АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4800/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О. А. Доповідач -
Петешенкова М.Ю.Категорія
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного вищого
навчального закладу «Український
державний хіміко-технологічний
університет» на рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
27 березня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного вищого
навчального закладу «Український
державний хіміко-технологічний
університет» про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що з 10 травня 2006
року по 30 січня 2014 року він перебував у
трудових відносинах з відповідачем.
Оскільки при звільненні з ним не було
проведено розрахунок, просив стягнути
з відповідача невиплачену компенсацію
за невикористану відпустку в сумі 2 084
грн. 92 коп., не донараховану оплату за 19
календарних днів відпустки в січні 2014
року в сумі 163 грн. 02 коп. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 2 645 грн. 50 коп.

Рішенням Жовтневого районного
суду м.Дніпропетровська від 27 березня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені (а.с.28-32).

Стягнуто з Державного вищого
навчального закладу «Український
державний хіміко-технологічний
університет» на користь ОСОБА_2
невиплачену компенсацію за
невикористану відпустку в сумі 2 084 грн.
92 коп., не донараховану оплату за 19
календарних днів відпустки в січні 2014
року в сумі 163 грн. 02 коп. та середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 2 645 грн. 50 коп., а
всього 4893 грн. 54 коп.

Вирішено питання про розподіл
судового збору.

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням суду, Державний вищий
навчальний заклад «Український
державний хіміко-технологічний
університет» звернувся до суду з
апеляційною скаргою, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд
першої інстанції виходив із того, що
всупереч вимогам діючого
законодавства відповідач не виплатив
всі суми, належні позивачу при
звільненні, у зв'язку із чим допустив
порушення прав ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10
травня 2006 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем, працюючи на
посаді начальника юридичного відділу
Державного вищого навчального закладу
«Український державний
хіміко-технологічний університет». 01
листопада 2010 року він був переведений
на посаду провідного
фахівця-юрисконсульта цього закладу.

Згідно наказу № 22-к від 20 січня 2014 року
ОСОБА_2 провідного юрисконсульта на 0,5
ставки за сумісництвом було звільнено
з роботи 31 січня 2014 року за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України з
виплатою компенсації за невикористані
114 днів відпустки.

03 лютого 2014 року позивач отримав витяг
з наказу № 22-к від 20 січня 2014 року та
свій розрахунковий листок за січень 2014
року, з яких дізнався, що приймаючи
рішення про виплату йому компенсації
за 114 календарних днів невикористаної
відпустки, відповідач не врахував факт
його роботи на умовах ненормованого
робочого дня.

Статтею 8 Закону України «Про
відпустки» встановлено, що щорічна
додаткова відпустка за особливий
характер праці надається: окремим
категоріям працівників, робота яких
пов'язана з підвищенням
нервово-емоційним та інтелектуальним
навантаженням або виконується в
особливих природних географічних і
геологічних умовах та умовах
підвищеного ризику для здоров'я
тривалістю до 35 календарних днів за
Списком виробництв, робіт, професій і
посад, затвердженими Кабінетом
Міністрів України; працівникам з
ненормованим робочим днем - тривалістю
до 7 календарних днів згідно із списком
посад, робіт та професій, визначених
колективним договором, угодою.

Конкретна тривалість щорічної
додаткової відпустки за особливий
характер праці встановлюється
колективним чи трудовим договором
залежно від часу зайнятості працівника
в цих умовах.

Додатком № 1 колективного договору на
2011-2013 роки, на який посилається позивач,
як на підставу наявності у нього права
на щорічну додаткову відпустку
тривалістю 7 календарних днів,
передбачено лише те, що право на таку
відпустку має начальник юридичного
відділу та юрисконсульт.

Проте цей додаток № 1 не містить
відомостей щодо наявності права у
позивача на додаткову відпустку та її
тривалість.

Отже доказів, які б підтверджували
право позивача на щорічну додаткову
відпустку, в справі немає.

Відповідно до п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995року №100, з
послідуючими змінами, обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки або для
виплати компенсації за невикористані
відпустки провадиться виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані
відпустки. Пунктами 5,7 вказаного
Порядку передбачено порядок
нарахування виплат компенсації за
невикористані відпустки.

Згідно п. 4 вищевказаного Порядку, у
розрахунок середнього заробітку не
враховуються виплати, що мають
одноразовий характер, тобто виплати за
виконання окремих доручень
(одноразового характеру), що не входять
в обов'язки працівника (за винятком
доплат за суміщення професій і посад,
розширення зон обслуговування або
виконання додаткових обсягів робіт та
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників, а також різниці
в посадових окладах, що виплачується
працівникам, які виконують обов'язки
тимчасово відсутнього керівника
підприємства або його структурного
підрозділу і не є штатними
заступниками); одноразові виплати
(компенсація за невикористану
відпустку, матеріальна допомога,
допомога працівникам, які виходять на
пенсію, вихідна допомога тощо);
компенсаційні виплати на відрядження і
переведення (добові, оплата за проїзд,
витрати на наймання житла, підйомні,
надбавки, що виплачуються замість
добових); премії за винаходи та
раціоналізаторські пропозиції, за
сприяння впровадженню винаходів і
раціоналізаторських пропозицій, за
впровадження нової техніки і
технології, за збирання і здавання
брухту чорних, кольорових і
дорогоцінних металів, збирання і
здавання на відновлення
відпрацьованих деталей машин,
автомобільних шин, введення в дію
виробничих потужностей та об'єктів
будівництва (за винятком цих премій
працівникам будівельних організацій,
що виплачуються у складі премій за
результати господарської діяльності);
грошові і речові винагороди за призові
місця на змаганнях, оглядах, конкурсах
тощо; пенсії, державна допомога,
соціальні та компенсаційні виплати;
літературний гонорар штатним
працівникам газет і журналів, що
сплачується за авторським договором;
вартість безплатно виданого спецодягу,
спецвзуття та інших засобів
індивідуального захисту, мила, змивних
і знешкоджувальних засобів, молока та
лікувально-профілактичного
харчування; дотації на обіди, проїзд,
вартість оплачених підприємством
путівок до санаторіїв і будинків
відпочинку; виплати, пов'язані з
ювілейними датами, днем народження, за
довголітню і бездоганну трудову
діяльність, активну громадську роботу
тощо; вартість безплатно наданих
деяким категоріям працівників
комунальних послуг, житла, палива та
сума коштів на їх відшкодування;
заробітна плата на роботі за
сумісництвом (за винятком працівників,
для яких включення її до середнього
заробітку передбачено чинним
законодавством); суми відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; доходи (дивіденди, проценти),
нараховані за акціями трудового
колективу і вкладами членів трудового
колективу в майно підприємства;
компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати, тобто,
не підлягають стягненню, як такі, що
носять одноразовий характер.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у
порушення вимог ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України на зазначені положення закону
уваги не звернув, дійшов передчасного
висновку про відповідність довідки про
доходи за 2013 рік (а.с. 8), з якої
проводився розрахунок компенсації за
невикористану відпустку вимогам
Постанови Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року №100, що останньому
виплачувалася премія разового
характеру в розмірі 3000 грн., яка не
повинна враховуватися при обчисленні
середньої заробітної плати для виплати
компенсації за невикористану
відпустку, а тому позовні вимоги про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та не
донарахованої частини відпустки не
підлягають задоволенню, оскільки як
компенсація за невикористану
відпустку так і чергова відпустка,
нараховані позивачу відповідно до
вимог чинного законодавства.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про
стягнення середнього заробітку за час
затримку розрахунку при звільненні з 01
лютого 2014 року до моменту ухвалення
рішення, то в цій частині вимог слід
також відмовити, оскільки вони не
ґрунтуються на законі.

З урахуванням вище встановлених
обставин по справі, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої скасувати та ухвалити нове, яким
у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного вищого
навчального закладу «Український
державний хіміко-технологічний
університет» на рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
27 березня 2014 року - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 27 березня 2014
року - скасувати та ухвалити нове, яким
у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного вищого навчального закладу
«Український державний
хіміко-технологічний університет» про
стягнення компенсації за
невикористану відпустку та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: