст.1166, 1167, 1174, 1192 ЦК
України позивач просив стягнути з
головного управління юстиції у
Миколаївській області та головного
управління Державної казначейської
служби України в Миколаївській області
на його користь матеріальну шкоду в
сумі 735 973 грн. (вартість пшениці),
моральну шкоду в сумі 50 000 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 20 000
грн.

Рішенням Снігурівського районного
суду Миколаївської області від
12 березня 2014 року в задоволенні
позову ФГ "Південь" відмовлено.

Позивач подав на рішення апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ФГ «Південь», суд першої
інстанції виходив з того, що вони є
безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Згідно з ст.11 Закону України «Про
державну виконавчу службу» шкода,
заподіяна державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає
відшкодуванню у порядку, передбаченому
законом, за рахунок держави.

Між тим, стаття 1212 ЦК України
передбачає, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ст.1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що вироком
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 19 листопада
2012 року відповідача ОСОБА_6 визнано
винним у вчинені злочину,
передбаченого ч.2 ст.364 КК
України, який полягав у тому, що він,
перебуваючи на посаді заступника
начальника ВДВС Березнегуватського
районного управління юстиції, діючи
всупереч інтересам служби, при
провадженні виконавчих дій по
виконанню зведеного виконавчого
провадження №48 з виконання наказу
№11/105 господарського суду
Миколаївської області від 04.12.2008 р. про
стягнення з ФГ «Південь» на користь ПП
«Серпень-2003» боргу у сумі 301 198,96 грн. та
№149/2 з виконання наказу №12/29
господарського суду Миколаївської
області від 14.04.2009 р. про стягнення з ФГ
«Південь» на користь ПП «Серпень-2003»
боргу у сумі 97 680,63 грн., примусово
вилучив у ФГ «Південь» зерно пшениці 3
класу у кількості 311 070 кг вартістю 404 391
грн. та здійснив його незаконне
відчуження у власність ПП «Серпень-2003»,
чим спричинив тяжкі наслідки.

Підставою отримання ПП «Серпень-2003»
зерна став акт приймання-передачі
сільгосппродукції від 08.02.2010 р.

Однак, після встановлення вказаним
вироком суду незаконності передачі
зерна даному підприємству, воно дій,
спрямованих щодо повернення майна, не
здійснило.

Позивач також не намагався належним
чином повернути зазначене зерно.

Встановивши зазначене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про безпідставність позовних вимог до
держави, оскільки позивачем не
використана можливість звернення з
позовом в порядку глави 83 ЦК України
«Набуття, збереження майна без
достатньої правової підстави».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає встановленим обставинам
справи та вимогам законодавства.

Що ж стосується висновку суду про
відмову у задоволенні позовної вимоги
ФГ «Південь» про стягнення моральної
шкоди, то він, на думку колегії суддів,
також є правильним, оскільки
господарство не довело спричинення
саме йому такої шкоди, а не голові
господарства, та не навело
обґрунтувань з цього приводу.

За такого, рішення районного суду зміні
або скасуванню не підлягає, оскільки є
законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фермерського
господарства "Південь" відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду
Миколаївської області від
12 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

У Х В А Л А