АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5776/2014
Головуючий у 1 інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 03 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_4, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив
стягнути з нього на свою користь у
відшкодування матеріального збитку 55
459,84 грн., у відшкодування моральної
шкоди - 100 000,00 грн., а також судові
витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що ОСОБА_1 згідно постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 07 вересня 2012 року визнано винним у
вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 08 серпня 2012 року
за участю автомобіля «Lexus 18 250»,
державний номерний знак НОМЕР_1, та
мотоцикла «ВМW», державний номерний
знак НОМЕР_2. Внаслідок вказаної
дорожньо-транспортної пригоди йому як
особі, яка керувала мотоциклом «ВМW»,
державний номерний знак НОМЕР_2, була
заподіяна матеріальна шкода у розмірі
55 459, 84 грн. і моральна шкода, розмір якої
становить 10 000,00 грн.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів Апеляційного суду м. Києва від 20
серпня 2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено
частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 55 459, 84 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 1 000 грн.
моральної шкоди та 654, 61 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору; в задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 20 березня 2013 року і ухвалу колегії
суддів Апеляційного суду м. Києва від 20
серпня 2013 року скасовано, справу
повернуто на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 03 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково,
стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальних збитків 55
459, 84 грн., 1 000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, 564, 60 грн. судового
збору; у задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

20 березня 2014 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3 В обґрунтування
заявлених вимог апелянт вказав, що
ОСОБА_3 не має права на відшкодування
шкоди, заподіяної пошкодженням
мотоцикла «ВМW», державний номерний
знак НОМЕР_2, оскільки не є його
власником та керував ним без
відповідної правової підстави. На
думку апелянта, лист ВДАІ Обухівського
РВ ГУ МВС України в Київській області №
1304 від 16 серпня 2013 року є належним
доказом відсутності у ОСОБА_3 на момент
ДТП усіх необхідних документів для
керування мотоциклом. Також апелянт
вважає розмір матеріальної шкоди
недоведеним, оскільки ДТП мала місце 08
серпня 2012 року, огляд пошкодженого
мотоцикла проведено 19 вересня 2012 року,
звіт складено лише 25 вересня 2012 року.
Апелянт вважає, що відсутні підстави
для стягнення моральної шкоди, так як
позивачем не надано жодного доказу на
її підтвердження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну
скаргу просив відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник ОСОБА_1 за довіреністю -
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,
був належним чином повідомлений про
день, час та місце апеляційного
розгляду, подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
участю в іншому судовому засіданні,
однак будь-яких доказів на
підтвердження викладених ним обставин
не надав, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути справу за його
відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення позивача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 08 серпня 2012 року о 18 год.
35 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Лексус», державний номерний знак
НОМЕР_1, на перехресті вул. Столичне
шосе і заїзді на територію санаторію
«Жовтень» у м. Києві не врахував
дорожню обстановку, повертаючи ліворуч
не переконався, що це буде безпечно і не
створить перешкод іншим учасникам
дорожнього руху, у зв'язку з чим
відбулося зіткнення з мотоциклом «ВМW»,
державний номерний знак НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3 В результаті
ДТП мотоцикл було пошкоджено.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 07 вересня 2012 року
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно звіту № 38/09/12 про оцінку
вартості збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу від 25 вересня 2012 року вартість
відновлюваного ремонту КТЗ - мотоцикла
«ВМW», державний номерний знак НОМЕР_2, з
врахуванням фізичного зносу та ВТВ
становить 54 359, 84 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої пошкоджено
мотоцикл «ВМW», державний номерний знак
НОМЕР_2, яким ОСОБА_3 володіє на законній
підставі сталася з вини ОСОБА_1, а тому з
останнього підлягає стягненню
вартість відновлюваного ремонту
мотоцикла та моральна шкода.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що
розмір матеріальної шкоди є
недоведеним, оскільки ДТП мала місце 08
серпня 2012 року, огляд пошкодженого
мотоцикла проведено 19 вересня 2012 року,
звіт складено лише 25 вересня 2012 року,
колегія суддів виходить з того, що
будь-яких доказів, що підтверджують
невірність розрахунків, викладених у
звіті № 38/09/12 про оцінку вартості
збитку нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу від 25 вересня 2012 року, включення
до розрахунків пошкоджень мотоцикла,
що не були отримані в результаті ДТП 08
серпня 2012 року, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо
недоведеності вимог про відшкодування
моральної шкоди, на думку колегії
суддів, є необґрунтованими, оскільки
суд першої інстанції обґрунтовано з
урахування положень п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК
України та вимог розумності і
справедливості визначив відшкодування
моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Також колегія суддів не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги в тій
частині, що ОСОБА_3 не має права на
відшкодування шкоди, заподіяної
пошкодженням мотоцикла, з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4
враховуючи, що відповідно до статей 386,
395, 396 ЦК України положення щодо захисту
права власності поширюються також на
осіб, які хоч і не є власниками, але
володіють майном на праві
господарського відання, оперативного
управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором
(речове право), такі особи також мають
право вимагати відшкодування шкоди,
завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка
керувала транспортним засобом без
доручення, але на підставі документів,
визначених пунктом 2.1 Правил
дорожнього руху України (посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційного документа на
транспортний засіб).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 як власник мотоцикла «ВМW»,
державний номерний знак НОМЕР_2,
передав ОСОБА_3 реєстраційний документ
на транспортний засіб, вказаний
документ був у нього на момент ДТП.
Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення
водія на право керування мотоциклами,
а тому є належним позивачем.

Відсутність у ОСОБА_3 на момент ДТП при
собі посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, на думку
колегії суддів, не позбавляє його права
вимагати відшкодування шкоди,
заподіяної пошкодженням мотоцикла.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 03 березня 2014 року є законним і
обґрунтованим, а тому підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, на законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 03 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді