У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Хопти С.Ф., Лесько А.О.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
Черкаської міської ради, про усунення
перешкод щодо участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визначення способу участі батька у
вихованні дитини за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 30 січня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Черкаської області від 20 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди у спілкуванні з дитиною,
визначити наступний спосіб участі
батька у вихованні та спілкуванні з
сином: з 14.00 год. п'ятниці до 17.00 год.
понеділка у м. Києві з необов'язковою
участю матері, у свята, які святкуються
за віросповіданням позивача у м. Києві
без обов'язкової присутності матері,
необмежене спілкування позивача з
сином шляхом телефонного, поштового,
електронного зв'язку, що не
передбачають безпосереднє фізичне
спілкування, протягом святкових днів,
які припадають на день побачення з
батьком, або передують дню побачення,
або є наступним за ним, половину
державних святкових днів в Україні за
узгодженням сторін до 1 лютого на
поточний рік, на час відряджень
відповідачки терміном більше 1 доби - за
два дні до відрядження до дня
повернення з відрядження.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3, шлюб розірвано 21 серпня 2012
року, від шлюбу мають неповнолітнього
сина ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказував, що після
розірвання шлюбу виник спір щодо його
участі у вихованні та спілкуванні з
дитиною, рішенням органу опіки від 4
червня 2013 року № 682 визначений спосіб
участі позивача у спілкуванні з сином -
один раз на місяць за домовленістю
батьків з 14.00 год. п'ятниці до 17.00 год.
понеділка у м. Києві з необов'язковою
участю матері, відповідачка дане
рішення належним чином не виконує.

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічним позовом, в якому
просила встановити наступний порядок
участі батька у вихованні та
спілкуванні з малолітнім сином - за
домовленістю батьків, без обов'язкової
присутності матері 1 раз на місяць в м.
Черкаси з 10.00 год. до 19.00 год. суботи та
неділі з поверненням дитини матері з
13.00 до 15.00 год. для денного сну,
спілкування засобами телефонного,
електронного та інших видів зв'язку на
відстані - без обмежень, посилаючись на
те, що відмічається тенденція
негативного впливу на дитину
спілкування з батьком, визначеного
рішенням комісії Служби у справах
дітей, оскільки недотримання
розпорядку дня призводить до порушень
психоемоційного стану дитини.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 30 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 20 березня 2014 року, первісний та
зустрічний позови задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 наступний спосіб
участі у вихованні та спілкуванні з
неповнолітнім сином ОСОБА_4, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - два рази на
місяць, у перший та третій тиждень
місяця з 16.00 год. п'ятниці до 17.00 год.
неділі, без присутності матері, з
урахуванням обставин, які можуть
виникнути, у разі перебування дитини з
батьком за межами м. Черкаси повернення
дитини до 15.00 години понеділка,
оздоровлення дитини протягом одного
літнього місяця (серпень) під час
відпустки батька, без присутності
матері, з урахуванням обставин, які
можуть виникнути, цілодобове
спілкування засобами телефонного та
електронного зв'язку із урахуванням
занятості дитини в навчальних
закладах.

Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати
батькові ОСОБА_1 спілкуватись з
неповнолітнім ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, та брати участь у його
вихованні.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити зустрічний
позов.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційної
інстанції в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково первісний та зустрічний
позови, виходив із того, що висновок
органу опіки і піклування від 10 січня
2014 року враховує інтереси обох батьків
та їх сина, відповідає порядку, який
фактично склався після розірвання
шлюбу та зберігався тривалий час, є
звичним для дитини, негативно не
впливає на нормальний розвиток дитини,
ОСОБА_1 турбується про стан здоров'я та
розвиток свого сина, прихильність
дитини до свого батька ОСОБА_3 не
оспорювала, а тому даний порядок
відповідає інтересам дитини та надасть
обом батькам рівні можливості брати
участь у вихованні сина та забезпечить
спілкування з ним.

Апеляційний суд погодився з висновком
суду першої інстанції.

Проте погодитись з висновком
апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі з 19
вересня 2009 року по 21 серпня 2012 року, від
якого мають сина ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком органу опіки і піклування м.
Черкаси від 10 січня 2014 року було
визначено спосіб для участі батька
ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_4 - два рази на місяць, у
перший та третій тиждень місяця з 16-00
год. п'ятниці до 17-00 год. неділі, без
присутності матері, з урахуванням
обставин, які можуть виникнути, у разі
перебування дитини з батьком за межами
м. Черкаси повернення дитини до 15-00 год.
понеділка, оздоровлення дитини
протягом одного літнього місяця
(серпень) під час відпустки батька, без
присутності матері, з урахуванням
обставин, які можуть виникнути,
цілодобове спілкування засобами
телефонного та електронного зв'язку із
урахуванням занятості дитини в
навчальних закладах.

Згідно зі ст. 157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу
України мати, батько, мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, розірвання
шлюбу між батьками не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання
дитини та спілкування з нею,
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини. Той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні та має право на
спілкування з нею. Той з батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватись з
дитиною та брати участь в її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Згідно ст. 6 СК України правовий статус
дитини має особа до досягнення нею
повноліття. Малолітньою вважається
дитина до досягнення нею чотирнадцяти
років.

Відповідно до ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини, місце та
час їхнього спілкування з урахуванням
ставлення батьків до виконання
батьківських обов'язків, особистої
прихильності дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я, інших
обставин, що мають істотне значення, у
тому числі психічного здоров'я одного з
них, зловживання ним алкогольними
напоями чи наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір᾽?ю.

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення, виходив з оцінки доказів,
зокрема, з висновку органу опіки і
піклування м. Черкаси від 10 січня 2014
року.

При цьому судом не враховано те, що
всупереч вимог ст. ст. 19, 159 СК України
вказаний вище висновок органу опіки та
піклування складений за відсутності
відомостей щодо обстеження умов
проживання дитини, батьків, які бажають
брати участь у її вихованні.

Також суд, ухвалюючи рішення, не
звернув уваги на доводи ОСОБА_3 щодо
порушень інтересів дитини визначенням
місця спілкування з батьком у м. Києві,
що передбачає постійні переїзди до
іншого міста, і що з листопада 2013 року,
після того, як припинились поїздки,
стан дитини зазнав позитивної
динаміки, не врахував, що відповідно до
ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини»
від 20 листопада 1989 року (ратифікованої
постановою Верховної Ради України від
27 лютого 1991 року №789-СІІ) та чч.7 та 8 ст. 7
СК України, усі дії щодо дітей та
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з урахуванням інтересів
дитини.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції, у порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, доводів
ОСОБА_3 належним чином не перевірив; у
достатньому обсязі не визначився з
наявністю чи відсутністю обставин, на
які вона посилалася; не дав оцінки
обставинам справи та поясненням сторін
у їх сукупності; всупереч ст. 159 СК
України, не встановив і не зазначив у
рішенні місце спілкування дитини з
батьком, що не може сприяти
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Таким чином, оскільки апеляційним
судом не враховані норми матеріального
права, які регулюють спірні
правовідносини, не встановлені та не
перевірені обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, та порушені норми
процесуального права, відповідно до ст.
338 ЦПК України ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з передачею справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 20 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко