АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3393/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Руденко В. В. Доповідач - Романюк
М.М.Категорія 27 16 квітня 2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Тамакулової В.О., Макарова М.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 05
листопада 2013 року у справі за позовом
Публічне акціонерне товариство
Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним
вище позовом 09 жовтня 2013 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що 10 травня 2007 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3
укладено кредитний договір №DNXRRX17020265,
відповідно до якого, відповідач
отримав гроші у розмірі 2 037 грн. 60 коп.
із сплатою відсотків за користування у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 10 травня 2008 року.

У зв'язку з порушенням відповідачем
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором, станом на 25 вересня 2013 року,
утворилася заборгованість перед
позивачем у розмірі 24 620 грн. 41 коп., з
яких: заборгованість по процентами за
користування кредитом - 10 537 грн. 20 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 499 грн. 20 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 11 935 грн. 42
коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн.,
штраф (процентна складова) - 1 148 грн. 59
коп. З урахуванням зазначеного позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 24 620 грн. 41 коп. та судові
витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року заявлені вимоги
задоволено частково: стягнуто з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ПАТ КБ "ПриватБанк" 15 036 грн. 40 коп. та
вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду змінити в частині
вимог в задоволені яких відмовлено,
задовольнивши їх в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується
лише в частині вимог, в задоволені яких
відмовлено, перегляд законності і
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції проведено в цих межах.

Відмовляючи в стягненні з відповідача
500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 148
грн. 59 коп. штрафу (процентна складова),
та задовольняючи частково вимогу щодо
стягнення пені в розмірі 4 000 грн. суд
першої інстанції виходив з того, що
настає потрійна відповідальність за
одне і теж порушення зобов'язання, у
зв'язку з чим стягненню підлягає тільки
пеня.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду першої інстанцій в повній мірі не
відповідає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2007 року
між позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір №DNXRRX17020265,
відповідно до якого відповідач отримав
гроші у розмірі 2 037 грн. 60 коп. із
сплатою відсотків за користування у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 10 травня 2008 року.

Кредитний договір складається із заяви
позичальника, Умов та правил надання
споживчого кредиту.

Оскільки відповідач своєчасно не
виконував свої зобов'язання, щодо
повернення грошей, станом на 25 вересня
2013 року, утворилась заборгованість в
розмірі 24 620 грн. 41 коп.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком, договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання,
що передбачено ст.546 ЦК України.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з п.5.3 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам,
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500 грн.+5% від суми
заборгованості, а згідно до п.5.1 при
порушенні позичальником зобов'язань
передбачених Заявою та п.п.3.2.2
(зобов'язання погашати кредит у порядку
та строки відповідно до Заяви), 3.2.3
(зобов'язання сплати відсотків за
користування кредитом) Умов, банк має
право нарахувати, а Позичальник
зобов'язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожний
день прострочення платежу.

Отже, за умовами кредитного договору
передбачено обов'язок позичальника
сплачувати пеню та штраф за порушення
зобов'язання, але за різних підстав та
за різні порушення зобов'язання, у
зв'язку з чим вказані нарахування є
різними видами відповідальності.

На підставі наведеного, висновок суду
першої інстанції про відмову в
задоволені вимоги щодо стягнення 500
грн. штрафу (фіксована частина) та 1 148
грн. 59 коп. штрафу (процентна складова),
через настання потрійної
відповідальності, не відповідає
вимогам Закону та умовам кредитного
договору.

Висновок суду, щодо зменшення розміру
пені з 11 935 грн. 42 коп. до 4 000 грн. у
зв'язку з тим, що її розмір значно
перевищує збитки завдані позивачу не
належним виконанням відповідачем
зобов'язань, є таким що відповідає
матеріалам справи і вимогам чинного
законодавства.

Згідно до ч.3 ст.551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

З зазначеної норми права вбачається
право суду на власний розсуд, за умови
значного перевищення розміру
неустойки розміру завданих збитків
зменшити розмір неустойки.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про зменшення розміру пені до 4 000 грн., у
зв'язку з чим посилання апелянта на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права в цій частині не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи те, що даним рішенням
апеляційного суду апеляційна скарга
ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволена
частково, а витрати понесенні останнім
за її подачу підтверджені
документально, то з відповідача
підлягає стягненню судовий збір у сумі
61 грн. 55 коп. на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК Украни,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк"- задовольнити
частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
05 листопада 2013 року в
частині відмови у стягненні штрафу у
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та
штрафу у розмірі 1 148 грн. 59 коп.
(процентна складова) - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" штраф в
розмірі 500 грн. (фіксована частина) та
штраф у розмірі 1 148 грн. 59 коп.
(процентна складова).

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" у рахунок
відшкодування судових витрат 61 грн. 55
коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: