АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1089/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М. О. Доповідач -
Свистунова О.В.Категорія 25,34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів
Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі
Книш К.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «ПРОВІДНА»

на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
28 жовтня 2013 року

по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Приватного
акціонерного товариства «Страхова
Компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування
матеріальної та моральної шкода, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У лютому 2012 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
стягнути з ОСОБА_2 на його користь в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди суму у розмірі 53 347грн.32коп.,
моральну шкоду у розмірі 12876грн., а з ПАТ
«Страхова компанія «Провідна»
стягнути на його користь недоплачене
страхове відшкодування у розмірі
21151грн., на відшкодування моральної
шкоди 11266грн.50коп. Також просив
стягнути з відповідачів понесені ним
судові витрати у розмірі 16 211грн.19коп. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 16 серпня 2011р. між
Мерефо-Херсонським мостом по
вул.Малиновського та мостом №2 в
м.Дніпропетровську в районі перехрестя
з круговим рухом з вини відповідача
ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої його
автомобілю була заподіяна матеріальна
шкода, яка за висновком експерта
становить 102 297грн.32коп. Згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ПАТ «Страхова компанія
«Провідна» виплатило йому частково
страхове відшкодування в розмірі 28
849грн.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2013 року позов було задоволено
частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_3 20 651грн.
страхового відшкодування, 8 542грн.47коп.
на повернення судових та інших витрат,
а всього 29 193грн.47коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на
відшкодування матеріальної шкоди - 48
505грн.31коп., моральної шкоди - 2 500грн., на
повернення судових та інших витрат - 8
718грн.72коп., а всього 59 724грн.03коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним
рішенням суду першої інстанції,
відповідачі ОСОБА_2 та Приватне
акціонерне товариство «Страхова
Компанія «ПРОВІДНА» звернулись з
апеляційними скаргами. У апеляційних
скаргах, відповідачі, кожний окремо,
просять рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, з тих підстав, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Ухвалою колегії суддів від 22 липня
2014 року прийнято відмову ОСОБА_3 від
позовних вимог до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди. Рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року в
частині щодо задоволення вимог ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
скасовано та закрито провадження у
справі у цій частині.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, що підлягає розгляду та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 серпня 2011р. приблизно о 08-05год. між
Мерефо-Херсонським мостом по вул.
Малиновського та мостом №2 в
м.Дніпропетровську в районі перехрестя
з круговим рухом сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки „Мітсубісі Паджеро",
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_2, та автомобіля марки
„Шкода Супер Б", державний номер
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 В
результаті даної ДТП автомобілю марки
„Шкода Супер Б", що належить
позивачеві, були спричинені механічні
пошкодження.

Згідно постанови судді Бабушкінського
райсуду м.Дніпропетровська від 22
вересня 2011року вищевказана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_2, останнього було
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу на
користь держави у розмірі 340грн. (а.с.18).

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної особи відшкодовується у
повному обсязі особою, яка її завдала. А
відповідно до ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Так, згідно висновку судової авто
товарознавчої експертизи за №572-13 від
18.03.2013р., призначеної ухвалою
Бабушкінського районного суджу м.
Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року,
вартість матеріальних збитків,
заподіяних власнику пошкодженого при
ДТП автомобіля „Шкода Супер Б", складає
98005грн.31коп. (а.с.155-173).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що 14.12.2010року між ОСОБА_2 та
ПАТ «Страхова компанія «Провідна» був
укладений Поліс №ВЕ/6136555 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, об'єктами
страхування є цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу "Мітсубісі
Паджеро", держ.№ НОМЕР_2, перед третіми
особами за шкоду завдану майну в сумі
50000грн., та за шкоду заподіяну життю і
здоров'ю внаслідок страхового випадку
на суму 100000грн. Строк дії договору: з
15.12.2010р. по 14.12.2011р., франшиза у випадку
пошкодження чи знищення транспортного
засобу внаслідок ДТП складає 500грн.
(а.с.67).

На виконання умов вищевказаного
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, 21.10.2011року ПАТ «Страхова
компанія «Провідна» виплатила ОСОБА_3
страхове відшкодування в розмірі
28849грн., що підтверджується страховим
актом №0401/39/4283/68823 та квитанцією про
видачу готівки від 03.11.2011 року (т.1а.с.
36-зворот, 99).

Згідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору. Згідно до ст.982 ЦК України
істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок,
розміри грошової суми, в межах якої
страховик зобов'язаний провести
виплату у разі настання страхового
випадку (страхова сума), розмір
страхового платежу і строки його
сплати, строк договору та інші умови,
визначені актами цивільного
законодавства.

Відповідно до п.3 ст.988 ЦК України, ст.20
Закону України «Про страхування»
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Суд першої інстанції, враховуючи, що
ліміт відповідальності страховика
складає 50 000 грн., а заподіяна шкода
позивачеві внаслідок ДТП складає
28849грн. вірно дійшов висновку про
необхідність стягнення з ПАТ «Страхова
компанія «Провідна» на користь
позивача в рахунок відшкодування
матеріальних збитків недоплачену суму
страхового відшкодування у розмірі
20651грн., тобто до 50000грн., без урахування
франшизи у розмірі 500грн., оскільки,
шкода позивачеві завдана внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки, яким є
автомобіль марки "Мітсубісі Паджеро",
держномер НОМЕР_2, яким в момент ДТП
керував відповідач ОСОБА_2,
відповідальність якого застрахована
перед третіми особами.

Доводи апеляційної скарги, щодо
невідповідності висновків суду
матеріалам справи з тих підстав, що в
основу оскаржуваного рішення судом
першої інстанції було покладено
Висновок судової автотоварознавчої
експертизи № 572-13 від 18.03.2013 року, який,
на думку апелянта було складено з
порушенням Методики товарознавчих
експертиз та оцінки дорожніх
транспортних засобів та Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», а тому, в розумінні ст.. 59 ЦПК
України є недопустимим доказом у
справі, колегія суддів вважає
безпідставними та такими, що
підлягають відхиленню.

Так, посилання апелянта на порушення
п.5.5. г`) Методики є безпідставними
виходячи з наступного. Оглядом
матеріалів адміністративної справи та
безпосередньо матеріалів зазначеної
цивільної справи, невід»ємною частиною
яких є і експертні дослідження, колегія
суддів дійшла до переконливого
висновку, що безпосередньо факт ДТП,
його обставини та інші вихідні дані
сторонами не оскаржувались, саме
висновками як експертного дослідження
від 04.11.2011 року так і судовою
автотоварознавчою експертизою № 572-13
від 18.03.2013 року вірно визначено дату
випуску транспортного засобу - 11 жовтня
2004 року, що є важливим фактом, тоді як
висновком наданим ПАТ «Страхова
компанія «Провідна» від 18.08.2011 року
вказана дата випуску транспортного
засобу 01.01.2004 року. Крім того, дані щодо
пошкоджень, встановлених інспектором
ДАІ, були визначені ним при візуальному
огляді, останній не є спеціалістом у
цій галузі хоча зазначене не
спростовує тих даних, що зазначені
судовим експертом у досліджені та
інших досліджень, що містяться в
матеріалах справи.

Що стосується посилання у апеляційній
скарзі невідповідності судової
автотоварознавчої експертизи № 572-13
від 18.03.2013 року п.7.38 Методики, колегія
суддів вважає зазначене твердження
помилковим та таким, що суперечать
іншим матеріалам справи. Так,
відповідно до вищевказаного п.7.38
Методики визначено, що значення ЕС
(зносу) приймається таким, що дорівнює
нулю для нових складників та для
складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує: 5 років - для легкових
КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для
інших легкових КТЗ.

Згідно до техпаспорту автомобіль
позивача марки „Шкода Супер Б",
державний номер НОМЕР_2 2004 року випуску.
Згідно експертного дослідження від
04.11.2011 року та висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 572-13
від 18.03.2013 року було визначено
конкретну дату випуску транспортного
засобу - 11 жовтня 2004 року. А тому, станом
на дату ДТП - 16.08.2011 року, семирічний
термін для визначення коефіцієнту
зносу за ставкою 0 для транспортного
засобу позивача не сплинув. На томість,
висновком наданим ПАТ «Страхова
компанія «Провідна» від 18.08.2011 року
визначена дата випуску транспортного
засобу 01.01.2004 року.

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи ринкова вартість
пошкодженого транспортного засобу до
ДТП перевищує вартість його
відновлювального ремонту, а висновками
спеціалістів, що містяться в
матеріалах справи, в тому числі
висновком судової автотоварознавчої
експертизи № 572-13 від 18.03.2013 року, не
визначено економічну недоцільність
відновлювального ремонту.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку всім обставинам і доказам по
справі в їх сукупності та дійшов
правильного висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків недоплачену суму страхового
відшкодування у розмірі 20 651 грн., тобто
до 50000 грн., без урахування франшизи у
розмірі 500 грн., визначених згідно
висновку судового експерта у розмірі -
98005,31 грн.

У зазначеній частині рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає залишенню без змін.

У той же час, рішення суду першої
інстанції в частині розміру стягнутої
з відповідачів на користь ОСОБА_3 суми
на повернення судових витрат на
правову допомогу, судового збору та
загального розміру стягнутої суми
підлягає зміні з наступних підстав.

Суд першої інстанції, визначаючи
суму судових витрат, у тому числі і на
правову допомогу у загальному розмірі
17261 грн.19 коп., виходив з наданих
позивачем квитанцій про сплату
зазначених сум: судовий збір
(т.1.а.с.2-3,49,58,112), оплата послуг адвоката
(т.1 а.с.41) та акт прийому виконаних робіт
адвокатом (т.1 а.а.231-232), оплата за
експертизу (т.1.а.с.128), поштові витрати
(т.1.а.с.22, 226-229). Але, колегія суддів з
такими висновками суду в повній мірі
погодитися не може, виходячи з
наступного.

Згідно з Постановою Кабінету
Міністрів України "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави" від 27
квітня 2006 року № 590 (далі - Постанова),
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, витрати, пов'язані з
правовою допомогою стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення, якщо
компенсація сплачується іншою
стороною, не можуть перевищувати суму,
що обчислюється виходячи з того, що
зазначеній особі, виплачується 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за годину її роботи.

Крім того, на час звернення
позивача із зазначеними вимогами до
суду, набрав законної сили Закон
України "Про граничні розміри
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах".

Позивач ОСОБА_3 21 листопада 2011
року уклав з адвокатом ОСОБА_6 договір
про надання юридичних послуг та згідно
до квитанцій від 18.01.2012 року та 14.02.2012
року, сплатив, відповідно - 5000 грн. та 8000
грн. за надання юридичних послуг, які
згідно до розділу 1 п.1.1 договору
полягають у наданні юридичних
консультацій та роз»ясень з юридичних
питань, у складанні заяв, скарг та інших
документів правового характеру, у
представництві інтересів Клієнта в
судах усіх рівнів, інших державних
органах, перед фізичними та юридичними
особами, надання інших видів юридичної
допомоги (т.1.а.с.42-43,41). Розділом 6 п.6.1
зазначеного Договору визначено, що
надання юридичних послуг Клієнт
оплачує Виконавцеві згідно окремої
домовленості.

З журналів судового засідання
вбачається, що безпосередньо у суді
першої інстанції адвокат ОСОБА_6 брав
участь у судових засіданнях та
затратив 09 грудня 2012 року -55 хвилин; 13
лютого 2012 року - 32 хвилин; 24 квітня 2013
року - 11 хвилин; 11 липня 2013 року - 07
хвилин; 09 серпня 2013 року - 14 хвилин; 28
жовтня 2013 року - 1 годину 20 хвилин.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік" та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" розмір мінімальної
заробітної плати складав: у грудні 2012
року - 1134 грн.; у лютому 2013 року - 1147 грн.;
у квітні 2013 року - 1147 грн.; у липні 2013
року - 1147 грн.; у серпні 2013 року - 1147 грн.;
у жовтні 2013 року - 1147 грн.

Розмір витрат на правову допомогу
адвоката за представництво ОСОБА_6 у
судових засіданнях складає:

(1134 х 40 : 100) : 60 х 55 = 415,80 грн. - за грудень
2012 року;

(1147 х 40 : 100) : 60 х 32 = 244,69 грн. - за лютий 2013
року;

(1147 х 40 : 100) : 60 х 11 = 84,11 грн. - за квітень
2013 року;

(1147 х 40 : 100) : 60 х 7 = 53,53 грн. - за липень 2013
року;

(1147 х 40 : 100) : 60 х 14 = 107,05 грн. - за серпень
2013 року ;

(1147 х 40 : 100) : 60 х 80 = 611,73 грн. - за жовтень
2013 року,

або: 415,80 + 244,69 + 84,11 + 53,53 + 107,05 грн. + 611,73
грн. = 905,18 грн.

Матеріали справи не містять
доказів, що підтверджують саме розмір
оплати визначений сторонами договору
щодо надання юридичних послуг який
відповідно до п.6.1.Договору
визначається сторонами згідно окремої
домовленості.

Таким чином, сума стягнутої з
відповідачів компенсації за надання
правової допомоги, сплата якої
підтверджена матеріалами справи,
згідно до квитанцій на суму 5000 грн. та
8000 грн., а всього 13000 грн., підлягає
зменшенню з 13000 грн. до 905,18 грн.

Оскільки, судом першої інстанції,
при вирішенні питання про розподіл
судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК
України, було застосовано саме принцип
пропорційності, однак, враховуючи, що
ухвалою від 22.07.2014 року було прийнято
відмову позивача від частини позовних
вимог, заявлених до ОСОБА_2, відповідно,
підлягає стягненню з відповідача ПАТ
«Страхова Компанія «Провідна» на
користь позивача сплачена ним сума
судового збору також пропорційно до
розміру задоволених вимог.

Стягненню на користь позивача
підлягають судові витрати у загальній
сумі 4130, 02 грн., з яких: 1333,24 грн. - судовий
збір; витрати пов»язані з розглядом
справи: 905,18 грн. - компенсація за
надання правової допомоги, 126,16 грн. -
поштові витрати та 1 765,44 грн. - витрати
за проведення судової експертизи.

Враховуючи, що позов задоволено
частково, рішенням суду визначено що
розмір пропорційно задоволених вимог
які підлягають стягненню з відповідача
ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» на
користь позивача складає 49,49%,
відповідно, судові витрати позивачеві
відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України
підлягають відшкодуванню пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, стягненню з
відповідача ПАТ «Страхова Компанія
«Провідна» на користь позивача
підлягають стягненню 2 043,94 грн. судових
витрат, з яких: 659,82 грн. - судовий збір;
витрати пов»язані з розглядом справи:
447,97 грн. - компенсація за надання
правової допомоги, 62,43 грн. - поштові
витрати та 873,71 грн. - витрати за
проведення судової експертизи.

В іншій оскаржуваній частині
рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013
року ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «ПРОВІДНА» -
задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2013 року - в частині розміру стягнутої з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на
користь ОСОБА_3 суми на повернення
судових витрат та загального розміру
стягнутої суми змінити, зменшивши суму
на повернення судових витрат з 8 542 грн.
47 коп. (вісім тисяч п»ятьсот сорок два
грн. 47 коп.) до 2 043,94 грн. (дві тисячі
сорок три грн. 94 коп.), зменшивши
загальну суму з 29 193 грн. 47 коп. (двадцять
дев»ять тисяч сто дев»яносто три грн. 47
коп.) до 22 694, 94 грн. (двадцять дві тисячі
шістсот дев»яносто чотири грн. 94 коп.).

В іншій частині рішення
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржене шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді