Справа № 308/3816/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

з участю адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Оноківської
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до
виконавчого комітету Оноківської
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю. Посилається на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати
ОСОБА_3. Відповідно до рішення № 121 від
09.08.1989 р. виконавчого комітету
Ужгородської районної ради їй належав
на праві власності житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами в
АДРЕСА_1 Після смерті матері, вона в
міру своїх можливостей систематично
приїжджає в село Оріховиця займатись
домашнім господарством, обробляє
закріплену за будинком земельну
ділянку. Будинок знаходиться в
аварійному стані, і тому вона весь час
вважала, що немає ніякої потреби
оформляти спадщину. Але вже сплило 12
років як вона безперервно володіє та
відкрито користується даним нерухомим
майном та земельною ділянкою. На
підставі ст. 344 ЦК України просить суд
визнати за нею право власності за
набувальною давністю на житловий
будинок з господарськими надвірними
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1

Адвокат позивачки у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала з підстав
викладених у позовній заяві та просила
їх задовольнити.

Представник Оноківської сільської
ради у судове засідання не з'явився.
Секретар сільської ради (в.о.
сільського голови) подав до суду заяву
в якій просить розглянути справу без
участі представника сільської ради,
заперечень до позову немає.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що у задоволені
позову слід відмовити виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджено
свідоцтвом про народження, свідоцтвом
про смерть та витягом з державного
реєстру актів цивільного громадян про
шлюб щодо підтвердження дошлюбного
прізвища. На підставі рішення
виконкому Оноківської сільської ради
№ 39 від 20.07.1989 р., виконавчим комітетом
Ужгородською районної ради було
вирішено Ужгородському МБТІ провести
реєстрацію будинків згідно списку № 118,
оформити право власності на житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 і видати свідоцтво
про право власності ОСОБА_3, що
стверджується випискою з рішення № 121
від 09.08.1989 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилається на довідки
Оноківської сільської ради від 04.03.2014
р., з яких вбачається, що на день смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в
АДРЕСА_1, за даною адресою ніхто не
зареєстрований, житловий будинок
побудований в 1967 р. і забудовником
являлась ОСОБА_3, за дворогосподарством
закріплена земельна ділянка площею 0.07
га., для будівництва для обслуговування
будинку. З іншої довідки Оноківської
сільської ради від 04.03.2014 р. вбачається,
що після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1, позивачка
прийняла спадщину, оскільки фактично
вступила в управління та володіння
майном.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК
України, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Умовою набуття права власності на
житло за набувальною давністю є
добросовісне заволодіння майном на
законних підставах. Цій умові
відповідають випадки, коли володілець
не знав і не міг знати про те, що володіє
чужим житлом, не знав про обставини, у
зв'язку з якими виникло володіння чужим
майном і які не залишали сумніву в
правомірності набуття майна.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» для
набуття права власності на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
перебігу строку набувальної давності
недостатньо. Умови набувальної
давності підтверджуються судовим
рішенням. Давнісний володілець повинен
довести факти добросовісності,
відкритості, безперервності і
тривалості свого володіння.

Добросовісність як одна із загальних
засад цивільного судочинства означає
фактичну чесність суб'єктів у їх
поведінці, прагнення сумлінно
захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішенні спорів про
набувальну давність суд має врахувати
добросовісність саме на момент
передачі позивачу майна (речі), тобто на
початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець, протягом
всього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Застосування набувальної давності
передбачає відсутність титулу
(підстави) для виникнення права
власності в момент захоплення
(заволодіння) чужою річчю. У разі якщо
існує інша підстава для виникнення
права власності у момент заволодіння
(наприклад, спадкування), а сторона
посилається на строк набувальної
давності, слід визнати, що стороною
вибрано невірний спосіб захисту, тобто
такий, який не відповідає специфіці
правовідносин, що виникли.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
позивачкою вибрано невірний спосіб
захисту, оскільки він не відповідає
специфіці правовідносин, що виникли,
відтак, у задоволенні позову про
визнання за нею права власності на
житловий будинок з господарськими
надвірними спорудами, що розташований
в АДРЕСА_1 за набувальною давністю слід
відмовити.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 16, 328, 344 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Оноківської
сільської ради про визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуюча
Сарай А.І.