Єдиний унікальний номер 242/530/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3669/2014
Головуючий у 1 інстанції Пирогова Л.В.
Доповідач Осипчук О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 15" квітня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого-судді : Осипчук О.В.,

суддів: Смєлік С.Г., Ткачук С.С.,

при секретарі: Біляєві М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
державного підприємства
«Селидіввугілля», третя особа
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Новогродівці
Донецької області, про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої внаслідок
професійного захворювання на
підприємстві, за апеляційною скаргою
державного підприємства
«Селидіввугілля» на рішення
Селидівського міського суду Донецької
області від 26 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Селидівського міського суду
Донецької області від 26 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до державного
підприємства «Селидіввугілля», третя
особа відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Новогродівці Донецької області, про
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої внаслідок професійного
захворювання на підприємстві,
задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Селидіввугілля» на
користь ОСОБА_1 у відшкодування
моральної шкоди 7500 гривень. У решті
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодився
відповідач ДП «Селидіввугілля» та
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалите
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги
посилається на те, що судом першої
інстанції було не в повному обсязі
досліджено всі обставини по справі,
порушено вимоги ст.ст. 10,60 ЦПК України,
оскільки кожна із сторін зобов'язана
довести ті обставини на які він
посилається, як на підставу своїх
вимог. При вирішенні спору судом першої
інстанції залишено поза увагою
з'ясування питань щодо встановлення
факту наявності моральної шкоди,
ступеню вини відповідача, чи мали місце
порушення правил охорони праці, правил
безпеки тощо. В матеріалах справи
відсутній висновок МСЕК про наявність
факту моральної шкоди, а позивачем не
надано будь - яких доказів спричинення
такої шкоди відповідачем.

Сторони до апеляційного суду не
з'явилися, про час та місце розгляду
повідомлені належним чином шляхом
направлення судових повісток
рекомендованою поштою з повідомленням
та відправлення телефонограм, які
зареєстровані в журналі телефонограм
за номерами 289-291 ( а.с. 51-55).

Від державного підприємства
«Селидіввугілля» та третьої особи -
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Новогродівці
Донецької області надійшли заяви про
розгляд справи у відсутність їх
представників.

Апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції визнано
встановленим, що позивач продовж
тривалого часу працював на
підприємствах вугільної
промисловості, зокрема на ВП «Шахта
«Росія» ДП «Селидіввугіллля», де
внаслідок шкідливих та небезпечних
умов праці отримав професійне
захворювання - хронічний бронхіт.

Згідно акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання, затвердженого
начальником Селидівського міжміського
відділу Головного управління
Держсанепідемслужби у Донецькій
області, головним державним санітарним
лікарем міст Селидове та Новогродівка,
складеного 25.07.2013 року на ВП «Шахта
«Росія»» м. Новогродівка Донецької
області, ОСОБА_1 встановлено діагноз:
«Хронічний бронхіт ІІ в фазі
затихаючого загострення, дифузний
аневмофіброз, ЛН І ст. - захворювання
професійне, встановлено вперше».
Причиною виникнення професійного
захворювання є концентрація пилу на
робочих місцях гірник підземний
дільниці РОВО ВП «Шахта «Росія»» ДП
«Селидіввугілля», що склала від 30 мг/м3
до 60 мг/м3, на робочому місці прохідника
- від 30 мг/м3 до 160 мг/м3.

Згідно висновку МСЕК від 16 вересня 2013
року позивачеві первинно встановлено
25% втрати професійної працездатності
безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача і стягуючи на його користь 7500
грн., суд виходив із втрати позивачем
професійної працездатності у 25% і з
того, що умовами виробництва
позивачеві спричинена моральна шкода,
компенсація якої в грошовому виразі
належить стягненню з відповідача.

Розглядаючи справу по суті, суд
обґрунтовано виходив з того, що
правовідносини, які виникли між
сторонами в зв'язку з відшкодуванням
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я позивача,
регулюються ст. 237-1 КЗпП України, яка
передбачає підстави відповідальності
за завдану моральну шкоду, спричинену
внаслідок порушення законних прав
працівника.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на
всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган. Умови праці на
робочому місці, безпека технологічних
процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів
виробництва, стан засобів колективного
та індивідуального захисту, що
використовуються працівником, а також
санітарно - побутові умови повинні
відповідати вимогам нормативних актів
про охорону праці. Власник або
уповноважений ним орган повинен
впроваджувати сучасні засоби техніки
безпеки, які запобігають виникненню
професійних захворювань працівників.

Суд обґрунтовано дійшов висновку про
те, що позивачу умовами виробництва
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, що порушило його
звичні нормальні зв'язки, які
потребують від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

З огляду на наведене не приймається до
уваги довід скарги про неправильне
застосування судом норм матеріального
права та недоведеність позивачем
спричинення йому моральної шкоди.

Визначаючись з розміром суми у
відшкодування моральної шкоди, суд
врахував ступінь, характер, обсяг та
тривалість страждань, зниження
життєвої активності позивача,
систематичне нездужання організму,
переживання з приводу погіршення
відносин з оточуючими і стягнув на
користь позивача 7500 грн., з чим
погоджується і апеляційний суд.

Суд першої інстанції всебічно і повно
з'ясував обставини справи, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні. Судом постановлено
обґрунтоване рішення з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Селидіввугілля»
відхилити.

Рішення Селидівського міського
суду Донецької області від 26 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання аконної сили.

Головуючий:.

Судді: