Справа № 466/661/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"12" червня 2014 року Шевченківський
районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді
ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретаря
ДУДНИСЬКОЇ З.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу за позовом
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Львівська
міська рада, про виселення,

в с
т а н о в и в :

Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася в
суд з позовом про виселення ОСОБА_1.,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з однокімнатної
квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності територіальній громаді
м.Львова та перебуває на балансі ЛКП
"Янів-405". Позов мотивує тим, що основний
квартиронаймач вказаної квартири -
ОСОБА_4, батько відповідача ОСОБА_1.,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті
відповідачі залишились проживати у
вказаній квартирі без будь-яких на те
законних підстав. На вимоги звільнити
квартиру відповідачі не реагують. Тому
просить суд постановити рішення про
виселення відповідачів без надання
іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні представник
позивача Цибрух Я.В. підтримав позовні
вимоги. Просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечили повністю покликаючись на
обставини, зазначені у письмових
запереченнях на позов. Вважають, що
квартира була виділена для сім'ї батька
відповідача ОСОБА_1., відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3. вселилися у квартиру зі
згоди основного квартиронаймача
ОСОБА_4 Документально оформити
проживання та реєстрацію відповідачів
у цій квартирі перешкоджало незаконне
відчуження будівлі керівництвом ВАТ
«Львівський мехсклозавод», судові
спори щодо належності будівель
колишнього гуртожитку. Просять у
задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, суд вважає за можливе
вирішити спір у її відсутності.

Представник третьої особи ЛМР Партика
Н.С. в судовому засіданні підтримала
позовні вимоги. Просить позов
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
дійшов висновку про можливість
задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст.58 ЖК Української РСР
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

За ч.3 ст.116 ЖК УРСР осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Будинок АДРЕСА_1 у ньому перебувають у
власності територіальної громади
м.Львова та знаходяться на балансі ЛКП
"Янів-405"(а.с.8). Дана квартира загальною
площею 36,9кв.м складається з житлової
кімнати площею - 17.6кв.м, кухні, балкону
та комунальних вигод.

Судом встановлено, що спірна квартира
була закріплена за ОСОБА_6 (матір'ю
ОСОБА_1.) в 1984р. У квартирі були
зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_4., чоловік,
ОСОБА_2, син (а.с.27,21,46-48).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1994р.
проживав в АДРЕСА_2, з 13.03.2013р.
зареєстрований за адресою АДРЕСА_3
(а.с.99). Він проходив службу в м.Ужгороді.
З 2012р. проходить службу в м.Львові
(а.с.79,94).

Відповідачі ОСОБА_2., ОСОБА_3
зареєстровані за адресою АДРЕСА_4, є
співвласниками цього будинку (а.с.33,48,98).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31).

22.10.2007р. за актом приймання-передачі
документації з обліку проживання
мешканців ОСОБА_4. був основним
наймачем спірної квартири. Інших осіб у
квартирі зареєстровано не було (а.с.32).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ужгород
(а.с.45).

Відповідачі стверджують, що не
проживали за місцем реєстрації, а
постійно проживали у спірній квартирі
з 2007-2009р.р. Зокрема, відповідач ОСОБА_2 з
2007р. проживав разом з батьками у
АДРЕСА_1 у зв'язку з необхідністю
догляду за ними. Зазначають, що
вселилися у цю квартиру зі згоди
наймача ОСОБА_4, який виявляв бажання
зареєструвати ОСОБА_2 у цій квартирі
(а.с.30,34).

Однак суд вважає, що дані твердження не
ґрунтуються на належних доказах. Заява
ОСОБА_4 про реєстрацію місця проживання
ОСОБА_2 від 23.07.2008р. не зареєстрована в
органах ВГІРФО чи в ЛКП «Янів-405»,
підпис заявника не завірений у
встановленому порядку. Оцінка цієї
заяви дана в рішенні Шевченківського
районного суду м.Львова від 21.01.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про визнання
за нею права на користування жилим
приміщенням квартири АДРЕСА_1, яким у
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю вимог ( справа
№1328/1154/2012).

З копій свідоцтв про смерть батьків
ОСОБА_1. вбачається, що обоє вони
померли в м.Ужгороді, а не у м.Львові, де
за твердженнями відповідачів вони їх
доглядали та проживали з ними.

Акти про не проживання відповідачів за
місцем реєстрації та їх проживання за
спірною адресою, квитанції про оплату
комунальних послуг та ремонт квартири
не підтверджують правомірності
вселення та проживання відповідачі у
цій квартирі, виникнення у них права на
користування квартирою (а.с.22,35,96,97,49-73).

Отже, встановлено, що відповідачі у
спірній квартирі не зареєстровані,
ордеру, який є підставою для вселення у
жиле приміщення, не отримали та
самовільно займають же жиле
приміщення. На неодноразові звернення
і попередження ЛКП "Янів-405" про
виселення вони не реагують, що
підтверджується актом складеним
працівниками ЛКП "Янів-405" від 12.12.2013р.
(а.с.7).

Відтак, відповідачі підлягають
виселенню із самовільно зайнятого
жилого приміщення без надання іншого
житла.

З відповідачів в доход держави
необхідно солідарно стягнути судовий
збір по справі.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд робить висновок, що
позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І
Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
жилого приміщення кватири АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в доход держави 243,60грн. судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська