Справа № 372/596/14-ц
провадження № 2-399/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 червня 2014 року
Обухівський районний суд Київської
області в складі:

Головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Орел І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Обухові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов»язання звільнити земельну
ділянку та демонтувати паркан, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач)
звернувся до суду з позовом, в якому
просив суд зобов'язати ОСОБА_2 (далі по
тексту - Відповідач) звільнити
земельну ділянку площею 0,0965 га, яка
перебуває у приватній власності
позивача на підставі державного акту
серії ЯЛ №424938, виданого 07.10.2010 року,
кадастровий номер :03:030:0097, що
розташована по АДРЕСА_1 та демонтувати
паркан навколо зазначеної земельної
ділянки. В обгунтування позовних вимог
позивач зазначив, що у 2013 році прибувши
на свою земельну ділянку, щоб
розпочати її освоєння виявив, що
частину його земельної ділянки
самовільно захоплено відповідачем
шляхом її огородження парканом та
приєднання у такий спосіб до власної
земельної ділянки.

За зверненням позивача комісією
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області було
проведено обстеження земельної
ділянки, за результатом якого було
встановлено факт самовільного
захоплення земельної ділянки позивача
відповідачем, шляхом її огородження
парканом, про що зафіксовано в акті
земельної комісії від 04.10.2013 року.
Позивач вважає, що побудувавши навколо
його земельної ділянки паркан та
захопивши таким чином належну йому
земельну ділянку ОСОБА_2 порушив його
право власності, в зв'язку з чим
позивач і звернувся до суду з
зазначеним позовом для відновлення
свого порушеного права.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, надав пояснення аналогічні
викладеному в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про розгляд справи
повідомлявся належним чином, заяв
клопотань про відкладення судового
засідання не надав.

Тому зі згоди представника
позивача на підставі ч.1 ст.224 ЦПК
України суд протокольно ухвалив
проводити заочний розгляд цивільної
справи.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
матеріали справи встановив наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Козинської селищної Ради
народних депутатів № 32/83 29 сесії 5
скликання від 23.11.2009 року ОСОБА_1
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 424938, на земельну ділянку площею 0,0965
га, що знаходиться по АДРЕСА_1, цільове
призначення для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд, з
кадастровим номером :03:030:0097.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування: г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Положеннями ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право
в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач звернувся до суду із позовом
про усунення перешкод у здійсненні
права власності належною йому
земельною ділянкою шляхом
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та зобов'язання демонтувати
паркан навколо його земельної ділянки.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу , в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, які
роз'яснювались судом сторонам та
відповідають положенням ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

В силу ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем та його представником не
надано переконливих доказів, щодо
вчинення перешкод відповідачем в
користуванні земельною ділянкою.

З акту складеного земельною комісією
Козинської селищної ради від 04 жовтня
2013 року, на який посилається
представник позивача як на доказ,
вбачається що комісією було
встановлено факт самовільного
пригородження частини земельної
ділянки ОСОБА_1 та земель Козинської
селищної ради парканом з боку
землеволодіння ОСОБА_2. Проте вказаний
акт суд не може покласти в основу
судового рішення як безспірний доказ
для задоволення позовних вимог,
оскільки з останнього не вбачається на
підставі яких даних грунтується такий
висновок, не зазначено яку частину
земельної ділянки ОСОБА_1 пригороджено
парканом з боку землеволодіння ОСОБА_2,
окрім того позивач в своїй позовній
заяві не зазначає також яку частину
його земельної ділянки відповідачем
захоплено та яку саме її частину
необхідно зобов'язати відповідача
звільнити та демонтувати навколо неї
паркан.

За таких обставин коли вимоги позивача
є недоведеними в силу ст. 60 ЦПК України
суд приходить до висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Судові витрати на користь позивача не
підлягають стягненню відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 152
Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 59,
60, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов»язання звільнити земельну
ділянку та демонтувати паркан -
залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача або представника,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватись з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Київської області
через Обухівський районний суд
Київської області.

СуддяМора О. М.