Справа № 0603/2-2311/11 Провадження № 2/0274/13/14
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2014 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши цивільну справу за
позовомОСОБА_1 та ОСОБА_2, представником
яких є ОСОБА_3,доОСОБА_4провизнання
недійсним заповіту та спадкового
договору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з вказаним
позовом, у якому просять визнати
недійсним заповіт від 02.07.2009 р. (дата
наведена з урахуванням усного
уточнення представника ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, зробленого у судовому
засіданні 15.11.2013 р.) та спадковий
договір від 12.04.2011 р. (т. 1, а. с. 247 - 251).

ОСОБА_4 проти позову заперечила,
посилаючись на те, що заповіт від 02.07.2009
р. складався, а спадковий договір від
12.04.2011 р. - укладався ОСОБА_5 свідомо,
добровільно у відповідності до
попередньої домовленості з нею про те,
що якщо вона його буде доглядати, то він
залишить їй своє майно. При цьому
ОСОБА_5 сам запропонував їй укласти цей
спадковий договір, що б не було потім
питань від його синів - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, щодо спадщини.

Судом з'ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
ОСОБА_5 помер, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
20.07.2011 р. (т. 1, а. с. 12)

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_2 від 18.05.1972 р. та
серії НОМЕР_3 від 22.04.1970 р. (т. 1, а. с. 17, 16).

02.07.2009 р. ОСОБА_5 склав заповіт, який було
нотаріально посвідчено, відповідно до
умов якого належні йому житловий
будинок та земельну ділянку за адресою:
АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 6).

12.04.2011 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали
спадковий договір, який було
нотаріально посвідчено, згідно з
умовами якого першій передає після
своєї смерті у власність другій
житловий будинок та земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1 а друга взяла на
себе обов'язки забезпечувати першого
продуктами харчування, лікувальними
засобами, поховати на діючому
кладовищі м. Бердичева Житомирської
області (т. 1, а. с. 8 - 9).

У якості однієї з підстав позову ОСОБА_1
та ОСОБА_2 посилаються на те, що ОСОБА_4
своїх обов'язків за спадковим
договором від 12.04.2011 р. не виконувала.

Між тим, суд вважає, що обставини щодо
виконання або невиконання ОСОБА_4 своїх
обов'язків за спадковим договором від
12.04.2011 р. не мають значення для розгляду
справи, оскільки не є обставинами, які,
зважаючи на норми Цивільного кодексу
України, зокрема, статті 215, 1257, є
підставами для визнання недійсним
заповіту від 02.07.2009 р. та спадкового
договору від 12.04.2011 р.

У якості іншої підстави позову ОСОБА_1
та ОСОБА_2 посилаються на те, що підпис у
спадковому договорі від 12.04.2011 р.
виконаний не їхнім батьком - ОСОБА_5.

Суд зазначає, що ця обставина не є
обставиною, яка у відповідності до норм
Цивільного кодексу України, зокрема,
статей 203, 208, 215, 1247, 1257, є підставою для
визнання недійсним заповіту від 02.07.2009
р.

Щодо визнання у зв'язку з цією
обставиною недійсним спадкового
договору від 12.04.2011 р., то ця обставина є
підставою для цього, зважаючи на норми
Цивільного кодексу України, зокрема,
статті 203, 208, 215, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2
її не довели.

Більше того, ця обставина
спростовується висновком експерта від
08.02.2012 р. № 1/4243, у якому, зокрема,
зазначено, що підпис, розташований в
графі "Підписи: Вілчужувач" спадкового
договору від 12.04.2011 р., виконаний ОСОБА_5
(т. 1, а. с. 86 - 89), а також показаннями
свідка ОСОБА_6, приватного нотаріуса
Бердичівського міського нотаріального
округу Житомирської області, який
посвідчував цей договір, про те, що
ОСОБА_5 підписав вказаний договір у
його присутності.

Також у якості підстав позову ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 посилаються на те, що їхній
батько - ОСОБА_5, не міг нікому, окрім
них, а тим більше - ОСОБА_7, відчужити
будинок за адресою: АДРЕСА_1 а відтак,
можливо, не міг усвідомлювати значення
своїх дій, як випливає зі змісту
позовної заяви та пояснень їхнього
представника, під час складення
заповіту від 02.07.2009 р. та укладення
спадкового договору від 12.04.2011 р.

Частиною першою статті 225 Цивільного
кодексу України передбачено, що
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Тобто обставина не усвідомлення ОСОБА_5
значення своїх дій в момент складення
заповіту від 02.07.2009 р. та укладення
спадкового договору від 12.04.2011 р. може
бути підставою для визнання цих
правочинів недійсними.

Разом з тим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не подали
будь-яких доказів, які б підтверджували
їхнє припущення про те, що ОСОБА_5 не
усвідомлював значення своїх дій в
момент складення заповіту від 02.07.2009 р.
та укладення спадкового договору від
12.04.2011 р.

Більше того, свідок ОСОБА_8 дала
показання про те, що, зокрема, ОСОБА_5
знала давно, у період приблизно з 2008 р.
по 2012 р. його доглядала ОСОБА_4. Одного
разу на її (свідка) питання "Чому Ваші
діти Вас не доглядають?" він відповів,
що він їм непотрібен. ОСОБА_5 алкоголем
не зловживав, розумових та психічних
відхилень у нього вона не помічала. Ні
дітей, ні онуків ОСОБА_5 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що,
зокрема, ОСОБА_5 скаржився на те, що
нікому не потрібен, що виростив дітей, а
вони тепер не хочуть за ним доглядати,
добре, що знайшлась жінка (ОСОБА_4), яка
погодилась за ним дивитись. Одного разу
ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_4 за ним
доглядає, якщо доглядить до кінця, то
залишить їй усе. Це все відбувались
приблизно після 2006 р., у 2009 - 2010 рр. При
цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те,
що, зокрема, в період приблизно з 2009 р.
по 2012 р. її мати - ОСОБА_4, доглядала
ОСОБА_5. Вона (свідок) за цей час його
родичів жодного разу не бачила, хоча
часто у нього бувала та допомагала по
господарству. Одного разу святкували
день народження ОСОБА_5, проте його
родичів не було, через що він був дуже
сумний.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що,
зокрема, розмова ОСОБА_5 була
розсудлива, зв'язана, він нормально
розмишляв, розповідав йому про своє
життя. Коли він (свідок) приїжджав до
ОСОБА_5, то нікого, крім ОСОБА_4, там не
бачив. ОСОБА_5 казав, що до нього діти не
навідуються, і він має на них якусь
обіду.

Свідок ОСОБА_6, приватний нотаріус
Бердичівського міського нотаріального
округу Житомирської області, дав
показання про те, що, зокрема, перед тим
як їхати до ОСОБА_12, особисто дзвонив
йому та спілкувався, це спілкування
було адекватним, а тому він (свідок)
потім приїхав до ОСОБА_5 для оформлення
спадкового договору. Як він зрозумів зі
слів ОСОБА_5, спадковий договір
укладався для того, що б потім не
виникло питань з боку його дітей щодо
спадщини.

Свідок ОСОБА_13 дала показання про те,
що, зокрема, ОСОБА_4 почала доглядати
ОСОБА_5 з літку 2008 р. Вона (свідок) зі
своїм чоловіком знали, що ОСОБА_4 буде
доглядати ОСОБА_5 за те, що той перепише
на неї хату, а також знали, що того ніхто
не хотів доглядати. З його родичів вона
(свідок) нікого не бачила. Один раз
приїжджав син ОСОБА_5, жив в другій
половині хати два тижня, там був
окремих вхід, батька не доглядав.

Таким чином, зазначені показання
свідків спростовують твердження
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що їхній батько
- ОСОБА_5, не міг нікому, окрім них, а тим
більше - ОСОБА_7, відчужити будинок за
адресою: АДРЕСА_1 а відтак, можливо, не
міг усвідомлювати значення своїх дій
під час складення заповіту від 02.07.2009 р.
та укладення спадкового договору від
12.04.2011 р.

Суд не бере до уваги показання свідка
ОСОБА_14 про те, що, зокрема, вона, ОСОБА_1
та його дружина - ОСОБА_15, постійно
спілкувались з ОСОБА_5, останній ні на
що не скаржився, ОСОБА_16 жив з ним
півроку до його смерті, готував йому
їжу, прибирав, ОСОБА_5 казав, що половину
будинку буде ОСОБА_16, а друга - їм
(свідку, ОСОБА_1 та ОСОБА_15), оскільки,
вони категорично спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_13, яка
наведені вище. Крім того, свідок ОСОБА_14
може бути заінтересованою у вирішенні
справи на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
оскільки, як вона пояснила, першій є її
вітчимом, і вона вважає його батьком, а
другого вона вважає дядьком, а це може
впливати на об'єктивність її показань.

Також суд не бере до уваги показання
свідка ОСОБА_17 про те, що, зокрема,
ОСОБА_5 їй приблизно у 2010 р. казав, що не
образить ОСОБА_2, та свідка ОСОБА_18 про
те, що, зокрема, на прохання сусідів
переписати хату на дітей ОСОБА_5 казав,
що вона і так ним дістанеться, оскільки
ці показання не вказують на те, що
ОСОБА_5 не міг усвідомлювати значення
своїх дій під час складення заповіту
від 02.07.2009 р. та укладення спадкового
договору від 12.04.2011 р.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне
звернути увагу на те, що заповіт від
02.07.2009 р. в силу частини другої статті 1307
Цивільного кодексу України (Заповіт,
який відчужувач склав щодо майна,
вказаного у спадковому договорі, є
нікчемним), є нікчемним, а тому,
зважаючи на положення частини другої
статті 215 Цивільного кодексу України
(Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається) визнання його
недійсним судом не вимагається.

Керуючись статтями 1 - 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -
60, 63, 64, 79, 88, 209, 212 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовити.

Роз'яснити, що:

- рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Корбут

Повне рішення складено 06.06.2014 р.