Провадження №2/761/1273/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2014 року

Шевченківський районний суд м.Києва в
складі:

головуючого судді:
Маліновської В.М.

при секретарі:
Касянчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Києва
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах
дітей Шевченківського району м.Києва,
про надання дозволу на виїзд дитини за
межі України без згоди та супроводу
одного з батьків,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 (Позивач)
звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 (Відповідач), третя особа: Служба
у справах дітей Шевченківського району
м. Києва (Третя особа), про надання
дозволу на виїзд дитини за межі України
без згоди та супроводу одного з
батьків.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що 18.07.2007р. між нею та Відповідачем було
розірвано шлюб. У цьому шлюбі
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився спільний син -
ОСОБА_3. Позивачка є громадянкою
Республіки Азербайджан, але разом із
сином постійно проживає та
зареєстрована в м.Києві за адресою:
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу
стосунки між Позивачкою та
Відповідачем дуже зіпсувались, на
сьогоднішній день Відповідач має іншу
сім'ю, не сплачує Позивачці аліменти, не
спілкується із спільною дитиною та не
цікавиться його життям та потребами.
Дитина перебуває повністю на утриманні
Позивачки і вона повністю забезпечує
потреби її розвитку. Як зазначила,
Позивачка її син добре навчається та
розвивається відповідно до свого віку,
але через особливості свого організму
потребує оздоровлення у більш сухому
та теплому кліматі, такому як в
Азербайджані. В Азербайджані, у місті
Баку, мешкають батьки Позивачки, які
дуже люблять свого онука, так батько
Позивачки приділяє синові ту увагу,
якої йому не вистачає за відсутності
батьківського виховання та турботи.
Позичка має постійне місце роботи у ТОВ
«Компанія «Полісся», де обіймає посаду
заступника Генерального Директора, та
їй буде надано щорічну оплачувану
відпустку зі збереженням займаної
посади в період з червня до серпня 2014
року. В цей період Позивачка хотіла б
разом із сином відвідати Республіку
Азербайджан з метою відпочинку та
оздоровлення. Окрім того, Позивачка
зазначила, що вже вдруге змушена
звертатись до суду за отриманням згоди
на виїзд дитини в Азербайджан, оскільки
у зв'язку з ненаданням Відповідачем
згоди на виїзд дитини, вона зверталась
до суду в 2012 році. 08.10.2013р. Позивачка
відправила Відповідачу лист з
проханням надати нотаріально
посвідчений дозвіл на вивезення дитини
за кордон, проте Відповідач відповіді
не надав. Позивачка також вказала, що не
має наміру залишатись в Азербайджані
на постійне місце проживання, оскільки
вона має постійну роботу в м. Києві та
подала документи на отримання
українського громадянства, дитина
навчається в київській школі, окрім
того вона вже виїжджала з сином до
Азербайджану і завжди у визначений
строк поверталась до України, сумлінно
виконуючи рішення суду.

Враховуючи викладене, Позивачка
просила надати дозвіл на виїзд за межі
України в м. Баку Республіки
Азербайджан для оздоровлення та
відпочинку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
супроводі матері, ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька, ОСОБА_2 з 31 травня до 31
серпня 2014 року з обов'язком повернення
дитини в Україну, судові витрати
покласти на Відповідача.

Орган опіки і піклування
Шевченківської районної в м. Києві
державної адміністрації надав суду
висновок, в якому зазначив, що
враховуючи, що Позивачка та Відповідач
не перебувають в шлюбі, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матір'ю, та
потребує оздоровчого відпочинку,
відповідно до ст. 33 Конституції
України, керуючись ст. 7,15,155 Сімейного
кодексу України та ст. 3,118,119,120 ЦПК
України, комісія з питань захисту прав
дитини при Шевченківській районній в
м.Києві державній адміністрації не
заперечує проти виїзду за кордон без
дозволу батька в цілях оздоровлення та
відпочинку із чітко визначеними
термінами повернення дитини в Україну
(а.с.33).

Представник Позивачки - ОСОБА_8 позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином, надіслав на адресу суду лист, в
якому просив справу розглядати за його
відсутності, зазначив, що не заперечує
проти виїзду сина ОСОБА_3 з позивачкою
за межі України з урахуванням
інтересів дитини і визначенням дати
такої поїздки (а.с.37).

Представник третьої особи - Дмитренко
О.М. позовні вимоги підтримав та просив
їх задовольнити.

Суд вирішив за можливе розглядати
справу за відсутності Відповідача, на
підставі наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому
шлюбі, який був розірваний 18.07.2007 року,
що підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Шевченківського районного
управління юстиції м. Києва 25.09.2008р.
(а.с.5).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 про що в Книзі
реєстрації народжень 27.09.2002р. зроблено
відповідний актовий запис за № 1152, що
підтверджується Свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2, виданим
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Подільського районного
управління юстиції в м. Києві 12.05.2007р.
(а.с.6).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з
АДРЕСА_1, та має право власності на ?
частки вказаної квартири, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна № 29026287 від 16.02.2011р.
(а.с12).

08.10.2013р. Позивачка надіслала на адресу
ОСОБА_2 лист, в якому просила до 31.10.2014р.
надати їй нотаріально посвідчений
дозвіл на вивіз ОСОБА_3, в її супроводі в
Азербайджан в літній період з 01.06.2014р.
по 31.08.2014р. за кордон (а.с.9). Даний лист
був отриманий Відповідачем 14.10.2013р., що
підтверджується зворотнім
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.10), проте жодної
відповіді від Відповідача до цього
часу Позивачка не отримала.

Згідно Довідки розрахунку
заборгованості по аліментах Відділу
Державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва № 10622 від 08.02.2012р.
заборгованість Відповідача по
аліментах станом на 08.02.2012р. становить 7
000,00 грн. (а.с.7).

Окрім того, судом встановлено, що у
зв'язку із частими простудними
хворобами, ОСОБА_3 потребує
оздоровлення в літній період часу в
морському кліматі, що підтверджується
довідкою від 13.11.2012р (а.с.8).

Також, у зв'язку з напруженими
стосунками між Відповідачем та
Позивачкою, остання вже вдруге
звертається до суду з позовом про
надання дозволу на виїзд дитини за межі
України без згоди та супроводу другого
з батьків, зокрема, рішенням
Шевченківського районного суду м.Києва
від 23.05.2012р. позов ОСОБА_1 задоволено та
надано дозвіл на виїзд за межі України
в м.Баку Республіки Азербайджан для
оздоровлення та відпочинку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі Позивачки без
згоди та супроводу Відповідача з
01.07.2012р. по 31.08.2012р. з обов'язком
повернення дитини в України (а.с.11),
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
18.04.2013р. - надати дозвіл на виїзд за
кордон України до Республіки
Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
супроводі Позивачки без згоди та
супроводу Відповідача з 01 липня по 31
серпня 2013 року з обов'язком повернення
дитини в України (а.с.39-40).

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьківських прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Згідно зі ст.3 Конвенції ООН «Про права
дитини» від 20 листопада 1989 року,
ратифікованої постановою Верховної
Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 даної Конвенції,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
охорону дитинства", кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і
соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов,
необхідних для всебічного розвитку
дитини, відповідно до законів України.

З досліджений доказів встановлено, що в
період з 31 травня по 31 серпня 2014 року
ОСОБА_1 має намір виїхати до Республіки
Азербайджан разом з сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження для відпочинку
та оздоровлення дитини, що повністю
відповідає правам та інтересам дитини.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що
здатність мати цивільні права та
обов'язки (цивільну правоздатність)
мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. У випадках,
встановлених законом, здатність мати
окремі цивільні права та обов'язки може
пов'язуватися з досягненням фізичною
особою відповідного віку.

Відповідно до частини 3 статті 313 ЦК
України здатність фізичної особи, яка
не досягла шістнадцяти років, мати
право на виїзд за межі України
обумовлена згодою на це батьків
(усиновлювачів), піклувальників та
їхнім супроводом або супроводом осіб,
які уповноважені ними.

Порядок оформлення документів для
виїзду громадян України за кордон
визначається Законом України "Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України" №3858-Х11 від 21.01.1994
року.

Частиною 2 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що оформлення проїзного
документа дитини провадиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників батьків чи дітей у разі
потреби самостійного виїзду
неповнолітнього за кордон. За
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно з п.2 ч.4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №57 від 27
січня 1995 року зі змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
№932 від 11 липня 2007 року, виїзд за межі
України громадян України, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або в супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, без
нотаріально посвідченої згоди другого
з батьків здійснюється у разі
пред'явлення оригіналу або нотаріально
посвідченої копії рішення суду про
надання дозволу на виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Батько дитини - ОСОБА_2 не заперечує
проти виїзду сина ОСОБА_3 з позивачкою
за межі України з урахуванням
інтересів дитини і визначенням дати
такої поїздки (а.с.37).

Таким чином, надання дозволу на виїзд
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, за межі
України до Республіки Азербайджан в
супроводі матері на період з 31 травня
2014 року по 31 серпня 2014 року повністю
відповідає правам та інтересам дитини,
і, при цьому, не буде порушувати права
відповідача на спілкування та участь у
вихованні сина, оскільки такий виїзд
має короткостроковий характер, в
період літніх канікул.

Суд, приймаючи до уваги всі обставини
та оцінивши відповідні докази, вважає,
що в інтересах дитини позовні вимоги
підлягають задоволенню шляхом надання
дозволу на виїзд за межі України до
Республіки Азербайджан ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в супроводі Позивачки без
згоди та супроводу батька дитини
ОСОБА_2 в період з 31 травня по 31 серпня
2014 року з обов'язком повернення дитини
до України.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 88 Цивільного процесуального
кодексу України (далі -ЦПК України), з
Відповідача підлягає стягненню на
користь Позивачки сплачений судовий
збір в розмірі 229,40 грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 155
СК України, ст. 313 ЦК України, Законом
України "Про охорону дитинства",
Законом України "Про порядок виїзду і
в'їзду в Україну громадян України",
Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20
листопада 1989 року, ратифікованої
постановою Верховної Ради України від
27.02.1991 року №789-ХІІ, та керуючись ст.ст.
10, 11, 57-61, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Шевченківського
району м.Києва, про надання дозволу на
виїзд дитини за межі України без згоди
та супроводу одного з батьків -
задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України
до Республіки Азербайжан ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, в супроводі
матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу
батька дитини ОСОБА_2 в період з 31
травня по 31 серпня 2014р. з обов'язковим
поверненням дитини до України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений нею при зверненні до суду
судовий збір у розмірі 229,40грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд м.Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: