справа № 2/489/936/13
рішення

Іменем україни

03 червня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Циган
І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4), третьої особи - Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Миколаївській області про захист прав
споживача

встановив:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 в якому
просила зобов'язати останнього
повернути 2800,00 грн. вартості куртки,
стягнути 1000,00 грн. в рахунок
компенсації моральної шкоди та 450,00 грн.
витрат, понесених на проведення
експертизи.

У обґрунтування вимог вказала, що 13.10.013
придбала в магазині відповідача
жіночу куртку з тканини «велюр»
вартістю 2800,00 грн. Через місяць носіння
на правому рукаві куртки тканина
почала розповзатися, через що 14.11.2013
вона звернулася до відповідача з
проханням прийняти куртку і повернути
її вартість, але їй було відмовлено з
посиланням на пошкодження механічного
характеру і те, що дефекти не є
виробничими.

Через замовлення і проведення
відповідачем експертизи в
торгово-промисловій платі за
відсутності кутки, позивач самостійно
замовила відповідну експертизу в
Науково-дослідницькому
експертно-криміналістичному центрі
при УМВС України в Миколаївській
області (далі - НДЕКЦ), експертом якого
встановлено, що причиною пошкодження
виробу є виробничий дефект.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи проти позову заперечували.

Суд, заслухавши присутніх учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
оцінивши зібрані в ній докази, вважає
позов таким, що задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що
жовтні 2013 року ОСОБА_1 придбала в
магазині відповідача куртку з
натуральної шкіри по ціні 2800,00 грн.

Як пояснила позивач, в процесі носіння
куртки тканина на її правому рукаві
шкіра почала розпадатися. Спочатку
утворився незначний розрив, який вона
самостійно заклеїла, але потім в інших
місцях рукава на шкірі почали
проявлятися дефекти.

14.11.2013 позивач передала відповідачу
письмову претензію з вимогою повернути
вартість куртки.

29.11.2013 відповідач письмово відмовив у
задоволенні претензії з посиланням на
те, що пошкодження мають механічний
характер і не пов'язані з виробничим
дефектом. В той же час, запропонував
провести безкоштовний ремонт куртки.

З умовами та висновком відповідача
позивач не погодилася та звернулася до
НДЕКЦ, яким проведено експертне
дослідження причини пошкодження
куртки.

У ході експертного дослідження
встановлено, що товщина полотна
передньої деталі правого рукава на
ділянці біля пошкодження є меншою на
0,07 мм товщини, яка визначена технічними
умовами для натурального велюру 0,6 - 0,09
(ГОСТ 1875-83), а також менша товщини
полотна задньої деталі рукава
(висновок НДЕКЦ від 21.01.2014 № 3) .

Заперечуючи проти позову представник
відповідача та третьої особи
вказували, що дефект куртки виник
внаслідок недбалого використання
позивачем та проведення нею
власноручного ремонту. Висновок НДЕКЦ
не визнали через невірне застосування
експертом технічних умов. На думку
вказаних представників дослідження
необхідно було здійснювати з
урахуванням вимог ДСТУ 3115-95 «Шкіра для
швейних виробів. Загальні технічні
умови».

Отже, на спірні правовідносини
поширюються положення законодавства
про захист прав споживачів, зокрема,
Закону від 12.05.1991 N 1023-XII «Про захист прав
споживачів» (далі - Закон N 1023-XII), яким
установлено права споживачів, а також
визначено механізм їх захисту та
основи реалізації державної політики у
сфері захисту прав споживачів.

Як вказано вище та встановлено судом,
між сторонами виник спір щодо
придбання куртки, недоліки матеріалу з
якого її виготовлено виникли в ході
використання виробу.

За змістом частини першої статті 8
Закону N 1023-XII у разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
недоліків споживач, в порядку та у
строки, що встановлені законодавством,
має право вимагати: 1) пропорційного
зменшення ціни; 2) безоплатного
усунення недоліків товару в розумний
строк; 3) відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника: 1)
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

За частиною третьою статті 8 Закону N
1023-XII вимоги споживача, встановлені
частиною першою цієї статті,
пред'являються на вибір споживача
продавцеві за місцем купівлі товару,
виробникові або підприємству, що
задовольняє ці вимоги за
місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з
вимог, передбачених частиною першою
цієї статті, а в разі її невиконання
заявити іншу вимогу, передбачену
частиною першою цієї статті.

З аналізу наведеної норми Закону N 1023-XII
слідує, що законодавець визначив певні
способи захисту порушеного права,
реалізація споживачем яких залежать
від ступеню недоліку.

Так, відповідно до пунктів 12, 15 Закону N
1023-XII під терміном «істотний недолік»
розуміється недолік, який робить
неможливим чи недопустимим
використання товару відповідно до його
цільового призначення, виник з вини
виробника (продавця, виконавця), після
його усунення проявляється знову з
незалежних від споживача причин і при
цьому наділений хоча б однією з
нижченаведених ознак: а) він взагалі не
може бути усунутий; б) його усунення
потребує понад чотирнадцять
календарних днів; в) він робить товар
суттєво іншим, ніж передбачено
договором.

Під терміном «недолік» розуміється
будь-яка невідповідність продукції
вимогам нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем, продавцем).

Таким чином, для визнання недоліку
істотним, що надає право споживачу на
розірвання договору і повернення
коштів, повинно бути три обов'язкові
ознаки та хоча б одна із трьох
факультативних ознак.

Згідно із статтею 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні інтереси та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно із частиною третьою статті 10
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом, які повинні
бути підтвердженні належними і
допустимими доказами, наданими суду у
відповідності до статтей 57 - 60 ЦПК
України.

Між тим, наявні у справі докази не
підтверджують, що недолік куртки, який
виник під час її використання, є
істотним у розумінні Закону N 1023-XII.

Стосовно недоліку в розумінні пункту 15
Закону N 1023-XII, то наявний дефект куртки
теж не є підставою для задоволення
позову у вказаний позивачем спосіб,
оскільки остання відмовилася від
безкоштовного ремонту куртки,
запропонованого відповідачем.

Оскільки підстави для задоволенні
позову в частині повернення коштів
відсутні, відповідно понесені
позивачем витрати на проведення
експертного дослідження в розмірі 450,00
грн. відшкодуванню не підлягають.

Безпідставним є позов і в частині
відшкодування моральної шкоди. Так,
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 та статті 16 Закону України
«Про захист прав споживачів» шкода,
завдана внаслідок недоліків продукції
(дефекту в продукції), відшкодовується
відповідно до закону.

Таким законом є Закон України від 19.05.2011
N 3390-VI «Про відповідальність за шкоду,
завдану внаслідок дефекту в
продукції», згідно положень якого
шкода - це завдані внаслідок дефекту в
продукції каліцтво, інше ушкодження
здоров'я або смерть особи, пошкодження
або знищення будь-якого об'єкта права
власності, за винятком самої продукції,
що має дефект.

У даному випадку, така шкода позивачу
не завдана.

Інші доводи сторін не впливають на
висновок суду, а тому немає
необхідності в наданні їм оцінки.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

суддя

Повний текст рішення

підписано 05.06.2014.