АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Зарицька Ю.Л.
№ 22-ц/796/5766/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на заочне рішення Подільського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
про визнання адендуму недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 17 лютого 2014
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (далі - ПрАТ «АХА
Страхування») про визнання адендуму
недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги. На
думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову у зв'язку зі спливом позовної
давності, неправильно застосувавши
положення ч. 1 ст. 261 ЦК України.
Зазначає, що на час підписання адендуму
№1 від 19 вересня 2008 року їй не були
відомі приписи ч. 2 ст. 985, а також п. 2 ч. 1
ст. 998 ЦК України щодо недопущення
заміни нею вигодонабувача та внесення
змін до договору страхування після
настання страхового випадку. Про
невідповідність підписаного нею
адендуму вимогам закону вона дізналася
лише зі змісту мотивувальної частини
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 18 квітня
2013 року у цивільній справі №0603/2-п-24/11,
по якій ПрАТ «АХА Страхування» було
залучено до участі в розгляді справи як
третю особу.

В судове засідання ОСОБА_1 та
представник ПрАТ «АХА Страхування» не
з'явилися, повідомлені про місце і час
розгляду справи, а тому судова колегія
дійшла висновку про можливість
слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2008 року
між ЗАТ «Страхова компанія
«Український Страховий Альянс»,
правонаступником якого є ПрАТ «АХА
Страхування», (страховик) та ОСОБА_1
(страхувальник) було укладено договір
страхування №1016476/05/06 наземного
транспорту марки Mazda3, рік випуску - 2006,
кузов/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1 (а. с. 4-7).

Відповідно до п. 4 вказаного договору
вигодонабувачем за договором
зазначено ОСОБА_1

19 вересня 2008 року о 06 год. 10 хв. на а/д
Київ-ЧОП із застрахованим транспортним
засобом стався страховий випадок. Як
вбачається зі змісту страхового акту
№10653/08/05/06, який було складено на
підставі заяви ОСОБА_1 від 19 вересня 2008
року вигодонабувачем страхового
відшкодування було зазначено ОСОБА_1 (а
.с. 16).

19 вересня 2008 року між ЗАТ «Страхова
компанія «Український Страховий
Альянс» та ОСОБА_1 було укладено
адендум № 1 до договору добровільного
страхування наземного транспорту №
1016476/05/06 від 05 жовтня 2007 року, відповідно
до якого було внесено зміни до договору
та змінено вигодонабувача ОСОБА_1 на
АКІБ «УкрСиббанк» (а. с. 8).

08 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ПрАТ «АХА
Страхування» про визнання недійсним
адендуму № 1 до договору добровільного
страхування наземного транспорту №
1016476/05/06 від 05 жовтня 2007 року.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що зміст
адендуму суперечить вимогам закону,
оскільки він був укладений після
настання страхового випадку.

Заперечуючи проти позову, ПрАТ «АХА
Страхування» подало до суду заяву про
застосування позовної давності.

Установивши, що адендум № 1 до договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 1016476/05/06 від 05 жовтня 2007
року, відповідно до якого змінено
вигодонабувача за договором
страхування на АКІБ «УкрСиббанк», було
укладено після настання страхового
випадку, що суперечить вимогам ч. 2 ст.
985, п. 1 ч. 1 ст. 998 ЦК України, суд першої
інстанції відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_1 у зв'язку зі спливом
позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом, визначеним ч. 1
ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
адендум № 1 до договору добровільного
страхування наземного транспорту №
1016476/05/06 від 05 жовтня 2007 року було
укладено сторонами 19 вересня 2008 року. З
позовом до суду про визнання адендуму
недійсним ОСОБА_1 звернулася лише 08
серпня 2013 року, тобто майже через п'ять
років з моменту його укладення.

ОСОБА_1 є стороною адендуму № 1 до
договору добровільного страхування
наземного транспорту № 1016476/05/06 від 05
жовтня 2007 року та була ознайомлена із
його змістом. Текст адендуму було
підписано позивачкою особисто, а тому,
слід вважати, що його умови були
визначені на розсуд сторін та
погоджені ними. Крім того, ОСОБА_1 мала
право на отримання юридичної допомоги
як до, так і після укладення
оспорюваного правочину.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов законного та обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_1 у зв'язку зі спливом
позовної давності, відхиливши
посилання позивачки на те, що про
порушення своїх прав вона дізналася
лише з рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18 квітня 2013 року в справі за
позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог: ЗАТ «СК «АХА Україна», про
стягнення боргу.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалась про порушення свого права.
Якщо встановити день, коли особа
довідалась про це, неможливо, або
маються докази того, що особа не знала
про порушення права, хоч за наявних
умов повинна була знати про це, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа повинна була довідатися про
порушення свого права.

Відтак, посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції
положень ч. 1 ст. 261 ЦК України є
безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
заочне рішення Подільського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді