АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/1159/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1940/14
Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В.
Доповідач Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Петренка В.М., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами Приватного
сільськогосподарського підприємства
"ПриватАгро" та ОСОБА_1 на рішення
Оржицького районного суду Полтавської
області від 07 травня 2014 року у справі за
позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"ПриватАгро" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за договором позики, про
стягнення боргу за договором
зобов'язання та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до приватного
сільськогосподарського підприємства
"ПриватАгро" про встановлення
нікчемності та визнання недійсним
договорів зобов'язання та позики.,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне сільськогосподарське
підприємство "ПриватАгро" звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики,
про стягнення боргу за договором
зобов'язання, посилаючись на те, що
29.12.2007 року ПСП «Приват Агро» передало
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 21989,27
грн., що підтверджується власноручно
написаними ним заявами. Видача коштів
здійснювалась згідно видаткових
касових ордерів № 244 від 29.12.2007 року на
суму 1475,27 грн.; № 252 від 11.01.2008 року на
суму 912 грн.; № 257 від 17.01.2008 року на суму
2000 грн.; № 2 від 17.01.2008 року на суму 2600
грн. та № 8 від 23.01.2008 року на суму 15000
грн. Між сторонами було укладено
договір позики від 29.12.2007 року, згідно
якого ОСОБА_1 зобов'язувався повернути
позивачеві всю суму позики до 01.08.2011
року щомісячними платежами до 10 числа
кожного місяця по 700 грн. Позику
повернуто на суму 5003 грн., тобто
заборгованість складає 16986,27 грн.
Договором передбачено, виплата пені у
розмірі 0,02% від суми боргу за кожен день
прострочення, яка становить 6277,66 грн.;
інфляційні нарахування у розмірі 676,45
грн. та 3% річних за 1057 днів прострочення
платежів у розмірі 1475,71 грн. Враховуючи,
що відповідач свої зобов'язання за
договором виконав лише частково,
просили стягнути з ОСОБА_1 25416,09 грн. та
судові витрати.

05.12.2013 року Приватне
сільськогосподарське підприємство
"ПриватАгро" звернулося до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1 коштів
за пошкоджений автомобіль «VOLKSWAGEN T-5»
д.н.з. НОМЕР_1, який на праві власності
належить ОСОБА_2 Мотивуючи свої вимоги
тим, що 01.03.2008 року між ПСП «Приват Агро»
та ОСОБА_1 було укладено договір, згідно
якого останній зобов'язався
відшкодувати збитки, що були завдані
вищевказаному автомобілю внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась 29.12.2007 року з вини водія
ОСОБА_1 Відповідач взяв на себе
обов'язок повертати позивачеві кошти у
розмірі 57435,34 грн. з 01.09.2011 року
щомісячними платежами у розмірі 700 грн.
до 10 числа до повного погашення суми
завданих збитків. ОСОБА_1 умов договору
не виконував, в зв'язку з чим,
відповідно до договору повинен
сплачувати позивачеві пеню у розмірі
0,02% за кожен день прострочення платежу,
що становить 9252,88 грн.; 3% річних за 806
днів прострочення платежів у розмірі
3804,89 грн. Просили стягнути з ОСОБА_1 70493,11
грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 10.12.2013 року вказані
позови об'єднано в одне провадження.

ОСОБА_1 19.12.2013 року звернувся до суду із
зустрічними позовами у яких вказав, що,
до каси підприємства на протязі
квітня-липня та вересня 2008 року ним
внесено кошти у сумі 3506,05 грн. Вважає
угоди, що надані ПСП «Приват Агро» є
нікчемними, оскільки посадові особи
Онішківської сільської ради при їх
посвідченні порушили їх форму.
Нотаріальне посвідчення договорів
проведено з порушенням п. 260
«Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».
Вказані угоди були вчинені при збігу
тяжких обставин та на вкрай не вигідних
умовах. Угоди були посвідчені
секретарем сільської ради пізніше ніж
вони були укладені. У договорі позики
немає вказівки на передачу йому грошей,
відсутня розписка ОСОБА_1, як
позичальника грошей. Вказує, що
передачі грошей не було, а отже такий
договір повинен бути визнаний
недійсним.

За шкоду завдану водієм при виконанні
трудових обов'язків, має відповідати
власник джерела підвищеної небезпеки.
Просив встановити нікчемність
договору позики укладеного 29.12.2007 року
та визнати його недійсним. Крім того,
просив встановити нікчемність
договору зобов'язання від 01.03.2008 року та
визнати його недійсним.

Ухвалою суду від 06.02.2014 року зустрічні
позови ОСОБА_1 до ПСП «ПриватАгро»
об'єднано в одне провадження з
первісними позовними вимогами.

Рішенням Оржицького районного суду
Полтавської області від 07 травня 2014
року позовні вимоги Приватного
сільськогосподарського підприємства
"ПриватАгро" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Приватного сільськогосподарського
підприємства "ПриватАгро" борг за
договором позики від 29.12.2007 року у
розмірі 16984 грн. 27 коп., 3% річних у
розмірі 1168,42 грн. та 54 грн. як індекс
інфляції. Всього до стягнення підлягає
17206,69 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
приватного сільськогосподарського
підприємства «Приват Агро» судовий
збір у розмірі 229 грн.40 коп. В іншій
частині позовних вимог приватного
сільськогосподарського підприємства
«Приват Агро» відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовів
ОСОБА_1 відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилося
приватне сільськогосподарське
підприємство «ПриваптАгро», подавши
апеляційну скаргу оскаржує рішення в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ПСП «ПриватАгро» про стягнення з
ОСОБА_1 коштів у загальній сумі 70493,11
грн. за договором від 01.03.2008р., вважає
його таким, що прийняте з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення спору,
просить скасувати рішення районного
суду в частині відмови у задоволенні
позовних вимог ПСП «Приват Агро» щодо
стягнення з ОСОБА_1 70493,11 грн. за
договором від 01.03.2008 року, в цій частині
просить ухвалити нове про задоволення
позовних вимог.

В апеляційному порядку вказане рішення
суду також оскаржив ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
районного суду в частині стягнення з
нього боргу за договором позики від
29.12.2007 року в сумі 17206,69 грн. та судових
витрат змінити, відмовивши в
задоволенні вказані позовних вимог ПСП
«Приват Агро» повністю. Просить
оскаржуване рішення в частині відмовив
в задоволенні його позову скасувати,
ухвалити нове, явким його позовні
вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Судом встановлено, що відповідно до
договору від 29.12.2007 року ОСОБА_1 отримав
у ПСП «Приват Агро» позику у сумі 21989,27
грн., зобов'язався повернути кошти в
строк до 01 серпня 2011 року щомісячними
платежами в сумі 700 грн. до 10 числа
кожного місяця. Сторони обумовили, що у
разі несвоєчасного внесення платежів
ОСОБА_1 сплачує ПСП «Приват Агро» пеню у
розмірі 0,02% за кожен день
заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані кошти видавались відповідачу
за видатковими касовими ордерами № 244
від 29.12.2007 року на суму 1475,27 грн.; № 252 від
11.01.2008 року на суму 912 грн.; № 257 від 17.01.2008
року на суму 2000 грн.; № 2 від 17.01.2008 року
на суму 2600 грн. та № 8 від 23.01.2008 року на
суму 15000 грн.

Згідно квитанцій до прибуткового
касового ордера № 84 від 17.09.2008 року,
ордера № 59 від 11.07.2008 року; ордера № 43
від 10.06.2008 року.; ордера № 26 від 08.05.2008
року.; ордеру № 21 від 11.04.2008 року до каси
підприємства ОСОБА_1 було внесено 3506
грн. в рахунок погашення позики згідно
договору від 29.12.2007 року. Фактично
відповідач вніс до каси підприємства
по даному договору суму 5003 грн. що
визнали сторони у справі.

У строки, визначені договором, позику
ОСОБА_1 підприємству не повернув. В
зв'язку з цим відповідач має
заборгованість по договору позики у
розмірі 16984,27 грн. Крім того, пунктом 2
вказаного договору сторони визначили,
що у разі порушення позичальником
своїх зобов'язань він сплачує ПСП
«Приват Агро» пеню у розмірі 0,02% за
кожен день заборгованості.

Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та в порядку,
що встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суми
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Враховуючи встановлені у справі
обставини, наявність невиконаного
відповідачем грошового зобов'язання по
договору позики перед позивачем, суд
першої інстанції, виходячи зі змісту
статті 1049, 1050, 625 ЦК України, дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для часткового задоволення позову ПСП
«Приват Агро», визначивши суму яка
підлягає стягненню з відповідача в
розмірі 17206,69 грн..

Як вбачається з матеріалів справи,
01.03.2008 року між ОСОБА_1 та ПСП «Приват
Агро» укладено договір згідно якого,
ОСОБА_1 зобов'язався з 01.09.2011 року і до
повного погашення заборгованості
здійснювати відшкодування коштів у
сумі 57435,34 грн. щомісячними платежами у
розмірі 700 грн., за пошкодження ТЗ, який
перебував в оренді підприємства, яким
29.12.2008 року керував ОСОБА_1 та скоїв ДТП.

Пунктом 2 вказаного договору сторони
визначили, що у разі порушення
позичальником своїх зобов'язань він
сплачує ПСП «Приват Агро» пеню у
розмірі 0,02% за кожен день
заборгованості.

Встановлено, що ОСОБА_1 працював водієм
у ПСП «Приват Агро» з 01.08.2007 року до
01.04.2008 року та за ним був закріплений
автомобіль марки «VOLKSWAGEN T-7» д.н.з.
НОМЕР_1, на якому було вчинено
дорожньо-транспортну пригоду. ПСП
«Приват Агро» володіло автомобілем на
підставі договору оренди
транспортного засобу № 6 від 01.11.2007 року
зі строком дії на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа повинна
відшкодувати шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Районний суд вірно встановив, що ОСОБА_1
на час вчинення ДТП працював водієм у
ПСП «Приват Агро», тому відшкодування
шкоди, заподіяної працівником
підприємству внаслідок порушення
покладених на нього трудових
обов'язків передбачено главою
ІХ КЗпП України.

Оскільки, між сторонами існували
трудові взаємовідносини, суд першої
інстанції вірно врахував вимоги ст. 233
КЗпП України та пришов до
обґрунтованого висновку, що
підприємство звернулося до суду з
вимогами про стягнення з ОСОБА_1
заподіяної матеріальної шкоди поза
межами строку позовної давності.

Укладення договору 01.08.2008 року про
відшкодування шкоди не змінює природи
правовідносин, що склались між
сторонами та пов'язані з виконанням
працівником покладених на нього
трудових обов'язків.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що підстав
для визнання нікчемними чи недійсними
правочинів укладених між ним та ПСП
«Приват Агро» 29.12.2007 року та 01.03.2018 року
не має.

Такий висновок є вірним та
узгоджується з матеріалами справи.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою- третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час
укладення оспорюваних договорів
порушено вимоги Інструкції «Про
порядок вчинення нотаріальних дій
посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських
рад народних депутатів України» не є
підставою для визнання недійсними
вказаних договорів.

Секретарем виконавчого комітету
Онішківської сільської ради було
посвідчено належність підписів особам,
що вчиняли правочин.

Суд першої інстанції повно та
об'єктивно встановив фактичні
обставини справи і дав їм належну
правову оцінку, дослідив надані
сторонами докази, на підставі яких
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог ПСП «Приват
Агро» та відмову в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1. При цьому,
суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права відповідно
до характеру правовідносин, що
склалися між сторонами та в межах
заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційних скаргах,
колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому апеляційні скарги слід
відхилити, а рішення суду - залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Приватного
сільськогосподарського підприємства
"ПриватАгро" та ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оржицького районного суду
Полтавської області від 07 травня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
недоплачений судовий збір в розмірі 92
грн. 60 коп. (за подачу апеляційної
скарги).

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий : /підписи/
Одринська Т.В.

судді:
Петренко В.М

Акопян В.І.

копія вірно:_____________________________________________