Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року року
м.
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -
Бедьо В.І.

при секретарі -
Холмогоровій Л.В.

з участю позивачки - ОСОБА_1 та її
представника - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про визначення часток у спільній
сумісній власності та припинення
права на частку у спільному майні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом,
в якому просять припинити право
відповідача на належну йому частку у
спільній власності - квартирі АДРЕСА_1
та визнати за ними право власності на
належну відповідачу частку.

В обґрунтування позовних вимог
покликаються на те, що вони та
відповідач є власниками спірної
квартири, яка належить їм на праві
спільної сумісної власності. Виходячи
із принципу рівності часток
співвласників, кожному з них належить
по 1/3 вказаної квартири.

Позивачі зазначають у позовній заяві,
що частка відповідачки ОСОБА_5 в
спільному майні є незначною, а саме 1/3 і
не може бути виділена в натурі,
оскільки річ є неподільною.

Згідно звіту оцінки вартості квартири,
експертом визначена вартість квартири
станом на 18.09.2013 року і в загальному
складає 313 091 гривні, відповідно
вартість ОСОБА_5 складає 104 363 гривні

Крім того спільне володіння і
користування майном є неможливе з
огляду на постійні скандали, погрози,
залякування з боку відповідачки в
адрес власної матері - ОСОБА_1

Важливим є також факт, що ОСОБА_5 не несе
жодних витрат на комунальні послуги,
відмовляється брати участь в
необхідних ремонтних роботах.

На думку позивачів припинення
власності на частку у спільному майні
не завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачки та членам її сімї,
оскільки вона разом з родиною з 1993 року
постійно проживає в АДРЕСА_2 у власному
будинку.

На підставі наведеного позивачі
просять визначити, що частки
співвласників квартири АДРЕСА_1 -
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рівними,
встановити, що їм належить по 1/3 частині
вказаної квартири, припинити право
власності на частку ОСОБА_5 у спільному
майні з виплатою їй грошової
компенсації вартості її частки, а саме:
1/3 частини квартири у сумі 104 363, 00
гривень відповідно до вартості майна
зазначеного у звіті про оцінку майна та
визнати право власності на її 1/3
частину квартири за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в
рівних частинах, а саме по 1/6 частині,
покласти всі судові витрати на
відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник позивачів позов
підтримали, дали пояснення аналогічні
змісту позовної заяви, просили позов
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи, однак 23.05.2014 року надіслала на
адресу суду письмові пояснення, в яких
позов підтримала та просила розглядати
справу у її відсутності у зв'язку з тим,
що на даний час проживає за межами
України.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнала позовні вимоги в
частині визначення часток сторін,
однак заперечила щодо позбавлення її
довірителя права на частку у спільній
квартирі з тих підстав, що ОСОБА_5 має
намір вільно нею користуватися і з цією
метою навіть звернулась до суду з
позовом про визначення порядку
користування спільною сумісною
власністю.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, представника
відповідача, з"ясувавши дійсні
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ст.368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на
праві спільної сумісної власності
квартира АДРЕСА_1.

Право спільної сумісної власності на
дану квартиру за вищевказаними особами
підтверджується свідоцтвом про право
власності на житло від 26 червня 1996,
виданим Виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради народних
депутатів №102.

На даний час вирішити питання щодо
визначення часток в спільному
сумісному майні в позасудовому порядку
сторони не можуть, оскільки
перебувають у неприязних стосунках.

В судовому засіданні встановлено, що
ніякої домовленості між
співвласниками квартири про виділення
часток в спільній сумісній власності
не було і відповідно частки кожного із
співвласників є рівними і становлять
по 1/3 частці.

Відповідно до ст. 370, 372 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

З огляду на вказані норми закону суд
приходить до висновку, що частки
співвласників квартири АДРЕСА_1 -
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рівними і
відповідно їм належить по 1/3 частині
вказаної квартири.

З пояснень сторін та письмових
матеріалів справи вбачається, що
сторони не в змозі самостійно
врегулювати питання їх спільного
володіння та користування спірним
майном - квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі та відповідач перебувають у
неприязних відносинах, які
унеможливлюють спільне користування
нерухомістю.

Зокрема вказаний факт підтверджується
доданим до справи повідомленням від
18.11. 2013 року за № 72-8737 вих.13 Прокуратури
м. Ужгорода, з якого вбачається , що
позивачка ОСОБА_1 неодноразово
зверталась до Ужгородського МВ УМВС
України із заявами про неправомірні
дії щодо неї з боку ОСОБА_5

З доданих до матеріалів справи
письмових пояснень позивачки ОСОБА_4
вбачається, що остання намагається
захистити свою матір ОСОБА_1 від
агресивної поведінки її сестри -
відповідачки по справі - ОСОБА_5

Факти агресивної поведінки
відповідачки по справі ОСОБА_5 по
відношенні до позивачки ОСОБА_1
підтвердила допитана у судовому
засіданні у якості свідка ОСОБА_6, яка
показала, що завжди навідуючи свою
матір, відповідачка вчиняє сварки,
ображає її, хоче виселити з їх спільної
квартири.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що особисто чула як
ОСОБА_5 ображала свою матір - позивачку
ОСОБА_1

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 так само
підтвердили факт агресивних дій ОСОБА_5
до своєї матері, позивачки по справі,
показали, що неодноразово їх суперечки
закінчувались викликом працівників
правоохоронних органів.

Відповідно до висновку, викладеного у
звіті про оцінку квартири за адресою
АДРЕСА_1, станом на 18 вересня 2013 року її
ринкова вартість становить 313 091
гривень.

З оглянутих судом матеріалів справи
вбачається, що згідно вимог ДБН
неможливо кожній із сторін виділити
ізольовану квартиру з окремим виходом.

Судом встановлено, що спірна квартира
являється єдиним постійним місцем
проживання позивачки ОСОБА_1 Разом з
тим в судовому засіданні з'ясовано, що
відповідачка ОСОБА_5 постійно проживає
з сімєю в АДРЕСА_2, маючи фактично своє
власне постійне житло.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 згодні
відшкодувати відповідачці ОСОБА_5
вартість її частки у спірній квартирі
та внесли на рахунок ТУ ДСА в
Закарпатській області суму коштів у
розмірі 104 363, 00 гривень, що відповідно
до висновку експертизи становить 1/3
частину вартості квартири.

В судовому засіданні представник
відповідача не заперечила стосовно
встановленої експертом ціни спірної
квартири.

Разом з тим на її думку питання
спільного володіння квартирою можливо
вирішити шляхом винесення судового
рішення, яке врегулює порядок
користування квартирою.

Однак всупереч ст. 60 ЦПК України
відповідачем та її представником не
доведено, яким шляхом сторони будуть
мирно співіснувати в межах одного
приміщення, з огляду на те, що в них
склалися неприязні стосунки, які
фактично унеможливлюють спільне
користування та володіння спірною
квартирою.

З огляду на зазначене, з метою
врегулювати існуючі непереборні
суперечності між сторонами, зважуючи
інтереси кожного, враховуючи похилий
вік позивачки ОСОБА_1, суд приходить до
висновку, що запропонований позивачем
варіант компенсації відповідачці її
частки квартири з одночасним
позбавленням права її на вказану
частину майна є можливістю для сторін
нормального подальшого життя.

Відповідно до ст.365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Як вбачається із змісту даної норми
законодавець визначив три самостійні
підстави, кожна з яких окремо може
слугувати приводом для припинення
права власності на частку в спільному
майні, однак, за умови, що таке
припинення не задасть істотної шкоди
співвласнику.

З огляду на те, що відповідачка ОСОБА_5
має постійне місце проживання, частка
її у спільному майні є незначною,
відповідно припинення права власності
на її частку не завдасть істотної шкоди
її інтересам та інтересам її сімї.

З врахуванням відсутності можливості
реального поділу спірної квартири та
неможливості виділення частки
позивача в натурі, внесення позивачами
на депозитний рахунок вартості частки
відповідача, розмір якої не
оспорюється відповідачем, суд
приходить до висновку, що право
відповідача на належну йому частку
слід припинити, стягнувши в його
користь компенсацію її вартості, що
внесена позивачами на депозитний
рахунок та визнати за позивачами право
спільної часткової власності на
належну відповідачці ОСОБА_5 1/3 частку у
спільній власності по 1/6 частині.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до ст.88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 365, 367, 368, 372,
Цивільного кодексу України та
керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки співвласників
квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 є рівними і складають по 1/3
частки кожного.

Припинити право власності ОСОБА_5 на
1/3 частку квартирі АДРЕСА_1, вартістю 104
364, 00 грн. Сплачену позивачкою ОСОБА_1 на
депозитний рахунок № 0422 ТУ ДСА у
Закарпатській області (Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Закарпатській
області) компенсацію вартості частки
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 104
364, 00 грн (сто чотири тисячі триста
шістдесят чотири гривні) повернути
відповідачці ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4 право
власності на належну ОСОБА_5 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 у рівних частинах , а
саме по 1/6 частині.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сплачений позивачами
судовий збір в сумі 1043.63 грн. ( одна
тисяча сорок три гривні 63 коп.)

Апеляційна скарга на рішення
може бути подана до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Бедьо В.І.