Справа №705/6578/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

у складі: головуючого - судді
Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання
Дехканбаєвої О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Умані Черкаської
області цивільну справу за позовом
прокурора міста Умані Черкаської
області в інтересах держави в особі
Уманської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
стаціонарне лікування осіб, які
потерпіли від злочину,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2013 року прокурор міста
Умані Черкаської області в інтересах
держави в особі Уманської міської ради
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення витрат на
стаціонарне лікування осіб, які
потерпіли від злочину. Прокурор в
позові просить стягнути в солідарному
порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3 174 грн. 60
коп. витрат на лікування потерпілих
(хворих) ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на користь
Уманської міської ради (код 26535796).
Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на такі обставини. 04 серпня
2010 року на 209 км+65 м а/д Київ-Одеса водій
автомобіля «MAN 26.463» з напівпричіпом
«KOGEL» ОСОБА_1, виїхавши на смугу
гальмування для здійснення виїзду на
міст, в порушенні пунктів 2.3(б), 12.1 ПДР не
був уважний, не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечну
швидкість, не справився з керуванням,
внаслідок чого здійснив зіткнення в
задню частину причепа «SCHWARZMULLER PA2/E»
автомобіля «RENAULT MAGNUM» під керуванням
ОСОБА_2, який в порушення пункту 15.9 (в)
ПДР здійснив зупинку свого автомобіля
в неустановленому місці під мостом для
висадки пасажира, де зупинку
заборонено. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди пасажир
автомобіля «МАN 26.463» ОСОБА_5 та пасажир
автомобіля «RENAULT MAGNUM» ОСОБА_3 отримали
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я. Постраждалі були
доставлені в травматологічне
відділення КП «Уманська міська
лікарня», де їм була надана необхідна
медична допомога. ОСОБА_3 знаходився на
стаціонарному лікуванні з 04.08.2010 р. по
27.08.2010 р., вартість лікування за даний
період часу, згідно довідки № 22 від
31.10.2013 р., виданої КП «Уманська міська
лікарня», становить 2 433 грн. 86 коп.
ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному
лікуванні з 04.08.2010 р. по 11.08.2010 р.,
вартість лікування за даний період
часу, згідно довідки № 22 від 31.10.2013 р.,
виданої КП «Уманська міська лікарня»,
становить 740 грн. 74 коп. Вина ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 доведена у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За
постановами Уманського міськрайонного
суду від 12.03.2013р. та 07.06.2013 р. ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК
України, на підставі Закону України
«Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року,
та залишено без розгляду цивільний
позов прокурора Черкаської області в
інтересах Уманської міської лікарні
про стягнення коштів, які затрачені на
лікування потерпілих, у розмірі 2 585
грн. 40 коп. Уманська міська лікарня є
комунальним закладом, який
фінансується з місцевого бюджету, а
кошти, витрачені на лікування
потерпілих, винними особами самостійно
не відшкодовано, тому прокурор вважав
необхідним захистити інтереси держави,
шляхом вжиття прокуратурою міста
заходів прокурорського реагування.

Прокурор та представник Уманської
міської ради подали суду заяви про
розгляд справи за їх відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, надіславши заяву про
розгляд справи за його відсутності;
письмових заперечень проти позову чи
заяву про визнання позову суду не
подавав.

Відповідач ОСОБА_1, повідомлений про
день, час та місце судового розгляду, у
судове засідання не з'явився повторно,
про причини неявки суд не повідомив;
письмових заперечень проти позову чи
заяву про визнання позову суду не
подавав.

Дослідивши документи, надані
прокурором в якості письмових доказів
на підтвердження своїх вимог, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню, виходячи з
таких мотивів та вимог закону.

Прокурор звернувся до суду з вимогами
про стягнення з відповідачів в
солідарному порядку витрат, понесених
Комунальним підприємством «Уманська
міська лікарня» Уманської міської
ради, на стаціонарне лікування
потерпілих (хворих) ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Так як лікування цих хворих
здійснювалося у зв'язку із завданням
шкоди їхньому здоров'ю в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася з вини відповідачів.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК України, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси. Також статті 15, 16 ЦК
України містять норми про те, що особа
має право звернутися до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. При цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відповідачі заяв про
визнання позову чи письмових
заперечень, у яких би визнавали певні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, не подавали, то доказуванню у
справі підлягали всі обставини, на які
посилався прокурор у позовній заяві як
на підставу позову.

З постанов Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 12.03.2013 р. та
07.06.2013 р. (справа № 705/789/13-к, 1/705/131/13)
вбачається, що відповідачі
обвинувачувалися в тому, що 04 серпня 2010
року, близько 14 години 15 хвилин, на 209
км+65 м а/д Київ-Одеса, поблизу м. Умань
Черкаської області, водій автомобіля
«MAN 26.463», д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричіпом
«KOGEL» д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1, рухаючись в
напрямку м. Києва, виїхавши на смугу
гальмування для здійснення виїзду на
міст, в порушенні пунктів 2.3(б), 12.1 ПДР не
був уважний, не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечну
швидкість, не справився з керуванням,
внаслідок чого здійснив зіткнення в
задню частину причепа «SCHWARZMULLER PA2/E»,
д.р.н. НОМЕР_3, автомобіля «RENAULT MAGNUM»,
д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2,
який в порушення пункту 15.9 (в) ПДР
здійснив зупинку свого автомобіля в
неустановленому місці під мостом для
висадки пасажира, де зупинку
заборонено. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди пасажир
автомобіля «МАN 26.463» ОСОБА_5 та пасажир
автомобіля «RENAULT MAGNUM» ОСОБА_3 отримали
тілесні ушкодження середнього ступеня
тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я. ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК
України, на підставі Закону України
«Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року.
Цивільний позов, заявлений прокурором
Черкаської області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення на користь Уманської
міської лікарні збитків, завданих
державі, в розмірі 2 585 грн. 40 коп.,
залишений без розгляду, та прокурору
роз'яснено право на звернення до суду з
позовом в порядку цивільного
судочинства.

Також з названої постанови Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12.03.2013 року вбачається, що
ОСОБА_2 працював водієм ПП «Зелений
гай», а ОСОБА_1 був не працюючим.

Згідно з наданою суду позивачем
довідкою № 22 від 31.10.2013 р., виданою
Комунальним підприємством «Уманська
міська лікарня», у цьому закладі
охорони здоров'я знаходились:

- ОСОБА_3 - на стаціонарному лікуванні з
04.08.2010 р. по 27.08.2010 р., вартість лікування
за даний період часу становить 2 433 грн.
86 коп.;

- ОСОБА_4 - на стаціонарному лікуванні з
04.08.2010 р. по 11.08.2010 р., вартість лікування
за даний період часу становить 740 грн. 74
коп. Загальна сума на лікування
вказаних осіб складає суму в 3 174,60 грн.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені ст. 1166
ЦК України, відповідно до якої майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю, особистим немайновим
правам фізичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим статті 1172, 1187, 1188, 1206 ЦК
України містять спеціальні норми, які
регулюють порядок відшкодування
завданої особі шкоди.

Так, статтею 1172 ЦК України визначено, що
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків. Статтею 1187 ЦК
України передбачено порядок
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки. Відповідно до
цієї статті джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням, зокрема, транспортних
засобів, механізмів та обладнання, що
створює підвищену небезпеку для особи,
яка цю діяльність здійснює, та інших
осіб. При цьому шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах. Частиною 2 ст. 1188 ЦК України
встановлено: якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Порядок відшкодування витрат на
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, визначений у статті 1206 ЦК
України. Відповідно до цієї статті
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.
Якщо лікування проводилося закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, у власності територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

Згідно з ч. 1 статті 62 Конституції
України особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду.

Таким чином, суд достовірно встановив,
що:

- обвинувальний вирок суду, яким
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були б
визнані винними у вчиненні злочину, у
зв'язку з яким КП «Уманська міська
лікарня» понесла витрати на
стаціонарне лікування ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, щодо відповідачів не був
постановлений;

- довідка № 22 від 31.10.2013 р., видана КП
«Уманська міська лікарня», містить
відомості про витрати лікарні на
стаціонарне лікування ОСОБА_4 ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а потерпілими у ДТП 04.08.2010 року
згідно з постановами Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 12.03.2013 р. та 07.06.2013 р. були
інші особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_3. І
зазначена в довідці сума витрат в
розмірі 3 174 грн. 60 коп. є більшою за суму
цивільного позову, який був заявлений
прокурором під час розгляду
кримінальної справи № 705/789/13-к, 1/705/131/13, -
2 585 грн. 40 коп.;

- у справі відсутні докази, що містять
відомості про особу (осіб), яка (які) на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортними засобами: автомобілем
«MAN 26.463», д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричіпом
«KOGEL» д.н.з. НОМЕР_2, автомобілем «RENAULT
MAGNUM», з причепом «SCHWARZMULLER PA2/E», д.р.н.
НОМЕР_3.

На підставі наведеного вище, суд дійшов
до висновку, що позов прокурора не
підлягає задоволенню у зв'язку з його
необґрунтованістю і відсутністю
доказів, що підтверджують підстави
пред'явлення позову до відповідачів
про стягнення з них вартості
стаціонарного лікування ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в КП «Уманська міська лікарня».

Керуючись ст. 62 Конституції України,
ст.ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188, 1206 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову прокурора міста
Умані Черкаської області в інтересах
держави в особі Уманської міської ради
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
3 174 грн. 60 коп. витрат на лікування
потерпілих (хворих) ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на
користь Уманської міської ради код
26535796, на рахунок № 2295 в УДК ГУДКУ в
Черкаській області, МФО 854018, відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана сторонами по справі
протягом десяти днів з дня його
проголошення до Апеляційного суду
Черкаської області через Уманський
міськрайонний суд Черкаської області.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повне рішення суду виготовлене 18.02.2014
року.

Суддя:
О. С. Кімстачов