Справа № 681/514/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
Полонський районний суд

в складі:

головуючого - судді Горгулько
Н.А.,

при секретарі- Богданевич О.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача АКІБ
«УкрСиббанк» - Писаренка Р.В.,
представника третьої особи - служби у
справах дітей Кліщ О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Полонне цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк»,
треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус
Полонського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, служба у справах дітей
Полонської районної державної
адміністрації про визнання недійсним
договору іпотеки, виключення будинку
із реєстру обтяжень, -

в с т а н о в и в :

В березні 2014 року позивач ОСОБА_5
звернулась до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_2 та АКІБ
«УкрСиббанк» про визнання недійсним
договору іпотеки, виключення будинку
із реєстру обтяжень. В обґрунтування
позовних вимог вказувала на те, що 27
лютого 2007 року її мама ОСОБА_2 уклала з
АКІБ «УкрСиббанк» договір іпотеки,
відповідно до якого мама передала
банку в іпотеку житловий будинок з
господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1, діючи як
майновий поручитель за ОСОБА_6 на
підставі договору поруки від 07.02.2007 р.
На житловий будинок, відповідно до ст..73
Закону України «Про нотаріат»
накладено заборону та внесено до
єдиного реєстру обтяжень. Вказує, що на
момент укладення договору іпотеки в
даному будинку проживали, окрім
батьків, неповнолітні діти - позивач, 1996
року народження та її брат - ОСОБА_9, 1991
року народження, а тому необхідно було
надати в розпорядження банку та
нотаріуса дозвіл органу опіки і
піклування. Позивач, посилаючись на
ст.. 215 ЦК України, ст..18 Закону України
«Про охорону дитинства» просить суд
визнати недійсним договір іпотеки
укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 та виключити зазначений
житловий будинок із Державного реєстру
обтяжень, а саме зняти заборону на
відчудження зазначеного будинку

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримав та
просить його задовольнити, з підстав,
викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала та
пояснила, що під час укладення договору
іпотеки їй хтось з працівників банку
порадив знятися з реєстрації в даному
будинку, що вона і зробила, а через два
дні знову зареєструвалась там. Діти в
цьому будинку були не зареєстровані,
так як в домову книгу дітей записують
по досягненні ними 16-тирічного віку,
хоча і вона і діти завжди проживали в
цьому будинку і нікуди не виїжджали.
Однак, нотаріус не перевірила факт
проживання її дітей у цьому будинку і
посвідчила договір іпотеки.

Представник відповідача - АКІБ
«УкрСиббанк» проти позову заперечив та
просить відмовити у його задоволенні
посилаючись на те, що при укладенні
договору іпотеки ОСОБА_2 подала
нотаріусу заяву, якою засвідчила, що в
належному їй на праві власності
житловому будинку, який передається в
іпотеку, ніхто, окрім ОСОБА_6, 1969 р.н. та
ОСОБА_8, 1938 р.н. не зареєстрований, прав
користування вказаним нерухомим
майном у інших осіб немає; права
неповнолітніх та малолітніх осіб при
передачі в іпотеку зазначеного
нерухомого майна не порушуються. В
підтвердження цього надала довідку про
те, що вона є власником цього будинку,
але там не зареєстрована, копію домової
книги, довідку про наявність житлової
площі. Вважає, що надавши банку та
нотаріусу ці документи та приховавши
факт проживання в даному будинку інших
осіб ОСОБА_2 свідомо та умисно порушила
вимоги ч.3 ст.6 Закону України «Про
іпотеку».

Третя особа приватний нотаріус
Полонського районного нотаріального
округу ОСОБА_7 в судове засідання не
з'явилася, про слухання справи
повідомлялась належним чином, про
причини неявки не повідомила, заяв,
клопотань, заперечень не надала.

Представник третьої особи -
представник служби у справах дітей
Полонської районної державної
адміністрації Кліщ О.Л. в суді пояснила,
що на її думку ОСОБА_2 свідомо порушила
права її неповнолітніх дітей під час
укладання договору іпотеки приховавши
факт проживання в даному будинку дітей.

Заслухавши учасників судового
розгляду, дослідивши письмові докази,
суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 27 лютого 2007 року між
ОСОБА_6 і АКІБ «УкрСиббанк» укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, за умовами якого банк надав
останньому кредит в сумі 12440 доларів
США на строк до 26 лютого 2017 року. під 13,5 %
річних. В забезпечення виконання
ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_2 за договором іпотеки
передала банку в іпотеку належний їй на
праві власності житловий будинок.

Зазначені обставини визнані сторонами
та підтверджуються наявними в справі
письмовими доказами, а саме договором
про надання споживчого кредиту та
договором іпотеки.

Статтею 1 Закону України від 5 червня 2003
року № 898- ІV «Про іпотеку» встановлено,
що іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи у
віці від десяти до чотирнадцяти років є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

В силу ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону № 2402-ІІІ
(в редакції на час виникнення спірних
відносин) батьки або особи, які їх
замінюють, не мають права без дозволу
органів опіки і піклування укладати
договори, які підлягають нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

З приписів ст. 12 Закону № 2623-ІV (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) убачається, що держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей при вчиненні правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Органи опіки
та піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 44 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суди повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

На час укладення відповідачем ОСОБА_2
договору іпотеки її діти ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 досягли десятирічного віку,
дочці було 11 років, а сину - 16.

Довідка Полонської ЖЕК № 992 (а.с. 87), яка
була подана ОСОБА_2 нотаріусу для
укладення договору іпотеки, вказує, що
на той момент малолітні діти ОСОБА_5 та
ОСОБА_9 не проживали у житловому
будинку.

З копії домової книги (а.с.11-13)
убачається, що ОСОБА_5 зареєстрована у
житловому будинку лише 10 квітня 2008
року, а ОСОБА_9 з 28 серпня 2007 р.

За змістом п. 1.3 договору іпотеки (а.с.
67-70) ОСОБА_2 засвідчила, що укладенням
цього договору не поручені права та/або
інтереси третіх осіб, в тому числі і
дітей.

В своїй заяві приватному нотаріусу
ОСОБА_7 (а.с.88) ОСОБА_2 повідомляла, що в
належному їй на праві власності
житловому будинку ніхто крім ОСОБА_6 -
1969 р.н., ОСОБА_8 - 1938 р.н. не зареєстровані,
прав користування вказаним нерухомим
майном у інших осіб немає. Права
неповнолітніх та малолітніх осіб при
передачі в іпотеку зазначеного
нерухомого майна не порушуються.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що на момент укладення
відповідачем ОСОБА_2 договору іпотеки
малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не мали
права власності або права користування
житловим будинком, а тому для
здійснення цього правочину не потрібна
була попередня згода органу опіки та
піклування. Договір іпотеки вчинений з
дотриманням вимог закону, внаслідок
чого відсутні підстави для визнання
його недійсним.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про іпотеку», ст.ст.203,
215, 216, 334 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57, 58,
60, 208, 209, 212 -215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_6,
приватний нотаріус Полонського
районного нотаріального округу ОСОБА_7,
служба у справах дітей Полонської
районної державної адміністрації про
визнання недійсним договору іпотеки,
виключення будинку із реєстру обтяжень
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подання до Полонського
районного суду апеляційної скарги
протягом десяти днів після його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Полонського

районного суду:
Н.Горгулько