Справа № 160/1019/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Кідиба Т.О Провадження №
22-ц/773/1206/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р. С.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_5 на рішення
Локачинського рпйонного суду від 24
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Локачинського районного суду
від 24 червня 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено частково.

Проведено поділ спільної сумісної
власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а саме:
визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
65,6 кв.м, житлова площа 39,8 кв.м; визнано
за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м,
житлова площа 39,8 кв.м; залишено
зазначене майно у спільній частковій
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Виділено у власність ОСОБА_5:
морозильну камеру -вартістю 2500 грн.;
телевізор - вартістю 2100 грн.;
мікрохвильову піч - вартістю 550 грн.;
доски - вартістю 1200 грн.; блоки в
кількості 200 шт.- вартістю 1200 грн.;
плитку для підлоги - вартістю 1750 грн.;
залізо-бетонні стовпчики - вартістю 350
грн.; ванну акрилову - вартістю 600 грн.;
холодильник- вартістю 1585 грн.; м'який
куточок - вартістю 2500 грн.; мебель
кухонну - вартістю 1235 грн.; мебель
спальну - вартістю 2500 грн.; стінку
посудну - вартістю 1200 грн.; умивальник з
тумбою - вартістю 869,90 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 плуги
тракторні- вартістю 2700 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи просить змінити це
рішення, виділивши їй житловий будинок
з надвірними будівлями і спорудами та
майно з числа придбаного у шлюбі, яке
знаходиться безпосередньо у її
користуванні, залишити у користуванні
відповідача трактор ДТЗ 244-4А, виключити
зі складу спільного майна подаровані
речі на суму 9020 грн., стягнути з
відповідача на її користь грошову
компенсацію в розмірі 8915 грн. 05 коп.,
виділити із частки відповідача, яка
знаходиться безпосередньо у його
користуванні частку на дітей.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 16 липня 2000 року по 18 червня 2013
року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у
шлюбі, що стверджується копією
свідоцтва про одруження (а.с.9), від
якого народилося двоє дітей: дочка
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

18 червня 2013 року рішенням
Локачинського районного суду
Волинської області шлюб між ними
розірвано (а.с.10,11).

В період перебування у шлюбі сторонами
на підставі договору купівлі-продажу
від 14 квітня 2005 року придбано нерухоме
майно, а саме: житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 Локачинського району
Волинської області, загальною площею
65,6 кв.м, житловою площею 39,8 кв.м,
вартістю 17464 грн. (а.с.83).

Крім того, за час перебування у шлюбі
сторонами згідно із видатковою
накладною від 27 вересня 2012 року №
ДАТР120927-068 придбано трактор ДТЗ 244.4А
вартістю 53300 грн. (а.с.19), що
використовувався для ведення
спільного селянського господарства.

В ході судового розгляду встановлено
та підтверджено довідкою-рахунком
серії ТО №100693 від 24 травня 2013 року факт
продажу відповідачем в період
перебування у шлюбі вищезгаданого
трактора ДТЗ 244.4А своїй матері ОСОБА_8
(а.с.135).

Відповідно до частини 1 статті 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя» роз'яснено, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно із ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. При
вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено,
що майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно із зазначеними нормами при
визначенні питання про визнання майна
подружжя їх спільною сумісною
власністю з'ясуванню підлягають як
підстави й час набуття такого майна,
так і джерела придбання.

Зібраними матеріалами справи
встановлено, що окрім вищевказаного
майна за час перебування у шлюбі
сторонами придбано також ряд іншого
рухомого майна, яке підлягає поділу, а
саме : морозильна камера - вартістю 2500
грн.; телевізор - вартістю 2100 грн.;
мікрохвильова піч - вартістю 550 грн.;
доски - вартістю 1200 грн.; блоки в
кількості 200 шт.- вартістю 1200 грн.;
плитка для підлоги - вартістю 1750 грн.;
залізо-бетонні стовпчики - вартістю 350
грн.; ванна акрилова - вартістю 600 грн.;
холодильник- вартістю 1585 грн.; м'який
куточок - вартістю 2500 грн.; мебель
кухонна - вартістю 1235 грн.; мебель
спальна - вартістю 2500 грн.; стінка
посудна - вартістю 1200 грн.; умивальник з
тумбою - вартістю 869,90 грн., плуги
тракторні- вартістю 2700 грн.

Таким чином, частково задовольняючи
позов суд першої інстанції
обґрунтовано виходив із того факту, що
зазначене в судовому рішенні рухоме і
нерухоме майно є спільною сумісною
власністю подружжя і частки подружжя в
цьому майні є рівними і підстав для
відступлення від засад рівності часток
подружжя при поділі майна не
встановлено.

Покликання позивача в апеляційній
скарзі, що включені у поділ
холодильник, м'який куточок, мебель
кухонна, мебель спальна та стінка
посудна подаровані саме їй і є
особистою власністю всупереч вимогам
ст. ст. 10, 60 ЦПК України нічим не
підтверджені, а тому не можуть братися
до уваги.

Щодо іншого спірного рухомого майна, що
просила поділити позивач, суд
обгрунтовано прийшов до висновку про
виключення його з поділу в зв'язку з
відсутністю належних, допустимих та
беззаперечних доказів перебування
спірного майна у спільній сумісній
власності подружжя та його вартості.

Згідно із ч.1 ст. 65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до абз. 2 п.30 вищевказаної
постанови Пленуму Верховного Суду
України у випадку, коли при розгляді
вимоги про поділ спільного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Оскільки матеріалами справи
встановлено, що трактор ДТЗ 244.4А був
відчужений відповідачем без згоди
позивача своїй матері відповідно до
довідки-рахунку серії ТО №100693 від 24
травня 2013 року, а згідно висновку
оцінки № 000130 від 24 травня 2013 року,
вартість спірного трактора марки ДТЗ
244.4А, 2012 року випуску, становить 25 140
грн., суд дійшов вірного висновку, що
його вартість має враховуватись при
поділі з врахуванням рівності часток
сторін та вартості виділеного їм
рухомого майна.

Покликання апелянта на те, що судом не
вірно врахована така вартість
трактора, оскільки вона з нею не
погоджувалася є безпідставними,
оскільки заперечуючи вартість
транспортного засобу, зазначену у
висновку оцінки позивач не заявляла
клопотання про призначення судом
експертизи для встановлення дійсної
вартості, не заявлялось таке
клопотання і в суді апеляційної
інстанції

Суд, правильно встановивши фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
наданим доказам, дійшов обґрунтованого
висновку про саме такий поділ майна
подружжя.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
містять підстав для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення суду, яке
постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Локачинського рпйонного суду
від 24 червня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді