АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1624/14
інстанції Подіновська Г.В.
Доповідач: Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року червня місяця 10 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі Гончар
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 02 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя та усунення перешкод у
користуванні квартирою та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права приватної власності на квартиру
та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А :

23 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя та усунення
перешкод у користуванні квартирою,
посилаючись на те, що з відповідачкою
перебував у зареєстрованому шлюбі з
червня 2001 року по червень 2013 року, мають
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 В період шлюбу
ними за спільні кошти придбана
квартира АДРЕСА_1.

Оскільки відповідачка перешкоджає
йому користуватися спірною квартирою,
та він змушений проживати за іншою
адресою, просив розділити майно, що є
спільною власністю подружжя, визнавши
за ним право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні квартирою, зобов'язати її
передати йому ключі від вхідних дверей.

17 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
про визнання права приватної власності
на квартиру АДРЕСА_1 та зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку у вказаній
квартирі, посилаючись на те, що ця
квартира придбана на кошти її мати
ОСОБА_5, які остання надала їй в борг, а
тому вважає, що це майно є її приватною
власністю.

Рішенням Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 02 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.
Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_2 у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та передати ключі від вхідних
дверей, в задоволені решти позовних
вимог відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на квартиру
АДРЕСА_1, в задоволені решти позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог стосовно поділу
спільного майна подружжя, та в частині
задоволення вимог за зустрічним
позовом стосовно визнання права
приватної власності на квартиру -
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги та
розділити майно, набуте за час шлюбу, що
є спільною сумісною власністю і
визнати за ним право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1. У
задоволенні зустрічної позовної заяви
відмовити повністю.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу ОСОБА_3, посилаючись
на необґрунтованість і
безпідставність її доводів та
законність рішення, просить скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія судді встановила
наступне.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_6 про визнання за нею права
приватної власності на спірну
квартиру, суд першої інстанції виходив
з того, що сторони власних коштів на
придбання квартири не мали, тоді як
джерелом придбання квартири є кошти,
отримані ОСОБА_3 у борг від своєї
матері, ОСОБА_5, а тому є її приватною
власністю і поділу між подружжям не
підлягає.

Проте з таким висновком
погодитись не можна.

Майно набуте подружжям під час
шлюбу, належить дружині і чоловікові
на праві спільної сумісної власності
згідно положень ст. 60 СК України, та у
випадку спору їх частки у такому майні,
згідно ч.1,2 ст. 70 цього Кодексу,
визнаються рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними чи
шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що сторони
перебували у шлюбі з 08.06.2001р., який
розірвали в судовому порядку згідно
рішення суду, яке набрало чинності
14.06.2013р.

Від шлюбу мають неповнолітню
дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

20.02.2004 року, в період шлюбу, укладено
договір купівлі-продажу двокімнатної
квартири АДРЕСА_1, за умовами якого
ОСОБА_8 продала ОСОБА_3 вказану
квартиру за 7018 грн.

Заперечуючи належність вказаної
квартири до спільного майна подружжя
ОСОБА_3 посилалась на ту обставину, що
джерелом оплати за вказаним договором
були кошти, отримані у ОСОБА_5 за
договором позики та письмової розписки
про фактичну передачу позичальникові
суми 2500 дол. СЩА на придбання квартири
10.12.2003р.

Умовами договору позики
передбачені предмет, цілі та строк
повернення отриманих позичальником
коштів. Зокрема у п. 3.2 договору
встановлено, що остаточною датою
повернення позики є 30.12.2006р.

Станом на час розгляду справи,
позичальник ОСОБА_5 жодних вимог про
повернення боргу не заявляла, а ОСОБА_3
не надала доказів про те, що боргові
зобов'язання виконані нею за рахунок
власних коштів.

Оскільки згідно ч.4 ст.65 СК
України, боргові зобов'язання подружжя
перед позикодавцем виникають у випадку
якщо позика отримана одним із подружжя
в інтересах сім'ї, тоді як сам факт
отримання позики не є належним
підтвердженням того факту, що джерелом
придбання спірної квартири, придбаної
у шлюбі із позивачем, є особисті кошти
ОСОБА_3

На ці обставини справи суд уваги
не звернув, норми матеріального права,
що підлягали застосуванню до
правовідносин сторін не застосував, а
висновок про те, що спірна квартира є
особистим майном одного із подружжя не
ґрунтується на законі та суперечить
наведеним вище фактичним обставинам
справи.

Оскільки спірна квартира
придбана за час шлюбу та належить до
спільної сумісної власності, рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання за ОСОБА_2 права власності
на 1/2 її частини слід скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
цієї частини вимог.

Рішення суду в частині
задоволення вимог позивача про
усунення перешкод у користуванні
спірною квартирою та відмову у
скасуванні його реєстрації, в ній не
оскаржене і в апеляційному порядку не
переглядається.

На підставі викладеного, ст.ст.
60,70,65 СК України, керуючись ст.ст. 303, 307,
309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 02 грудня 2013 року в частині
відмови задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання права на 1/2 частини
квартири, набутої у шлюбі та визнання
за ОСОБА_3 права приватної власності на
цю ж квартиру скасувати і ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про визнання права приватної
власності на квартиру та зняття з
реєстраційного обліку відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені ним судові витрати в розмірі
660 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції з часу
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: