Єдиний унікальний номер 247/256/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5518/2014
Головуючий в 1 інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Груіцької Л.О., Санікової О.С.,

при секретарі Баранчикові Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Торезького
міського суду Донецької області від 15
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи відділу Державної виконавчої
служби Прилуцького міськрайонного
управління юстиції про звільнення від
сплати заборгованості по аліментам та
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Торезького міського
суду Донецької області від 15 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи відділу
Державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам та
визначення розміру аліментів у твердій
грошовій сумі - задоволені частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати
заборгованості по аліментам за
листопад 2013 року у сумі 189 (сто
вісімдесят дев'ять) 42 коп.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, та
просив рішення Торезького міського
суду Донецької області від 15 травня 2014
року змінити та визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі 500
грн.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначив, що судом
першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини справи та не цілком
застосовано відповідне законодавство
до відносин, що виникли. Також зазначив,
що він є інвалідом 2 групи з дитинства
та не має змоги виплачувати аліменти у
розмірі встановленому у рішенні суду.
Оскільки, в нього тяжке матеріальне
становище й незадовільний стан
здоров'я. Тому в нього утворилася
заборгованість в сумі 11285,53 грн. за
період з 2007 року і виникла з об'єктивних
незалежних від нього причин, його вини
та протиправної поведінки у не
своєчасній сплаті аліментів не має. А
тому, вважає, що йому потрібно
визначити розмір аліментів у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Належним чином повідомлений позивач у
судове засідання не з'явився.

Відповідачка просила у задоволенні
скарги відмовити, рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши ма
теріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оска ржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 11
грудня 2006 року з позивача на користь
відповідача стягнуто аліменти на
утриманні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі
1/3 частини всіх видів заробітку
позивача, але не менше 30% прожиткового,
мінімуму для кожної дитини
відповідного віку (а.с.8).

15 грудня 2006 року постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
відкрито виконавче провадження щодо
примусового виконання рішення суду
(а.с.9).

Згідно довідки Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області
заборгованість у позивача по аліментам
станом на 01 січня 2014 року становить 11 285
грн. 53 коп. (а.с. 43).

Згідно інформації відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції 16
лютого 2007 року направлено
розпорядження до Пенсійного фонду
України в Прилуцькому районі для
відрахування аліментів з пенсії
позивача, 14 серпня 2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
звернення стягнення на земельний пай
позивача в розмірі 70 % орендної плати,
заборгованість по аліментам за період
з 01 березня 2007 року по 31 грудня 2013 року
складає 11 285 грн. 53 коп., у т.ч. за
листопад 2013 року у сумі 189 грн.42 коп.
(а.с. 89, 109-111).

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивач є інвалідом
другої групи та постійно отримує
фіксовану пенсію по інвалідності
(а.с.41,42), має в користуванні земельну
ділянку розміром 0,53 га, земельну
частку(пай), яка здана в оренду ПА
«Агро-світ» (а.с.90),інших неповнолітніх
дітей, або непрацездатних осіб, яких би
утримував позивач не має, тому підстави
для визначення розміру аліментів у
твердій грошовій сумі відсутні, а інших
обставин, що мають суттєве та істотне
значення останнім не наведено.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розг ляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рі шення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заяв лених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Частина перша статті 192 Сімейного
кодексу України передбачає, що розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або за домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня
2006 року №3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справи щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 Сімейного
кодексу України за рішенням суду
розмір аліментів визначається у частці
від доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Отже, задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки саме в листопаді
позивач тяжко хворів і на ліки
необхідні були гроші, тому його було
звільнено від сплати заборгованості
саме цього місяця. Стосовно вимог
заявлених позивачем про стягнення
аліментів в твердій грошовій сумі, суд
першої інстанції керувався ст. 184 СК
України, з таким висновком
погоджується судова колегія.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що з'ясувавши достатньо повному
об'ємі обставини справи, перевіривши
доводи та давши їм належну правову
оцінку,надавши належну правову оцінку
зібраним доказам ,суд першої інстанції
ухвалив рішення , що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи, які були предметом
дослідження суду першої інстанції
зазначені висновки суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду.

Так позивач є інвалідом 2 групи з
дитинства, таким чином зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
(ст.192 СК України) з моменту стягнення з
нього аліментів, не відбулось, таким
чином застосовувати положення ст. 192 СК
України для зміни не тільки розміру, а й
виду аліментів, не має підстав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів в їх
сукупності,керуючись законом.

При вирішенні справи судом першої
інстанції правильно застосовані
норми матеріального права,порушень
норм процесуального права, які б могли
привести до неправильного вирішення
справи, апеляційним судом не
встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 15 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціа лізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: