справа №176/50/14-ц
провадження №2/176/487/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2014 р. Жовтоводський міський
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.

при секретарі Загороднюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Жовті Води
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Науково-виробничий комплекс
«Автоматика та машинобудування» про
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки розрахунку та
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до
Жовтоводського міського суду із
зазначеним позовом та просила
постановити судове рішення, яким
стягнути з відповідача на свою користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2665,93 грн., в рахунок виплати
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 3185,35 грн., та 1000 грн. на
відшкодування моральної шкоди / а.с. 1-4/

25 березня 2014 року позивачка звернулась
до суду з заявою про уточнення своїх
вимог та просила стягнути з
відповідача в рахунок виплати
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 3185,35 грн. та 1000 грн. - на
відшкодування моральної шкоди. При
цьому зазначила, що не підлягаює
задоволенню її вимога про стягнення
заборгованості по заробітній платі у
розмірі 2665,93 грн., оскільки відповідач
погасив цю заборгованість у повному
обсязі 17.01.2014 року, і просила розглянути
в цьому провадженні лише її вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди.

На підтримання позовних вимог
позивачка посилався на те, що вона до
11.12.2013 року перебувала у трудових
стосунках з ДП "Науково-виробничий
комплекс "Автоматика та
машинобудування" (далі НВК АтМ),
звільнилася з підприємства за п. 1 ст. 38
КЗпП України, за власним бажанням,
однак при звільненні відповідач
остаточно розрахувався з нею тільки
17.01.2014 року. Вважає, що підприємство
повинно виплатити їй середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період часу з 11.12.2013 року по 17.01.2014
року за 25 робочих днів у розмірі 4191,25
грн. та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 1000 грн., яка спричинена тим, що
несвоєчасний розрахунок підприємства
з нею примусив докладати додаткових
зусиль для організації своєї
життєдіяльності.

Позивачка, належним чином повідомлена
про день та час розгляду справи в
судове засідання не з'явилася. У
письмовій заяві просила розглянути
справу у її відсутності.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, свого представника в судове
засідання не направив. У письмовій
заяві відповідач просив розглянути
справу у відсутності свого
представника, надавши свої заперечення
в яких частково визнає позовні вимоги,
а саме: середній заробіток за час
затримки в розмірі 1568,60 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом із
дослідженої копії трудової книжки
позивачки /а.с.9-10/, встановлено, що
перша дійсно до 11.12.2013 року включно
перебувала у трудових відносинах з ДП
НВК АтМ та наказом №136/лс від 10.12.2013
року була звільнена з роботи по п. 1 ст.
38 КЗпП України.

Судом також встановлено, що на
порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
яка зобов'язує роботодавця при
звільненні працівника провести
виплату всіх сум, що йому належать від
підприємства в день звільнення,
відповідач своєчасно не розрахувався
з позивачем і зробив це тільки 17.01.2014
року, про що не заперечувала сама
позивачка.

Розрахунковий листок, у свою чергу,
також підтверджує, що на час звільнення
позивачки, підприємство мало перед нею
заборгованість по сумах, що належали їй
при звільненні у розмірі 2665,93 грн.

Таким чином, безспірно встановлено, що
відповідач мав заборгованість перед
позивачкою по розрахунковим сумам на
час звільнення у розмірі 2665,93 грн. і ця
заборгованість була остаточно ним
виплачена 17.01.2014 року.

Далі. Ст.ст. 117 та 237- 1 КЗпП України
передбачили, що у разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки передбачені ст 116 цього ж
кодексу..., підприємство повинно
виплатити працівникові середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку, а також поклали
на роботодавця обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
порушення законних прав працівника
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Обгрунтовуючи свою вимогу щодо
стягнення середнього заробітку за час
затримки у розмірі 4191,25 грн. позивачка
пояснювала, що розрахунок цієї суми нею
проводився виходячи із 25 робочих днів
затримки розрахунку та її
середньоденної заробітної плати, яка
складає 167,65 грн.

Суд не погоджується із розрахунком
середньої заробітної плати за час
затримки розрахунку, що зробила
позивачка (виходячи з графіку роботи
при п'ятиденному робочому тижні), та
вважає за необхідне зробити
самостійний розрахунок, оскільки на
підприємстві діє графік роботи при
триденному робочому тижні, в
результаті чого кількість затримки в
період з 11.12.2013 року по 17.01.2014 року
становить 11 робочих днів. Згідно
довідки ДП.»НВК «АтаМ» середній
заробіток ОСОБА_1 становить 142,60 грн., і
відповідно розмір середнього
заробітку за весь час затримки
становить 1568,60 грн. (виходячи із
розрахунку 11 роб. дн. Х 142,60 грн.). Саме
тому на користь позивачки має бути
стягнута зазначена сума.

Вирішуючи питання щодо стягнення
моральної шкоди, суд вважає, що така
шкода позивачці спричинена, оскільки
остання, своєчасно не отримавши
спочатку заробітну плату, а потім і
остаточний розрахунок, змушена була
докладати додаткові зусилля задля
організації свого життя .

Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП
України щодо підстав стягнення
моральної шкоди та ст. 23 ЦК України,
щодо вимог розумності та
справедливості її розміру, суд вважає
за необхідне визначити розмір цієї
моральної шкоди в розмірі 500 грн., що
менше ніж просила позивачка.

Далі. Оскільки позивачка при зверненні
до суду була звільнена від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог, відповідно
ст.88 ЦПК України та Закону України «Про
судовий збір».

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
ст. 115, 116, 237-1 КЗпП України і на підставі
ст.ст 10,11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Науково-виробничий
комплекс «Автоматика та
машинобудування» про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди -задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничий комплекс"
"Автоматика та машинобудування",
юридична адреса якого вул. Гагаріна,
будинок 4 в м. Жовті Води на користь
ОСОБА_1 2068 грн.60 коп., із яких: 1568,60 грн. -
в рахунок виплати середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та 500 грн. 00 коп. - на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства
"Науково-виробничий комплекс"
"Автоматика та машинобудування"на
користь держави 487 грн. 20 коп. судового
збору за розгляд справи у суді.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 відмовити - у зв'язку з їх
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене
Апеляційному суду Дніпропетровської
області шляхом подачі через
Жовтоводський міський суд на протязі
десяти днів апеляційної скарги.

СУДДЯ: