Справа № 288/423/14-ц
Провадження № 2/288/236/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
смт.
Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зленко А. В.,

при секретарі - Кудрявцевій
Т. В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
Житомирської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом про визнання недійсним усного
договору купівлі-продажу автомобіля
марки «ВАЗ-21073», державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов №
НОМЕР_3 від 26.11.2013 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Позивачка зазначає, що вона з ОСОБА_3
(далі - відповідач-1) перебувала в шлюбі,
зареєстрованому 28.12.1996 року
Почуйківською сільською радою
Попільнянського району Житомирської
області, актовий запис № 9. Під час
шлюбу та за спільні кошти нею із
відповідачем - 1 придбано майно, що є
спільною сумісною власністю, в тому
числі і автомобіль марки ВАЗ-21073,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску, кузов № НОМЕР_3.

Позивачка вказує, що 07.11.2013 року
вона та відповідач -1 вони розірвали
шлюб.

Крім того, позивачка зазначає, що
враховуючи неодноразові погрози
відповідача-1 щодо продажу, знищення та
пошкодження автомобіля, а також те, що
передача керування автомобілем третім
особам приводить до його знецінення,
вона подала до суду позов про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності ( автомобіль) та заяву про
забезпечення позову. Розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд зробив
відповідний запит до Центру надання
послуг пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів смт Попільня,
підпорядкованого УДАІ УМВС України в
Житомирській області.

Позивачка вказує, що з ухвали суду
від 05.02.2014 року, вона дізналася, що
автомобіль марки ВАЗ - 21073, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску,
кузов № НОМЕР_3, який є їхньою спільною
сумісною власністю із відповідачем -1
26.11.2013 року знятий з обліку для
реалізації. На даний час власником
автомобіля ВАЗ - 21073, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов №
НОМЕР_3, який був зареєстрований за
відповідачем-1 - ОСОБА_3, згідно
довідки-рахунку є ОСОБА_4 (далі -
відповідач -2)

Так, відчужений відповідачем-1
автомобіль марки ВАЗ - 21073, кузов №
НОМЕР_3, є цінним майном. Його ринкова
вартість на сьогоднішній день
становить 48 339 грн., а тому, вона вважає,
що її згода на відчуження цього
автомобіля мала б бути подана письмово
і нотаріально посвідчена. Втім, вона а
ні усної, а ні письмової згоди па
відчуження вищевказаного автомобіля
не надавала. До моменту отримання
ухвали Попільнянського суду від 05.02.2014
року вона навіть не здогадувалась, що
даний автомобіль вже продано
відповідачем -1 та зареєстровано на
іншу особу.

Враховуючи викладене, позивачка
наголошує що відповідачі неправомірно,
без її згоди, в порушення законодавства
України, уклали усний договір
купівлі-продажу від 26.11.2013р. щодо
відчуження вищевказаного автомобіля,
чим порушили її права власника на
спільне сумісне майно подружжя та
завдали їй збитків, а тому, вона просить
визнати недійсним усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки
«ВАЗ-21073», державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_3
від 26.11.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивачка та її представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
їх задовольнити, посилаючись на те, що
спірний правочин було укладено щодо
спільної сумісної власності без згоди
одного із подружжя.

Відповідач-1 та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову з підстав, які
зазначені в запереченнях на позовну
заяву. Вказавши, що позивачкою було
надано усну згоду на відчуження
спільної сумісної власності. Крім того,
представник відповідача - 1 вказав, що
позивачка в позові безпідставно
посилається на ст.. 65 Сімейного кодексу
України (далі - СК України). Також,
представник відповідача - 1 наголошує
на тому, що законодавством не
передбачено нотаріальне посвідчення
договору купівлі - продажу автомобіля,
а тому посилання позивачки в позовній
заяві не ст.. 208 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), щодо
письмової форми вчинення правочину є
безпідставним.

Відповідач-2 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову,
вказавши, що знав про те, що спірний
автомобіль є спільною сумісною
власністю. Однак, купував він його вже
після розлучення позивача та
відповідача - 1, а тому вважає, що
спірний договір є законнним.

Суд, вислухавши сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав:

Судом встановлено, що вперше
автомобіль ВАЗ - 21073, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов №
НОМЕР_3 поставлений на облік 16.05.2008року
та був зареєстрований на ОСОБА_3.

Відповідно до рішення
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 11.11.2013 року №
288/1412/13-ц провадження №2/288/615/13 шлюб
зареєстрований 28.12.1996 року
Почуйківською сільською радою
народних депутатів Попільнянського
району Житомирської області, актовий
запис № 9 між ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та
ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) було розірвано.

Як вбачається з ухвали
Попільнянського районного суду
Житомирської області від 05.02.2014 року по
справі № 288/30/14 провадження 2-з/288/7/14, в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову було відмовлено, в
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 на момент
подачі заяви про забезпечення позову
не був власником автомобіля ВАЗ-21073,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року
випуску, кузов № НОМЕР_3, а автомобіль
належить ОСОБА_4

Відповідно до повідомлення № 470 від
18.03.2014 року виданої Центром надання
послуг пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів смт.
Попільня, підпорядкованого УДАІ УМВС
України в Житомирській області
автомобіль ВАЗ-21073, державний номерний
знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов №
НОМЕР_3 вперше був поставлений на облік
16.05.2008 року на ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1;
знятий з обліку для реалізації 26.11.2013
року; 26.11.2013 року даний автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
жителем с. Почуйки, Попільнянського
району, Житомирської області), який на
даний час являється власником.

Згідно довідки-рахунку серії ВІА №
027257 від 26.11.2013 року, ОСОБА_4 придбав
автомобіль марки ВАЗ-21703, кузов №
НОМЕР_3.

Як вбачається з матеріалів справи,
та не заперечується сторонами, спірний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності, в свою чергу, був
реалізований відповідачем-1, шляхом
укладання усного договору
купівлі-продажу транспортного засобу.

В судовому засіданні позивачка
наголосила, що жодної згоди на
відчуження спірного автомобіля вона
відповідачу - 1 не надавала, а навпаки
була проти відчуження вказаного
автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 СК України,
розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України,
правочин, щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин
необхідних повноважень.

Розпоряджання майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників. У разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном
вважається, що він вчинений за згодою
всіх співвласників (ч.2 ст.369 ЦК України).

У спільній сумісній власності
розпорядження спільним майном
здійснюється за згодою всіх
співвласників. Виходячи з припущення
про єдність інтересів співвласників,
установлює презумпцію їх згоди при
здійсненні операцій зі спільним майном
одним зі співвласників. В разі вчинення
одним зі співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном він діяв
за згодою всіх співвласників, форма
вираження якої чітко законом не
визначена, оскільки зазначене питання
вирішується домовленістю. Разом із тим,
інші співвласники мають право на
звернення до суду про визнання такого
правочину недійсним, якщо його було
укладено без їхньої згоди.

Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна
із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що позивачка не
давала жодної згоди щодо відчуження
спірного автомобіля.

Відповідно до ст.. 60 кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено того
факту, що позивачка надавала згоду на
відчуження об'єкту права спільної
сумісної власності (автомобіля), як це
передбачено нормами ст.. 68 СК України.

Враховуючи вищезазначене, суд
дійшов висновку про те, що позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного,
керуючись: ст. ст. 60, 68, 69 СК України, ст.
ст. 203, 215, 321, 330, 368, 369, 387, 388 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88, 212-215, 367 ч.1 ЦПК України,
суд ,

РІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним усний договір
купівлі-продажу автомобіля марки
«ВАЗ-21073», державний номерний знак
НОМЕР_1, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_3
від 26.11.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 гривень 60
копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається до Апеляційного суду
Житомирської області через
Попільнянський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового

рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду
Зленко А. В.