Справа №589/807/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Стародубцева Л. О.Номер
провадження 22-ц/788/1082/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І., Таран С. А.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 29 квітня 2014 року

в цивільній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шосткинське
підприємство «Харківенергоремонт» до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 29 квітня 2014
року задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шосткинське
підприємство «Харківенергоремонт»
заборгованість за спожиту теплову
енергію на опалення в сумі 4362 грн. 28 коп.
за період з 01 жовтня 2011 року по 28 лютого
2014 року та судові витрати по справі в
сумі 243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп. з
кожного.

Вказане рішення суду відповідачі
оскаржили в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просять рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким відмовити в позові.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що судом не встановлено,
до якого саме житлового фонду належить
квартира відповідачів, а також суд
першої інстанції не перевірив чи існує
угода між членом сім'ї власника житла
та самим власником вказаної квартири
щодо порядку користування нею.

Також відповідачі вказують на те, що
позивач не надав суду доказів про те, що
надсилав їм повідомлення про
здійснення оплати за надані послуги з
теплопостачання, як і того, що між ними
укладені договірні відносини стосовно
теплопостачання до їх квартири.

Крім того, відповідачі наголошують, що
з жовтня 2008 року вони відмовились від
послуг централізованого
теплопостачання і перейшли на
індивідуальне за рахунок
електроенергії, однак суд вказаних
обставин не з'ясував і безпідставно
стягнув з них заборгованість за ті
послуги, якими вони не користувались.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ТОВ
«Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт» Рекуна С.В. про
залишення рішення суду без змін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3
зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1,
власником якої є ОСОБА_4, з
опалювальною площею 35,30 кв.м (а.с.3).

Виконавцем послуг з централізованого
теплопостачання для опалення та
підігріву питної води по об'єктах,
зокрема, в житловому будинку по вул.
Робочій, буд.17 в м. Шостка, де мешкають
відповідачі, було визначено позивача,
що підтверджується рішенням
виконавчого комітету Шосткинської
міської ради від 28 липня 2006 року № 226
(а.с.6).

Тарифи на послуги з теплопостачання
для населення по підприємству-надавачу
послуг ТОВ «Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт» були скориговані
у відповідності з рішенням виконкому
Шосткинської міської ради від 31 січня
2011 року № 38 (а.с.7-8).

Посилаючись на те, що з 06 жовтня 2008 року
відповідачі не користуються послугами
з теплопостачання, які надає позивач,
оскільки вони у своїй квартирі
встановили індивідуальне опалення за
рахунок електроенергії, у зв'язку з чим
відключили квартиру від
централізованого теплопостачання і
гарячого водопостачання, відповідач
ОСОБА_4 07 жовтня 2008 року та 08 квітня 2014
року повідомила позивача про відмову
від його послуг і просила не
здійснювати нарахування оплати (а.с.36,
37, 41).

Позивач листом від 31 жовтня 2008 року
роз'яснив відповідачці про порядок
відключення від системи
централізованого опалення,
наголосивши, що самовільне відключення
жилого приміщення від
централізованого опалення
забороняється (а.с.38).

Також у листі від 28 квітня 2014 року
позивач повідомив ОСОБА_4, що за надані
послуги з централізованого
теплопостачання вона повинна платити
(а.с.42).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, за період з 01 жовтня 2011 року по 28
лютого 2014 року відповідачі взагалі не
оплачували фактично надані позивачем
послуги з теплопостачання, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 4362
грн. 28 коп., що підтверджується
відповідними розрахунками (а.с.4, 27).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що сім'я
відповідачів не оплачувала надані
позивачем послуги з теплопостачання за
вказаний в уточненому позові період, у
зв'язку з чим у них виник борг, сума
якого підлягає стягненню на користь
позивача, а обставини того, що вони не
використовували надані позивачем
послуги не можуть бути підставою для
звільнення їх від обов'язку оплачувати
фактично надані послуги.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Як передбачено ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з вимогами ст.ст. 20, 21, 22 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» позивач зобов'язаний
забезпечувати своєчасну та відповідну
якість наданих комунальних послуг, а
відповідач, як споживач таких послуг,
зобов'язаний оплачувати комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

У п.18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року, зазначено, що розрахунковим
періодом для оплати послуг є
календарний місяць. Плата за послуги
вноситься не пізніше 20 числа місяця, що
настає за розрахунковим, якщо
договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.п.24, 25 вказаних Правил
споживачі можуть відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Процедура відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води житлового
будинку при відмові споживачів від цих
послуг встановлена Порядком
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим Наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України №4 від 22 листопада 2005 року.

Як встановлено п.п.1.2, 2.1, 2.2, 2.5, 2.6, 2.7
зазначеного Порядку, для реалізації
права споживачів на відмову від
отримання послуг ЦО і ГВП орган
місцевого самоврядування або місцевий
орган виконавчої влади створює своїм
рішенням постійно діючу міжвідомчу
комісію для розгляду питань щодо
відключення споживачів від мереж ЦО і
ГВП (далі - Комісія), призначає голову та
затверджує її склад, затверджує
положення про роботу комісії (склад
комісії наведено в додатку 1).

Для вирішення питання відключення
житлового будинку (будинків) від мереж
централізованого опалення його
власник (власники) повинен (повинні)
звернутися до Комісії з письмовою
заявою про відключення від мереж ЦО і
ГВП.

Комісія розглядає надані документи
лише за наявності затвердженої органом
місцевого самоврядування в
установленому порядку оптимізованої
схеми перспективного розвитку систем
теплопостачання населеного пункту та у
відповідності до неї.

Відключення приміщень від
внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача (орендаря)
квартири (нежитлового приміщення) або
уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається акт
про відключення будинку від мереж ЦО і
ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін
подається заявником до Комісії на
затвердження.

Після затвердження акта на черговому
засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

Ураховуючи, що відповідачі, як члени
сім'ї, належним чином не виконали свого
обов'язку своєчасно і в повній мірі
оплачувати надані послуги з
теплопостачання за період з 01 жовтня 2011
року по 28 лютого 2014 року, тому висновок
суду першої інстанції про стягнення з
них в солідарному порядку
заборгованості в сумі 4362 грн. 28 коп. є
правильним, приймаючи до уваги, що
послуги з централізованого
теплопостачання в їх квартиру
позивачем фактично надавались, так як
протилежного вони не довели.

Підстав для не проведення оплати за
вказані послуги в межах зазначеного в
позові строку відповідачі належними і
допустимими доказами не довели, а ті
доводи, на які вони посилаються в
апеляційній скарзі, такими не
являються.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про
те, що відповідачі не використовували
послуги з централізованого опалення за
спірний період, оскільки на початку
жовтня 2008 року вони в односторонньому
порядку відмовились від отримання
вказаних послуг шляхом відключення
радіаторів в квартирі від
централізованого опалення, не є
підставою для звільнення їх від оплати
вартості таких послуг, так як
матеріалами справи доведено, що
відповідачами не дотримана процедура
відключення їх квартири від мережі
централізованого опалення і вони
фактично самовільно вчинили вказані
дії, хоча відповідні органи на їх
звернення роз'яснили їм порядок
відмови від отримання вказаних послуг
(а.с.34, 35, 38, 42).

Також колегія суддів зазначає, що
відсутність між сторонами договірних
відносин, на чому наголошується в
апеляційній скарзі, не свідчить про
можливість відповідачів не оплачувати
надані комунальні послуги з
теплопостачання, так як фактичний
перебіг відносин між сторонами вказує
на те, що вони мають між собою певні
права та обов'язки, в тому числі і
обов'язок відповідачів своєчасно і в
повній мірі оплачувати надані послуги.

Крім того, посилання в апеляційній
скарзі на те, що відповідачі оплачували
послуги з електропостачання, за
рахунок чого обігрівалась їх квартира,
тому не повинні ще раз платити за
теплопостачання з централізованої
системи не свідчать про помилковість
рішення суду щодо стягнення з них
заборгованості за надані позивачем
послуги, так як вказані послуги з
централізованого теплопостачання їм
фактично надавались, але ними не
використовувались внаслідок
здійснення неправомірних самовільних
дій.

Що стосується інших доводів
апеляційної скарги, то вони також не
спростовують висновків місцевого суду
про задоволення позову і не містять
посилань на такі порушення, які б
слугували підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 29 квітня 2014
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -