Дата документу 27.03.2014
Провадження № 2/334/647/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лисенко
Л.І.,

при секретарі - Піка А.А.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення,

в с т а н о в и в:

Позивача ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення.

В заяві позивачі зазначила, що 5/12
часток квартири АДРЕСА_1 належить їй,
ОСОБА_1, на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
на спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Першої
Запорізької державної нотаріальної
контори 11.06.2010 року, реєстровий № 3-289.
Право власності зареєстровано у
Запорізькому міжміському бюро
технічної інвентаризації 15.06.2010 року,
реєстраційний № 25936342, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві
приватної власності 7/12 часток спірної
квартири.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11.07.2013 року по справі №
334/1177/13-ц було розділено особисті
рахунки та визначений порядок
користування квартирою, а саме: ОСОБА_2
виділено кімнату № 1, розміром 13,89 кв.м.
та № 3, площею 13,13 кв.м.; позивачці ОСОБА_1
виділено кімнату № 2, розміром 15,91 кв.м.;
у загальному користуванні залишено
кухню, розміром 5,88 кв.м., ванну кімнату,
розміром 2,56 кв.м., вбиральню, розміром
1,04 кв.м., коридор, розміром 8,53 кв.м.,
комору, розміром 0,94 кв.м., балкон,
розміром 0,73 кв.м.

У спірній кімнаті проживає відповідач,
зберігає в ній свої речі. Позивачка не
має можливості користуватися своєю
кімнатою та приміщеннями загального
користування, після неодноразових
спроб вирішити питання мирним шляхом,
відповідач взагалі перестав пускати
позивачку в квартиру, ключі від вхідних
дверей не надає.

Ці обставини істотно порушують права
позивачки на вільне користування своїм
житлом, у зв'язку із чим, вона вимушена
була звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав.

Позивачка просить суд усунути їй
перешкоди у здійсненні нею права
власності на житло - квартиру АДРЕСА_2,
виселити відповідача ОСОБА_2 з кімнати
№ 2, розміром 15,91 кв.м., яка знаходиться в
квартирі АДРЕСА_2, вселити її в житлову
кімнату № 2, розміром 15,91 кв.м., яка
знаходиться в квартирі АДРЕСА_2,
зобов'язати ОСОБА_2 передати їй ключі
від вхідних двере квартири АДРЕСА_2,
зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй у
здійсненні права спільної часткової
власності на квартиру АДРЕСА_2
відповідно до рішення Ленінського
районного суду м.Запоріжжя від 11.07.2013
року, стягнути з відповідача сплачений
при подачі позовної заяви судовий збір.

У судовому засіданні позивачка
уточнила позовні вимоги, просить суд
виселити відповідача

ОСОБА_2 з кімнати № 2, розміром 15,91 кв.м.,
яка знаходиться в квартирі АДРЕСА_2,
вселити її в житлову кімнату № 2,
розміром 15,91 кв.м., яка знаходиться в
квартирі АДРЕСА_2, стягнути з
відповідача сплачений при подачі
позовної заяви судовий збір, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився з невідомих суду причин, про
день і час судового засідання
повідомлений, заперечень на позов не
надав, у зв'язку із чим, проведено
заочний розгляд справи зі згоди
позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
всі представлені докази в сукупності,
суд вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3
належить двом співвласникам позивачці
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві приватної
власності.

Позивачці ОСОБА_1 - на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Першої
Запорізької державної нотаріальної
контори 11.06.2010 року, реєстровий № 3-289
(а.с.10).

Право власності зареєстровано у
Запорізькому міжміському бюро
технічної інвентаризації 15.06.2010 року,
реєстраційний № 25936342, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст. 150 ЖК Української РСР
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 11.07.2013 року по справі №
334/1177/13-ц було розділено особисті
рахунки та визначений порядок
користування квартирою, а саме: ОСОБА_2
виділено кімнату № 1, розміром 13,89 кв.м.
та № 3, площею 13,13 кв.м.; позивачці ОСОБА_1
виділено кімнату № 2, розміром 15,91 кв.м.;
у загальному користуванні залишено
кухню, розміром 5,88 кв.м., ванну кімнату,
розміром 2,56 кв.м., вбиральню, розміром
1,04 кв.м., коридор, розміром 8,53 кв.м.,
комору, розміром 0,94 кв.м., балкон,
розміром 0,73 кв.м.

Позивачка не має можливості
користуватися своєю кімнатою та
приміщеннями загального користування,
після неодноразових спроб вирішити
питання мирним шляхом, відповідач
взагалі перестав пускати позивачку в
квартиру, ключі від вхідних дверей не
надає.

Відповідно до ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Конституція має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй.

На підставі викладеного та керуючись
ст.41 Конституції України, ст.ст. 10, 60, 212,
213, 224 ЦПК України, ст.307, 386, 391 ЦК України,
суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні житловим
приміщенням та вселення задовольнити.

Виселити відповідача ОСОБА_2 з кімнати
№ 2, розміром 15,91 кв.м., яка знаходиться в
квартирі АДРЕСА_2.

Вселити ОСОБА_1 в житлову кімнату № 2,
розміром 15,91 кв.м., яка знаходиться в
квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 сплачений при подачі
позовної заяви судовий збір в сумі 229,40
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя:
Лисенко Л. І.