Єдиний унікальний номер 205/3110/14-ц
справа № 2/205/2687/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м.Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська Шавула В.С.,
розглянувши матеріали позовної заяви
прокурора Ленінського району
м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Ленінського району
м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1
звернувся до Ленінського районного
суду м.Дніпропетровська позовом до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
за договором позики.

Згідно визначених ухвалою від 21 квітня
2014 року недоліків позовної заяви,
прокурору необхідно було надати суду
документи, які підтверджують
неможливість громадянина ОСОБА_1
самостійно здійснювати представництво
своїх інтересів.

На виконання ухвали суду 02 червня 2014
року до суду надійшли письмові
пояснення прокурора Ленінського
району м.Дніпропетровська із копією
медичної довідки Клінічної лікарні № 1.

При вирішенні питання щодо
відкриття провадження суд виходить із
наступного.

Здійснюючи нагляд за додержанням і
застосуванням законів, прокурор має
право опротестовувати акти органів,
рішення і дії посадових осіб (п.1, 2 ч.2
ст.20, ч.1 ст.21 Закону № 1789-12), а також
звертатися до суду з заявами про захист
прав і законних інтересів громадян,
держави, підприємств та інших
юридичних осіб (п.6 ч.2 ст.20, ч.4 ст.21
Закону 1789-12), форми звернення якого
конкретизуються в окремих видах
судочинства.

У відповідності до ч.2 ст.45 ЦПК України в
редакції Закону України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства» від 20 грудня 2011 року №
4176-VI з метою представництва інтересів
громадянина в суді прокурор в межах
повноважень, визначених законом, має
право звертатися до суду із позовною
заявою, але при цьому, зобов'язаний
надати суду документи, які
підтверджують неможливість
громадянина самостійно здійснювати
представництво своїх інтересів.

У відповідності до ст.3 Закону
України «Про безоплатну правову
допомогу» від 02.06.2011 року № 3460-VI, право
на безоплатну правову допомогу - це
гарантована Конституцією України
можливість громадянина України,
іноземця, особи без громадянства, у
тому числі біженця чи особи, яка
потребує додаткового захисту, отримати
в повному обсязі безоплатну первинну
правову допомогу, а також можливість
певної категорії осіб отримати
безоплатну вторинну правову допомогу у
випадках, передбачених цим Законом.

Право на безоплатну вторинну
правову допомогу згідно з цим

Законом та іншими законами України
мають категорії осіб, вичерпний
перелік який міститься у ст.14 цього
Закону.

Зокрема, за змістом п. 1 ч.1 ст.14 Закону №
3460-VI до таких осіб віднесено громадян, у
яких середньомісячний сукупний дохід
їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового
мінімуму, розрахованого та
затвердженого відповідно до Закону
України «Про прожитковий мінімум» для
осіб, які належать до основних
соціальних і демографічних груп
населення, інваліди, які отримують
пенсію або допомогу, що призначається
замість пенсії, у розмірі менше двох
прожиткових мінімумів для
непрацездатних осіб.

Основні засади, умови та порядок
забезпечення громадянам гарантованого
рівня життя не нижчого від
прожиткового мінімуму шляхом надання
грошової допомоги найменш соціально
захищеним сім'ям врегульовано Законом
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям» від
01.06.2000 року № 1768-III та постановою
Кабінету Міністрів України від 24.02.2003
року № 250 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім'ям».

Згідно до ст.4 Закону №1768-III, п. 3
Порядку, призначення і виплата
соціальної допомоги здійснюється
територіальними органами управління
праці та соціального захисту населення
за місцем реєстрації уповноваженого
представника малозабезпеченої сім'ї та
на підставі поданого заявником пакету
документів.

Факт призначення і виплата цієї
державної допомоги впродовж
визначеного Законом №1768-III строку,
підтверджується відповідною довідкою
управління праці та соціального
захисту населення, яку прокурор суду
взагалі не пред'явив. ОСОБА_1 є
отримувачем пенсії не по інвалідності,
а за віком, що підтверджується копією
його пенсійного посвідчення і не
спростовується довідкою Клінічної
лікарні № 1 без вихідного номеру та
дати складання.

Таким чином, викладені в обґрунтування
підстав для представництва інтересів
ОСОБА_1 у письмових поясненнях доводи
прокурора Ленінського району
м.Дніпропетровська та надані ним копія
пенсійного посвідчення і довідка
медичного закладу у підтвердження
належності ОСОБА_1 до визначеної п. 1 ч.1
ст.14 Закону № 3460-VI категорії громадян,
що мають право вторинну безоплатну
допомогу, суд вважає неспроможними.

Тим самим, визначені ухвалою суду від 21
квітня 2014 року недоліки позовної заяви
не усунув.

На підставі викладеного, керуючись ч.2
ст.121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву прокурора Ленінського
району м.Дніпропетровська в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів за договором позики, -
вважати неподаною і повернути
прокурору Ленінського району
м.Дніпропетровська.

Роз'яснити заявнику, що повернення
заяви не перешкоджає повторному
зверненню до суду із заявою після
усунення обставин, що стали підставою
для повернення заяви.

Ухвалу про повернення заяви
невідкладно надіслати заявнику разом
із копіями позовної заяви та всіма
доданими до неї документами.

Ухвалу суду першої інстанції про
повернення заяви може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня одержання її копії.

Суддя
В.С. Шавула