Справа №585/1012/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Яковець О. Ф.Номер
провадження 22-ц/788/1197/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 травня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз"

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и
л а :

Рішенням суду від 22 травня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені та невірно застосовані норми
матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

У цивільній справі №585/1162/13 Роменського
міськрайонного суду Сумської області
розглядались :

- позов ОСОБА_3 до ПАТ по газопостачанню
та газифікації "Сумигаз", Роменського
управління по експлуатації газового
господарства, про визнання
неправомірними дій та

- зустрічний позовом ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення боргу.

Рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 04 вересня 2013 року у справі
№585/1162/13, залишеним без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 січня 2014 року, рішення
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 28 травня 2013 року
було скасоване і постановлено нове
рішення :

- позов ОСОБА_3 задоволений; визнані
неправомірними дії ПАТ по
газопостачанню і газифікації "Сумигаз"
по припиненню газопостачання до
будинку по АДРЕСА_1, власником якого є
ОСОБА_3;

- у задоволенні зустрічного позову ПАТ
по газопостачанню і газифікації
"Сумигаз" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про стягнення боргу відмовлено у
зв'язку з його необґрунтованістю ( ас. 6,
34- 38, 39).

При ухваленні вищеназваного нового
рішення від 04 вересня 2013 року суд
апеляційної інстанції у справі №585/1162/13
встановив певні фактичні обставини та
виходив з наступного :

24 лютого 2006 року між ВАТ по
газопостачанню та газифікації
"Сумигаз" та ОСОБА_3 був укладений
договір № 23478 про надання послуг з
газопостачання будинку по АДРЕСА_1, у
якому були зареєстровані і проживали
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

14 березня 2011 року представником ПАТ
"Сумигаз" при огляді газового
лічильника за адресою: АДРЕСА_1 було
складено акт № 16 про виявлені
порушення. Зі змісту акта вбачається,
що представником ПАТ "Сумигаз"
висловлено сумнів у правильній роботі
лічильника газу у зв'язку з підозрою на
заміну заводської пломби. Внаслідок
виявлених порушень лічильник газу був
демонтований для проведення
експертизи, про що був складений акт №
5999 про демонтаж та направлення
лічильника на експертизу в Роменський
УЕГГ. Лічильник газу демонтований
представником газопостачальної
організації, замість нього в
присутності споживача встановлено
інший лічильник газу. Для захисту
лічильника від зовнішнього втручання
до дня проведення експертизи
представник газопостачальної
організації додатково опломбував
вхідний та вихідний патрубки цього
лічильника та пакет з пломбою
газопостачальної організації,
встановивши дату доставки лічильника
на експертизу 16 березня 2011 року 10.00 год.

Проте на вказану дату ОСОБА_3 лічильник
не доставив, повідомивши, що 14 березня
2011 року близько 18:00 год. із багажника
його автомобіля останній був
викрадений, про що він повідомив органи
міліції, написавши відповідні заяви,
проте постановами було відмовлено у
порушенні кримінальної справи за
відсутністю складу злочину.

26 квітня 2011 року у зв'язку з несплатою
ОСОБА_3 заборгованості по
газопостачанню було припинено подачу
газу до його будинку, про що складено
акт № 103 на відключення газу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову ПАТ "Сумигаз" у стягненні
заборгованості, апеляційний суд
виходив з того, що недоставка ОСОБА_3
лічильника газу до місця проведення
експертизи не може бути підставою для
нарахування боргу відповідно до
методики Порядку відшкодування
збитків, оскільки не доведений склад
правопорушення з боку ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції виходив з
того, що факт пошкодження (втручання в
роботу) лічильника газу, що призвело до
заниження його показань, засвідчується
актом експертизи лічильника газу, який
складається за результатами
проведення експертизи лічильника газу
відповідно до Положення про проведення
експертизи лічильників газу,
установлених у споживачів і
призначених для обліку природного газу
в побуті, затвердженого наказом
Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 №619. В
той же час було встановлено, що з вини
представника ПАТ по газопостачанню і
газифікації "Сумигаз", який не виконав
вимог діючого законодавства щодо
збереження лічильника, стало
неможливим проведення відповідної
експертизи лічильника.

За таких обставин, керуючись
положеннями ст. 59 ЦПК, відповідно до
якої обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, - суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку про
недоведеність вчинення ОСОБА_3
порушень, зазначених у акті № 16 від 14
березня 2011 року, та відсутність підстав
нарахування йому боргу за спожитий газ,
оскільки в названому акті від 14 березня
2011 року містяться лише припущення
представників газопостачального
товариства щодо порушення роботи
лічильника внаслідок незаконного
втручання та висловлена лише підозра
на заміну заводських пломб.

При вирішенні спору у даній справі
колегія суддів виходить з того, що
факти, встановлені рішенням
Апеляційного суду Сумської області від
04 вересня 2013 року у цивільній справі
№585/1162/13, мають преюдиційне значення в
силу ч.3 ст.61 ЦПК України, відповідно до
якої обставини, встановлені судовим
рішенням, зокрема, у цивільній справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування моральної шкоди, який
розглядався у даній справі, ОСОБА_3
обґрунтовував його тим, що така шкода
була йому заподіяна неправомірними
діями працівників ПАТ "Сумигаз" під час
вищеописаних подій, а також тим, що
після набрання чинності рішенням
Апеляційного суду Сумської області від
04 вересня 2013 року відповідач тривалий
час не виконував і не відновлював
газопостачання.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_3, а доводи
апеляційної скарги про протилежне не
можна визнати обґрунтованими. При
цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Як на підставу для задоволення позову
про відшкодування моральної шкоди
ОСОБА_3 посилався на положення ст.ст. 23,
1167 ЦК України.

Суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що названі
норми права не регулюють спірних
правовідносин, оскільки ними
регулюються деліктні правовідносини, в
той час як спірні правовідносини
являються договірними.

Згідно ст. 611 ЦК України, положеннями
якої обґрунтовується апеляційна
скарга, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Проте, ні укладеним сторонами
договором про надання послуг з
газопостачання від 24.02.2006 р. ( ас.22), ні
Законом України "Про
житлово-комунальнгі послуги", ні
Правилами надання населенню послуг з
газопостачання, затв. постановою
Кабінету Міністрів України від 9 грудня
1999 р. N 2246 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 14 квітня 2004 р. N 476)
не передбачена можливість
відшкодування моральної шкоди у
спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про захист прав споживачів", у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, споживачі під
час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право, зокрема, на відшкодування
шкоди (збитків), завданої дефектною чи
фальсифікованою продукцією або
продукцією неналежної якості, а також
майнової та моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної небезпечною для
життя і здоров'я людей продукцією у
випадках, передбачених законодавством.

Проте під час розгляду справи позивач
не надав доказів завдання йому
моральної шкоди дефектною чи
фальсифікованою продукцією або
продукцією неналежної якості або
небезпечною для життя і здоров'я людей.

За наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про відсутність підстав для
задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -