Справа № 739/519/14-ц
Провадження № 2/739/144/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення на її користь
аліментів на утримання їхніх дітей і
після уточнення в ході судового
розгляду позовних вимог просила
стягнути з відповідача щомісячно 400
грн. на утримання їхньої доньки ОСОБА_3
до досягнення нею повноліття та 400 грн.
на утримання їхнього повнолітнього
сина ОСОБА_4 до закінчення ним навчання.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що
відповідач є батьком її дітей, які
проживають разом з нею. При цьому на
даний час у зв'язку з навчанням її син
проживає в м. Харкові. Відповідач
добровільно свого обов'язку щодо
утримання дітей не виконує, спроби
домовитися з цього приводу не мали
успіху, що й змусило її звернутися з
позовом до суду.

У судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, уточнивши їх в
частині розміру аліментів, а саме в
частині стягнення з відповідача
аліментів у твердій грошовій сумі в
розмірі по 400 грн. на кожну дитину
щомісячно та просила позов
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов
визнав повністю, пояснив, що на даний
час він не має роботи, перебуває на
обліку в районному центрі зайнятості,
отримує допомогу по безробіттю розмір
якої біля 500 грн., до цього працював на
сезонній роботі, зазначив, що від
участі в утриманні спільних з
позивачкою дітей він ніколи не
відмовлявся, постійно надав своїм
дітям грошові кошти та купував речі,
хоча надати докази на підтвердження
цього не може, погоджується сплачувати
аліменти у розмірі по 400 грн. на кожну
дитину щомісячно.

Заслухавши пояснення позивачки,
відповідача, дослідивши матеріали
справи та наявні в них докази, суд
приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебували у
шлюбі, який було розірвано 28 травня 2008
року, що підтверджується свідоцтвом
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 28
травня 2008 року (а.с.5). ІНФОРМАЦІЯ_4 у них
народився син - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3
донька - ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвами про народження серії
НОМЕР_4 від 06 грудня 1994 року та серії
НОМЕР_5 від 15 січня 2004 року (а.с.6-7),
відповідно до яких батьками цих дітей
зазначені позивачка та відповідач.

Після розірвання шлюбу діти сторін
проживають разом з позивачкою в
АДРЕСА_1, при чому їхній син ОСОБА_4 на
даний час у зв'язку з навчанням
проживає в м. Харкові, що
підтверджується довідкою про склад її
сім'ї, виданою виконавчим комітетом
Новгород-Сіверської міської ради
Чернігівської області (а.с.8). При цьому
відповідач проживає окремо від них.

Згідно довідки з Харківського
національного автомобільно-дорожнього
університету ОСОБА_4 є студентом 2 курсу
Дорожньо-будівельного факультету,
денної форми навчання з 01 вересня 2013
року, датою закінчення навчання
зазначено 30 червня 2016 року (а.с. 9).

Відповідно до статті 180 Сімейного
кодексу України (далі - СК України)
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК
України за домовленістю між батьками
дитини той із них, хто проживає окремо
від дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. Частиною третьою
статті 181 СК України передбачено
можливість стягнення за рішенням суду
коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у пункті 17 Постанови пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківська,
материнства та стягнення аліментів» за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи те, що відповідач проживає
окремо і дані про його участь в
утриманні їхньої спільної з позивачкою
дитини - ОСОБА_3 відсутні, суд приходить
до висновку, що відповідач ухиляється
від виконання обов'язку утримувати її,
тому з нього необхідно стягнути
аліменти на користь позивачки на
утримання їхньої спільної дитини.

Відповідно до частин першої та другої
статті 199 СК України якщо повнолітні
дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу. Право
на утримання припиняється у разі
припинення навчання. Частиною третьою
статті 199 СК України передбачено, що
право на звернення до суду з позовом
про стягнення аліментів має той з
батьків, з ким проживає дочка, син, а
також самі дочка, син, які продовжують
навчання.

Оскільки у судовому засіданні
встановлено, що син позивачки та
відповідача - ОСОБА_4 досягнувши
повноліття продовжує навчання та
потребує матеріальної допомоги, після
розірвання шлюбу між позивачкою та
відповідачем він проживав з позивачкою
і на даний час перебуває на її
утриманні, при цьому відповідач
висловив бажання надавати йому
матеріальну допомогу, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти на
утримання їхнього сина до завершення
навчання, але не більше як до
досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до частини третьої статті 181
СК України за рішенням суду кошти на
утримання дитини присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Частиною першою статті 184 СК України
передбачено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що відповідач на
даний час не має регулярного доходу,
оскільки ніде не працює, перебуваючи на
обліку в Новгород-Сіверському
районному центрі зайнятості як
безробітний та отримує допомогу по
безробіттю. Дана обставина свідчить
про те, що стягнення з нього аліментів у
частці від заробітку (доходу) є
неможливим та призведене до порушення
інтересів його дітей. Враховуючи
викладені обставини, суд приходить до
висновку про необхідність стягнення з
відповідача аліментів саме у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при
визначенні розміру аліментів, суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про розмір
аліментів, які підлягають стягненню на
користь позивачки окремо на утримання
як малолітньої доньки, так і
повнолітнього сина, суд враховує, що
відповідач не має постійного місця
роботи, відповідно постійного доходу,
дані про перебування на утриманні
відповідача інших осіб, відсутні. Також
суд враховує заяву відповідача про
визнання позову і готовність
сплачувати позивачці аліменти на
утримання їхніх дітей в заявлених нею
розмірах, по 400 грн. на кожну дитину
щомісячно.

За таких обставин суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивачки аліменти у твердій
грошовій сумі, в розмірі 400 грн.
щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку на утримання ОСОБА_3
до досягнення нею повноліття, а також
аліменти у твердій грошовій сумі, в
розмірі 400 гривень щомісячно, але не
менше, ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для особи відповідного віку
на утримання ОСОБА_4 до закінчення ним
навчання, але не більше, як до
досягнення двадцяти трьох років. При
цьому, на підставі частини першої
статті 191 та статті 201 СК України,
стягнення аліментів необхідно
присудити з дня пред'явлення позову,
тобто з 01 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 367 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) суд допускає негайне
виконання рішень у справах про
стягнення аліментів - у межах суми
платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь
позивачки підлягають стягненню
аліменти на утримання їхніх дітей, суд
вважає за необхідне допустити негайне
виконання рішення в частині стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

З приводу стягнення судових
витрат, пов'язаних з розглядом справи, а
саме судового збору, суд враховує, що
відповідно до пункту 3 частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року,
позивачі звільняються від сплати
судового збору за подання позовів про
стягнення аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 88
ЦПК України якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином, за відповідача на користь
держави, відповідно до підпункту 1
пункту 1 частини другої статті 4 Закону
України «Про судовий збір», необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 243 грн.
60 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 180-184, 199-201 Сімейного кодексу
України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218,
294, 367 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
- НОМЕР_2, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій
сумі, в розмірі 400 (чотириста) гривень
щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 01 квітня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій
сумі, в розмірі 400 (чотириста) гривень
щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для особи
відповідного віку, починаючи з 01 квітня
2014 року і до закінчення ОСОБА_4
навчання, але не більше, як до
досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежів за один місяць.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Чепурко

Повне рішення складено 18 квітня 2014
року.