Справа № 358/1980/13-ц Головуючий у І
інстанції Корбут В.М.Провадження №
22-ц/780/2318/14 Доповідач у 2 інстанції
ТаргонійКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Черепинець
А.І. ,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2013 року позивач ПАТ
«ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
в сумі 16 189,29 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідно до укладеного договору
№DNН4КР50630426 від 15.07.2006 року відповідач
ОСОБА_1 отримав від позивача ПАТ
«ПриватБанк» кредит у розмірі 1317,68
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Позивач виконав умови договору,
оскільки надав відповідачу кредит у
розмірі, встановленому договором.

Проте, відповідач не виконав свої
зобов'язання, передбачені договором,
щодо повернення позивачу кредиту
(щомісячними платежами), тому станом на
14.11.2013 року виникла заборгованість у
розмірі 16 189,29 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом - 1 099,31 грн;
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 5 058,62 грн.; пені -
8 784,25 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500
грн. та штрафу (процентна складова) -
747,11 грн.

Рішенням Богуславського районного
суду Київської області від 18 лютого 2014
року у задоволенні позову ПАТ
«ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач ПАТ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просив скасувати рішення
Богуславського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
наступні питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Разом із тим рішення суду першої
інстанції даним вимогам закону не
відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що ПАТ
«ПриватБанк» пропущено строк позовної
давності, а підстав для його поновлення
судом не встановлено.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
оскільки вони зроблені за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 15 липня 2006 року
сторонами підписано заяву
позичальника № DNН4КР50630426, відповідно
до якої відповідач отримав від
позивача кредит у розмірі 1317,68 грн.
строком на 24 місяця, тобто до 15.07.2008 року
включно, з умовами сплати відсотків за
його користуванням у розмірі 2,09% на
місяць, на суму заборгованості по
кредиту. Ціль кредитування - купівля
мобільного телефону NОКІА 6103 вартістю
1013,60 грн. та сплата комісії.

Згідно п.3.2.2., п.3.2.9 умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») передбачено, що
позичальник зобов'язується повністю
повернути кредит до дати зазначеної в
Заяві.

ПАТ «ПриватБанк» свої зобов'язання за
договором виконав в повному обсязі та
надав відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором. Відповідач не
надав своєчасно банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, відсотками, а також іншими
витратами відповідно до умов договору.

Так, станом на 14.11.2013 року
заборгованість відповідача перед
банком становить 16189,29 грн., яка
складається із: заборгованості за
кредитом - 1099,31 грн; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
5058,62 грн.; пені - 8784,25 грн.; штрафу
(фіксована частина) - 500 грн. та штрафу
(процентна складова) - 747,11 грн.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 258 ЦК України, для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Цивільний кодекс України не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням позовної
давності.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону, стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Такий правовий аналіз зазначених норм
та обставин відповідає висновкам,
викладеним у постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року у
справі № 6-126цс13. Вказане судове рішення
згідно із положеннями ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів,
які зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із цим
рішенням.

Разом з тим при вирішенні спору в
судовому порядку позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

У матеріалах справи відсутня заява
ОСОБА_1 про застосування позовної
давності, крім того, розгляд справи
проведено у заочному порядку у
відсутності відповідача.

Таким чином, висновок суду про відмову
у задоволенні позову у зв'язку з
застосуванням позовної давності
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі щодо вимог про повернення
споживчого кредиту та без з'ясування
причин пропущення позовної давності є
передчасним.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги заслуговують на
увагу, висновки суду не відповідають
обставинам справи, рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального права і підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, у відповідності до вимог ст. 309
ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 16 189 (шістнадцять тисяч сто
вісімдесят дев'ять) гривень 29 копійок
та судовий збір в сумі 351 (триста
п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: