Номер провадження: 22-ц/785/6720/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

суддів - Сегеди С.М.

- Артеменко І.А.

при секретарі - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Київського районного суду
міста Одеси від 10 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» про визнання недійсними
кредитного договору від 11 червня 2008
року та додаткової угоди до нього від 16
квітня 2009 року, -

ВСТАНОВИЛА:

07 грудня 2011 року позивач звернувся з
позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги
позивач вказує, що 11 червня 2008 року
уклав з відповідачем кредитний
договір, який суперечить законам
України. А саме предметом договору була
іноземна валюта, що тягне за собою
недійсність договору, у банку відсутня
ліцензія Національного Банку України
на використання іноземної валюти,
іноземна валюта була використана як
засіб платежу. На підставі ст. 203,215 ЦК
України просить визнати оскаржений
договір та додаткову угоду недійсною.

Відповідач у суді першої інстанції
участь не брав, надав письмові
заперечення проти позову.

Рішенням суду першої інстанції від 10
грудня 2013 року в задоволенні позовної
заяви ОСОБА_3 до ПАТ «Універсал Банк»
про визнання недійсним кредитного
договору № CL 52926 від 11 червня 2008 року
та додаткової угоди від 16 квітня 2009
року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції в зв'язку з порушенням
норм матеріального і процесуального
права та ухвалення нового рішення, яким
просить задовольнити позов.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах вимог
скаржника і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Всі умови договору з моменту його
укладання стають однаково
обов'язковими для виконання сторонами.
Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що позивач та відповідач,
підписавши кредитний договір ,
встановили факт досягнення згоди між
собою щодо усіх істотних умов
кредитного договору.

Згідно п. 1 ст. 203 ЦК України щодо
невідповідності змісту кредитного
договору актам цивільного
законодавства в частині надання
кредиту у іноземній валюті, то цей
зміст цілком відповідає наступним
нормам діючого законодавства.
Відповідно до п. 2 ст. 524 ЦК України
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті. Підписуючи вищевказаний
кредитний договір позивач та
відповідач визначили, що кредитні
кошти надаються у іноземній валюті, а
саме доларах США. Ст. 99 Конституції
України встановлено, що грошовою
одиницею України є гривня, тобто
визначає правовий статус гривні, але
вказана стаття Конституції України не
встановлює обмежень використання в
Україні іноземної валюти.

Згідно ст. 192 ЦК України іноземна валюта
може використовуватися в України у
випадках і в порядку, встановленому
законом, тобто обіг іноземної валюти
обумовлений вимогами спеціального
законодавства України. Здійснення
кредитних операцій в іноземній валюті
регулюється наступними нормами
законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
визначає термін «кошти» як гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент. Відповідно до положень
ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» банківські
установи мають право здійснювати
кредитні операції, у тому числі
розміщувати залучені кошти від свого
імені, на власних умовах та на власний
ризик, на підставі банківської
ліцензії. Згідно ч. 1 ст. 19 та ст. 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» банк має право здійснювати
банківську діяльність тільки після
отримання банківської ліцензії,
операції з валютними цінностями
здійснюються банками на підставі
банківської ліцензії та дозволу на
здійснення такого виду операцій. Ст. 1
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю» надання кредитів в
іноземній валюті віднесене до валютних
операцій. Відповідно до п.1.2 «Положення
про порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій», затвердженого постановою
НБУ°№ 275 від 17 липня 2001 року письмовий
дозвіл НБУ - документ, який видає
Національний банк у порядку і на
умовах, визначених Законом України
«Про банки і банківську діяльність» та
цим Положенням, на підставі якого банки
мають право здійснювати окремі
операції, передбачені ст.. 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», п. 1.5 Положення визначено,
що використання іноземної валюти, як
засобу платежу на території України
без індивідуальної ліцензії
дозволяється, якщо ініціатором або
отримувачем за валютною операцією є
уповноважений банк (ця норма
стосується лише операцій
уповноваженого банку, на здійснення
яких Національний банк видав
банківську ліцензію та письмовий
дозвіл на здійснення операцій з
валютними цінностями). ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в момент укладення
кредитного договору мав на час надання
кредиту позивачу і має до цього часу і
банківську ліцензію і дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено,
що використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Судовою колегією встановлено, що 11
червня 2008 року сторонами укладений
кредитний договір № CL 52926. Відповідно
до умов договору банк зобов'язався
надати позичальнику кредитні кошти у
сумі та на умовах, визначених у цьому
Договорі, Додатку 1 та Додатку 2, а
позичальник зобов'язався погасити
кредит, сплатити проценти за
користування ним на умовах та в
порядку, визначених Договором,
Додатком 1 та Додатком 2. В додатку № 1 до
кредитного договору CL 52926 від 11 червня
2008 року зазначені індивідуальні умови
надання та погашення кредиту, а саме:
основна сума кредиту 7000 доларів США,
винагорода кредитора за ініціювання
кредиту 350,00 доларів США, процентна
ставка ( станом на день укладення
Договору) ( за текстом кредитного
договору процентна ставка) 30 % річних,
підвищена процентна ставка ( в разі
прострочення платежу) ( за текстом
кредитного договору « підвищена
процентна ставка») 90% річних, кількість
щомісячних платежів 84, сума
щомісячного платежу 200,56 доларів США,
дата сплати щомісячного платежу -
останній робочий день, що передує
вказаній даті кожне 1-е число місяця,
дата останнього платежу 01/06/2015, сума
останнього платежу 200,58 доларів США,
поточний рахунок позичальника у банку
«Універсал Банк» № 8017.

Банк виконав свої
зобов'язання щодо надання ОСОБА_3
кредитних коштів за кредитним
договором № CL 52926 від 11 червня 2008 року.

ОСОБА_3 свої зобов'язання з
повернення кредиту та відсотків не
виконав, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість перед
відповідачем у сумі 63674 грн.35 коп.
Рішенням Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 28 жовтня 2011 року
було стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» 63674 грн.35 коп. та 1048
грн. 82 коп. як витрати, пов'язані з
вирішенням спору Третейського суду.

Суд першої інстанції вірно не взяв до
уваги довід позивача про незаконність
видачі валютного кредиту, оскільки це
спростовується положеннями Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», банківською ліцензією №92
та письмовим дозволом НБУ на
здійснення операцій з валютними
цінностями ПАТ «Універсал Банк», 92 а
також Генеральною ліцензією № 92 з
Додатком, яка видана банку на право
здійснювати банківські операції
визначені ч. 1 та п. п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність».

Враховуючи все вищевикладене,
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області , -

ухвалила:

Апеляційну ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду
міста Одеси від 10 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.О.
Суворов

С. М. Сегеда

І.А. Артеменко