У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Беверіз
Груп» до ОСОБА_4 про розірвання
договору та визнання права власності
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «СЕНІОР
ГРУП» на рішення апеляційного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Беверіз Груп» (далі -
ТОВ «Беверіз Груп») звернулося до суду
з указаним вище позовом, посилаючись на
те, що 12 грудня 2013 року уклало з
відповідачем договір про заснування
товариства, за умовами якого предметом
угоди є зобов'язання сторін об'єднати
свої зусилля і спільно діяти для
досягнення загальної мети по створенню
товариства з обмеженою
відповідальністю «Беверіз Інтерпрайз»
та забезпечення виконання
інвестиційних зобов'язань. Його
вкладом в обмін на частку в статутному
капіталі товариства є наступне майно -
нежитлова будівля літ. Б по АДРЕСА_1,
загальною площею 510,7 кв. м, загальна
балансова вартість якої 420 тис. грн.
Відповідно до договору частки
учасників повинні бути оплачені
сторонами в розмірі не менше 50 % при
створенні товариства до його державної
реєстрації. Для оформлення угоди вони
повинні були зустрітися 12 грудня 2013
року у приватного нотаріуса ОСОБА_5
Товариство у повному обсязі виконало
свої зобов'язання, підготувало акт на
передачу майна, який було підписано
відповідачем, підготовлено довідку про
балансову вартість майна, що
передається до Статуту товариства, але
ОСОБА_4 у зазначений строк до нотаріуса
не з'явився, довідку про внесення
грошей не надав, на телефонні дзвінки
не відповідав.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Беверіз
Груп», уточнивши позовні вимоги,
просило суд розірвати договір про
заснування товариства з обмеженою
відповідальністю «Беверіз Інтерпрайз»
та акт приймання-передачі майна від 12
грудня 2013 року, визнати за ТОВ «Беверіз
Груп» право власності на нежитлову
будівлю літ. Б по АДРЕСА_1, загальною
площею 510,7 кв. м, зобов'язати ОСОБА_4
замовити та виготовити технічний
паспорт у відповідних, ліцензованих
(сертифікованих) організаціях на
вказану нежитлову будівлю та стягнути
судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 20 січня 2014 року позов
ТОВ «Беверіз Груп» задоволено.
Розірвано договір про заснування
товариства з обмеженою
відповідальністю «Беверіз Інтерпрайз»
та акт приймання-передачі майна від 12
грудня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та
ТОВ «Беверіз Груп». Визнано за ТОВ
«Беверіз Груп» право власності на
нежитлову будівлю літ. Б по АДРЕСА_1,
загальною площею 510,7 кв. м. Зобов'язано
ОСОБА_4 замовити та виготовити
технічний паспорт у відповідних,
ліцензованих (сертифікованих)
організаціях на нежитлову будівлю літ.
Б по АДРЕСА_1, загальною площею 510,7 кв. м.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю «СЕНІОР
ГРУП» просить рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову ТОВ «Беверіз Груп», апеляційний
суд на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що умов
для визнання права власності на спірне
нежитлове приміщення за ТОВ «Беверіз
Груп» з підстав, передбачених ст. ст. 321,
392 ЦК України, немає, оскільки позивач
не довів, що здійснював будівництво
нерухомості, що є його процесуальним
обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про порушення
прав товариства з обмеженою
відповідальністю «СЕНІОР ГРУП» у
зв'язку з його незалученням до участі в
справі безпідставні, оскільки,
по-перше, заявник не просить захистити
його права, а просить залишити в силі
рішення суду першої інстанції, яким
право власності на спірне нежитлове
приміщення визнано за ТОВ «Беверіз
Груп», а, по-друге, договір
купівлі-продажу спірного приміщення
заявником укладено 7 березня
2014 року, тобто після ухвалення рішення
районним судом, а апеляційний суд
переглядає рішення суду в межах
доводів, доказів та законодавства, які
існували на час ухвалення рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «СЕНІОР
ГРУП» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта