Справа № 712/1249/14-ц
Провадження № 2/712/887/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Черкаси
цивільну справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
Моторне (транспортне) страхове
бюро України (МТСБУ) звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди в порядку регресу, посилаючись на
те, що 12 вересня 2010 року з вини ОСОБА_1,
який керував автобусом «VOLKSWAGEN»
державний номерний знак НОМЕР_1, була
скоєна дорожньо-транспортна пригода.
В результаті вище зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль «OPEL» державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2, який належить йому на праві
Вина ОСОБА_1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 08 жовтня 2010 року.
Розмір завданих збитків за пошкоджений
транспортний засіб, відповідно до
дорожньо-транспортної пригоди не
виконав вимогу Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.
14 вересня 2010 року ОСОБА_2 скориставшись
своїм правом передбаченим Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», подала відповідну заяву, як
того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного
Закону, з метою отримання грошового
відшкодування за матеріальну шкоду
завдану відповідачем.
В зв'язку з настанням події,
передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України здійснило
виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі
пошкодженому стані), а також 470,00 грн.
(вартість експертизи) + 600,00 грн. (250,00+350,00)
(послуги евакуатора), а всього 20 753,08 грн.
Крім того, МТСБУ понесло витрати на
аварійного комісара в розмірі 400,00 грн,
Листами Моторне (транспортне) страхове
бюро України зверталося до відповідача
з проханням добровільно компенсувати
завдані збитки, але нажаль сума
відшкодування сплачена не була.
Просять суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь Моторного (транспортного)
страхового бюро України: грошові кошти
грн. та судові витрати по справі в
розмірі 1243,60 грн.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, скерував до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, проти винесення
заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, про день та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином, з заявами та клопотаннями до
суду не звертався.
Заслухавши пояснення
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає до часткового
Судом встановлено, що 12 вересня 2010
року з вини ОСОБА_1, який керував
автобусом «VOLKSWAGEN» державний номерний
знак НОМЕР_1, була скоєна
дорожньо-транспортна пригода.
В результаті вище зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди був
пошкоджений автомобіль «OPEL» державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2, який належить йому на праві
Вина ОСОБА_1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 08 жовтня 2010 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України,
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 08 жовтня 2010 року.

Розмір завданих збитків за пошкоджений
транспортний засіб, відповідно до
висновку експерта складає 31237,54 грн., в
тому числі 20% ПДВ.

Відповідач на дату
дорожньо-транспортної пригоди не
виконав вимогу Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та не мав чинного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.

14 вересня 2010 року ОСОБА_2 скориставшись
своїм правом передбаченим Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», подала відповідну заяву, як
того вимагає ст. 35 п. 35.1 вказаного
Закону, з метою отримання грошового
відшкодування за матеріальну шкоду
завдану відповідачем.

Відповідно до п. п. «а» п. 41.1 ст. 41
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих, відшкодовує шкоду на
умовах, визначених Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ відшкодовує у
встановленому Законом порядку оцінену
шкоду, яка була заподіяна життю,
здоров'ю та майну третіх осіб під час
ДТП.

В зв'язку з настанням події,
передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України здійснило
виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі
19683,08 грн. виходячи з наступного
розрахунку: 31237,54 грн. (матеріальна
шкода) - 11554,46 грн. (вартість ДТЗ в
пошкодженому стані), а також 470,00 грн.
(вартість експертизи) + 600,00 грн. (250,00+350,00)
(послуги евакуатора), а всього 20 753,08 грн.

Крім того, МТСБУ понесло витрати на
аварійного комісара в розмірі 400,00 грн,
(200,00 +200,00 ), а всього 21153,08 грн. (20753,08 грн. +
400,00 грн ).

Згідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу
України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного
Кодексу України джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України, до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до ст.1191 ЦК України та ст.38
п.2 ч. І Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» після
проведення виплати у Моторного
(транспортного) страхового бюро
України виникло право зворотної вимоги
до відповідача.

Що стосується позовних вимог про
стягнення витрат на правову допомогу у
розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20
грудня 2011 року розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З додатку № 77 до контракту про надання
правової допомоги № 62 від 27.09.2012 року
вбачається, що розмір базової
винагороди на ведення справи ОСОБА_1
складає 2000 грн..

Оскільки серед наведеного переліку
вказаного в ст. 1 вищенаведеного закону
не передбачено компенсації за надану
відповідно до додатку № 77 до контракту
про надання правової допомоги № 62 від
27.09.2012 року допомогу, суд вважає за
неможливе задовольнити вимоги щодо
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу, оскільки участі в
судових засіданнях адвокат ОСОБА_3 не
приймала, з матеріалами справи не
знайомилася. Крім того, не зрозуміло з
чого саме виходив адвокат вказуючи
розмір базової винагороди, та не
підтверджено документально.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача, а
саме стягнення з відповідача на
користь позивача кошти в розмірі
понесених витрат у розмірі 21153,08 грн., а
також судовий збір у розмірі 243,60 грн., а
всього 21396,68 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України,
керуючись ст.ст. 3, 10, 61, 88, 213-215, 224-226 ЦПК
України, Закону України «Про
страхування», Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України кошти в розмірі понесених
витрат у розмірі 21153,08 грн., а також
судовий збір у розмірі 243,60 грн., а
всього 21396,68 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Черкаського
апеляційного суду протягом десяти днів
з моменту його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з моменту отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: