Справа № 355/961/14-ц
Провадження № 2/355/384/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області в
складі головуючого

судді Лисюка О.Д.

при секретарі Ющенко
Л.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Баришівка
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
територіальної громади с. Семенівка в
особі виконавчого комітету
Семенівської сільської ради
Баришівського району Київської
області, третя особа: ОСОБА_4 про
визначення часток у спільному
сумісному майні, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно, -

Встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовною заявою
про визначення часток у спільному
сумісному майні, встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно. Свою заяву
обґрунтовують тим, що згідно з
свідоцтвом про право власності на
житло від 23 листопада 1993 року членам
сімї: матері - ОСОБА_5, батьку - ОСОБА_6,
сину - ОСОБА_1, дочці - ОСОБА_7 передано
право сумісної власності на житловий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_6 після
смерті якого відкрилася спадщина, яка
фактично була прийнята всіма членами
родини, а також і матір'ю покійного
ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року померла ОСОБА_5 після
смерті якої відкрилася спадщина, до
складу якої входять земельні ділянки, а
також її частка в зазначеному вище
житловому будинку з відповідними
частинами господарських будівель та
споруд. Ніякого заповідального
розпорядження покійна при житті не
залишила.

Після смерті матері, позивач ОСОБА_1 у
встановлений законом строк подав заяву
на прийняття спадщини після смерті
матері, а інші спадкоємці відмовилися
від спадщини на його користь.

Маючи намір оформити спадкові права на
свою користь, звернувся до
Баришівської державної нотаріальної
контори проте, оформити право
власності на зазначене вище
домоволодіння, в нотаріальному порядку
не має змоги, оскільки не виділено
часток співвласників, в зв'язку з чим,
їм було рекомендовано вирішити даний
спір в судовому порядку.

ОСОБА_1 просить суд встановити
факт прийняття спадщини після смерті
батька та визнати за ним право
власності на житловий будинок з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 в
розмірі ? частини , а за ОСОБА_2 визнати
право власності на ? частину даного
домоволодіння.

Представник позивача ОСОБА_11 в
судове засідання не з'явився, надавши
суду заяву про підтримання позовних
вимог його довірителями ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 та розгляд справи в їхню
відсутність. В матеріалах справи
містяться також заяви від позивачів
про підтримання ними позовних вимог та
на розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача
Семенівської сільської ради
Баришівського району Київської
області в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

До суду надійшла заява про
визнання відповідачем позовних вимог
та розгляд справи без участі їхнього
представника.

Третя особа по справі ОСОБА_4 надала
суду завірену секретарем Семенівської
сільської ради заяву про розгляд
справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що заявлений позов є
обґрунтованим та підлягає до
задоволення в повному об'ємі, виходячи
з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 02.11.1993 року на
підставі розпорядження № 11, 23
листопада 1993 року було видане
свідоцтво про право власності на житло
відповідно до якого членам сім'ї:
батьку - ОСОБА_6, матері - ОСОБА_5, сину -
ОСОБА_1, дочці - ОСОБА_2 було передано в
приватну власність одноквартирний
будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 52 років помер
батько позивачів - ОСОБА_6, про що 30.06.2004
року в книзі реєстрації смертей
виконкому Малобраталівської сільської
ради Любарського району Житомирської
області зроблено відповідний запис за
№14.

Після його смерті за правилами ст. 1261 ЦК
України, спадщина у вигляді ? частини о
житлового будинку була прийнята всіма
членами їхньої сім'ї, включаючи і матір
покійного.

Ніякого заповідального розпорядження
ОСОБА_9 при житті не залишив.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року у віці 63 років
померла мати позивачів - ОСОБА_5, про що
10.12.2013 року в книзі реєстрації смертей
виконкому Семенівської сільської ради
Баришівського району Київської
області зроблено відповідний запис за
№33.

В день її смерті відкрилася спадщина у
вигляді ? частини житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем
за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК
України є син - ОСОБА_1, оскільки дочка
ОСОБА_2 відмовилася від своєї частки у
спадку померлої.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що на момент розгляду
справи, позивач є єдиним спадкоємцем
до майна померлих ОСОБА_9 та ОСОБА_5,
оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовилися
від своєї частки у спадковому майні на
його користь.

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України
частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо
інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Оскільки частка померлих ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 становить по ? в праві спільної
сумісної власності на будинок, то
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України,
позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання за ним права власності на
спадкове майно померлого ОСОБА_9, що
складається із ? частини будинку із
господарськими будівлями та спорудами
та на спадкове майно померлої ОСОБА_5. в
розмірі ? частини вказаного будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є
обгрунтованими.

Вирішуючи питання визнання за
позивачами права власності на їхні
частки в будинку АДРЕСА_1 , суд виходить
із наступного.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності » за
№20 від 22.12.1995 року частка учасника
спільної сумісної власності
визначається при поділі майна, виділі
частки з спільного майна, зверненні
стягнення на майно учасника спільної
власності за його боргами, відкритті
після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що
«...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під
терміном «визначення часток»
законодавець розуміє визначення
(встановлення) розміру частки
співвласника у спільному сумісному
майні.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Верховний Суд України 04 квітня
2011 року при розгляді справи № 3-18гс11
ухвалив постанову в якій зробив такий
правовий висновок: «Згідно з вимогами
статті 392 цього ж Кодексу власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. За змістом вищезазначеної
норми потреба в цьому заході захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або оспорюється ними » .

Те ж саме розтлумачено і в пункті
37 Постанови Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав» від
07.02.2014 р. № 5.

Судом встановлено, що 02.11.1993 року на
підставі розпорядження № 11, 23
листопада 1993 року було видане
свідоцтво про право власності на житло
відповідно до якого членам сім'ї:
батьку - ОСОБА_6, матері - ОСОБА_5, сину -
ОСОБА_1, дочці - ОСОБА_2 було передано в
приватну власність одноквартирний
будинок, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України частки
у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

Відповідно до пункту 4.15. глави 10
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 № 296/5 зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 р.за № 282/20595 видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 цього ж
Порядку вчинення нотаріальних дій якщо
до складу спадкового майна входить
нерухоме майно, що підлягає реєстрації
(за винятком земельної ділянки),
нотаріус виготовляє витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
За відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що при
зверненні позивачів до Баришівської
районної державної нотаріальної
контори з приводу оформлення права
власності на частку спадкового майна
було виявлено відсутність оригіналу
свідоцтва про право власності на
житло, в зв'язку з чим, було
рекомендовано звернутися до суду.

Оскільки в ході судового розгляду
справи було достеменно встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 Баришівського району
на підставі розпорядження № 11 від 02
листопада 1993 року КСП « Семенівка» був
переданий в приватну власність ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
№ 11 від 23.11.1993 року, то позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання за ними
права власності на вказаний будинок
підлягають до задоволення.

Встановлені судом обставини
підтверджуються письмовими
матеріалами:

- витягом про реєстрацію у
спадковому реєстрі спадкової справи
ОСОБА_5 №36953441 виданого 22.03.2014 р.;

- копією технічного паспорту на
одноквартирний будинок в АДРЕСА_1
Баришівського району Київської
області;

- копією розпорядження №11 від 02.11.1993
року;

- копією акту про передачу
житлового будинку садибного типу з
надвірними будівлями (протокол №1 від
06.02.1996 року);

- копією свідоцтва про право
власності на житло 23.11.1993 року; довідкою
викнкому Семенівської сільсьої ради
Баришівського райлну Київської
області №258 від 19.06.2014 року.

Керуючись ст. ст.10,11,209,211, 212-215, 218
ЦПК України, ч.1 ст.357, 392, ст.ст. 1218, 1261,
1268,1269 ЦК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України " Про судову
практику у справах про спадкування'' №
7 від 30.05.2008 року, п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України « Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності » за
№20 від 22.12.1995 року суд -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем
АДРЕСА_1, після смерті батька - ОСОБА_6,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем
АДРЕСА_1, право власності на 3/4 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель і
споруд, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 Баришівський район Київська
область.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
проживає в АДРЕСА_1, право власності на
1/4 частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель і споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 Баришівського району
Київської області.

На дане рішення апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Баришівського районного суду
О. Д. Лисюк