Справа № 203/1213/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Чередник І.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи -
ОСОБА_5, Земельне управління
Дніпропетровської міської ради, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2004 року ОСОБА_1 звернулась до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
треті особи - ОСОБА_5, Дніпропетровське
міське управління земельних ресурсів
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
знести самовільно збудовану будівлю
(т.1 а.с.3-5)

11 жовтня 2004 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла зустрічна позовна заява
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи -
Дніпропетровське міське управління
земельних ресурсів, виконавчий комітет
Кіровської районної у м.
Дніпропетровську ради про скасування
державних актів та визначення порядку
користування земельною ділянкою.
Ухвалою від 28 листопада 2012 року вказана
зустрічна позовна заява була залишена
без розгляду(т.1 а.с.44,84,101-103, т.3 а.с.96)

У судовому засіданні 15 липня 2005 року
судом було визначене вірне прізвище
позивача за первинним позовом ОСОБА_1, а
саме «ОСОБА_1», враховуючи зміну нею
прізвища (т.1 а.с.117, 131)

Ухвалою від 20 березня 2007 року у зв'язку
з переводом судді Присяжної Ж.І. до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області цивільна справа була передана
в провадження судді Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Золотарьової В.К.(т.2 а.с.87)

04 червня 2007 року судом було замінено
третю особу - Дніпропетровське міське
управління земельних ресурсів на
належного учасника процесу - Земельне
управління Дніпропетровської міської
ради(т.2 а.с.108)

У зв'язку з задоволенням клопотання
представника ОСОБА_3 про відвід судді,
справа була прийнята до свого
провадження суддею Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
Леоновим А.А.(т.3 а.с.25,29)

У зв'язку з переведенням судді Леонова
А.А. до іншого суду, вищевказану справу,
відповідно до вимог ст. 11-1 ЦПК України,
передано до провадження судді Маймур
Ф.Ф.(а.с.61)

Позивач у своїх позовній заяві та у
судовому засіданні разом зі своїм
представником, в обґрунтування своїх
позовних вимог, з урахуванням уточнень,
посилалися на те, що позивач є
власником 8/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме квартири НОМЕР_3.
Співвласниками даного домоволодіння є
також ОСОБА_5, яка є власницею 17/50
частини домоволодіння, а саме квартири
НОМЕР_4 та відповідач ОСОБА_3, яка є
власницею квартири НОМЕР_5, що складає
25/50 частини домоволодіння. Будинок
знаходиться на земельній ділянці
розміром 929 кв.м. Згідно рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 11.12.1997 року ОСОБА_5
було виділено земельну ділянку площею
608 кв.м., в подальшому вона
приватизувала землю та отримала
державний акт. 304 кв.м. були надані
позивачу разом з відповідачем у
спільне користування, а 4 кв.м.
залишилося у спільному користуванні
мешканців домоволодіння. 09.10.2001 року
між позивачем та відповідачем було
укладено угоду, згідно якої кожному з
учасників угоди належить 152 кв.м.
земельної ділянки, незалежно від
частини кожного з них у домоволодінні.
На підставі даної угоди позивач
приватизувала земельну ділянку в
розмірі 0,0143 га. На початку 2001 року
відповідач почала будівництво та
станом на 2004 року продовжувала
будівництво прибудови на земельній
ділянці позивача зі сторони приміщень
3-7. За даним фактом Державною
інспекцією архітектурно-будівельного
контролю було винесено припис № 484 від
14.09.2001 року про припинення самовільного
будівництва з боку відповідача, але
дані вимоги нею так і не були виконані.
На підставі зазначеного позивач
звернулась до суду та просила
зобов'язати ОСОБА_3, знести самовільно
збудовану капітальну прибудову до
будинку літ. - "Г-1" по АДРЕСА_1,
габаритними розмірами 5,98 м. х 3,35 м. з
крильцем та навісом розміром 5,98 м. х 1, 43
м, яка знаходиться з боку земельної
ділянки ОСОБА_1, та привести земельну
ділянку в попередній стан (відповідно
розмірів будинку 6.10 м. х 8,54 м.), а також
зобов'язати відповідачку ОСОБА_3
розібрати стіну, яка перекриває доступ
до інженерних споруд ОСОБА_1 і привести
отвір між квартирами НОМЕР_3 і НОМЕР_5,
розташованих по АДРЕСА_1, згідно плану
будинку Г-1 (розмірами 1,15 м. х 3 м.)
затвердженого актом приймання
індивідуального домоволодіння від
13.08.1963 року та рішення Виконкому
Кіровської районної ради від 13.08.1963
року № 922 та стягнути з позивача судові
витрати, а також витрати за проведення
судової будівельно-технічної
експертизи та витрати за проведення
геодезичної зйомки плану земельної
ділянки. (т.4 а.с. 6-10)

Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити
у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні заперечували
проти задоволення позовних вимог
позивача, посилаючись на те, що нею було
придбано домоволодіння на підставі
договору дарування, розміри земельної
ділянки були умовно зафіксовані в
технічному паспорті БТІ, також в цьому
паспорту була зафіксована огорожа, що
співпадає з копією Генплану м.
Дніпропетровська за 31.05.2001 року, яку
надала позивач. Тобто розділ земельної
ділянки у відповідності до рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 12.12.1997 року був
проведений попередніми власниками,
поставлена огорожа, що й нанесено на
Генеральному плані. Всі виключно
роботи з реконструкції кухні та входу в
будинок ведуться відповідачем в межах
земельної ділянки, яка зафіксована
умовно в технічному паспорті БТІ на
домоволодіння і не виходять за
територію, обнесену огорожею. Крім
того, відповідач вважає, що позивач не
може застосовувати ст. 375 та 377 ЦК
України, так як вона володіє 25/50 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 на земельній
ділянці 929 кв.м з відповідними
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами на підставі
договору дарування домоволодіння від 21
червня 2001 року. ОСОБА_3 у письмових
запереченнях на уточнення до позовної
заяви зазначає, що позивач вводить суд
в оману стверджуючи, що огорожа,
поставлена ними після підписання
угоди, була нею передвинута. Заміри,
зроблені судом при виїзді на місце цей
факт підтверджують, і ніяким чином не
перешкоджають позивачу в
обслуговуванні комунікацій.
Водопроводом позивач користувалася до
травня 2006 року, так як за проханням її
батька вода була відключена в травні 2006
року, через трубу яка лопнула. З приводу
відрізання газопостачання зазначили,
що ввід газу в квартиру позивача
знаходиться в тому самому місці, що і
раніше. Робітником газового
господарства було проведено
подовження газової труби по новій
наружній стіні будинку, відключення
газу було тимчасовим (на 2 години), про
що сповістили співвласників
домоволодіння. Стосовно відсутності у
позивача можливості користуватися
водопровідною системою, відповідач
посилалась на те, що позивач має
можливість підключитися до
водопроводу власниці квартири НОМЕР_4
ОСОБА_5, тому відповідач згодна
компенсувати позивачу витрати
позивача на дане підключення.
Враховуючи вищевикладене, відповідач
вважає, що зазначені у позовній заяві
обставини не підтверджені належними
доказами, оскільки жодних порушень
прав позивача як на користування
мережами водопостачання, каналізації
та доступу до газових комунікацій
відповідач не чинила та не чинить, а
отже заявлені вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, у зв'язку з чим,
відповідач просила суд відмовити
позивачу у задоволенні позову в
повному обсязі. (а.с. т. 4 69-71,)

Третя особа - ОСОБА_5 у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
ОСОБА_1 та просила їх задовольнити. (т.4
а.с. 6-10)

Інші сторони у судове засідання
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, про час та дату судового
засідання повідомлялися належним
чином. (а.с. 62,72-76,83-87,94-94а, 160, 162, 172, 187, 237,
240, 244 - т. 3; 2, 15-17, 19-20, 34, 36, 45-47 - т. 4)

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником 8/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок А-1
квартира НОМЕР_3, що складається з 1-3-
прихожа, 1-4-житлова кімната, житловою
площею 10,9 кв.м., прибудова А2-1, ганок а3, ?
поживної ями И, 1/3 споруд 1-13, що
підтверджується копією договору
дарування від 30.01.2001 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, та
зареєстрованим за № 214(т.1 а.с. 9)

Встановлено, що ОСОБА_3 є
власником 25/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок Г-1,
житловою площею 28,3 кв.м. сіни г-1, ганок з
піддашшям - г, погріб під г-1,навіси - В, Л,
? пит..ями-И, 1/3 огорожі, споруд, замощень
№? 1-16, І-ІІІ, що підтверджується копією
договору дарування від 20.06.2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7., та
зареєстрованим за № 1739 (т.1 а.с. 9)

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є
власником 17/50 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок Г-1,
житловою площею 27,2 кв.м., дерев'яні -
уборна Б, душ - Е,Ж, сарай - З, цегляна
уборна В, шл.блок.сарай та огорожа №?
1-4,7, водо колонки № 5,6, мостіння І, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом виданого
28.08.1996 року державним нотаріусом П'ятої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, та
зареєстрованого за №? 1-4866(т.1 а.с. 11)

Рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 11.12.1997 року
винесеного по цивільній справі №? 2-297/97
було встановлено порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
згідно якого ОСОБА_5 виділено у
користування земельну ділянку площею
608 кв.м., власникам квартир НОМЕР_3 та
НОМЕР_5 даного домоволодіння, на той час
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, виділено в
користування земельну ділянку площею
304 кв.м. та залишено земельну ділянку
розміром 4 кв.м. в загальне
користування, що підтверджується
копією вказаного рішення (т.1 а.с. 26-27)

Встановлено, що на підставі
Рішення Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів № 1479 від 15.07.1999 року,
ОСОБА_5 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,0632 га, в межах
згідно з планом, яка розташована по
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП Д' № 027136 від
20.08.1999 року (т.1 а.с. 211)

Судом встановлено, що 09 жовтня 2001
року між ОСОБА_1, та ОСОБА_3 було
укладено угоду, згідно якої сторони, як
власники квартир НОМЕР_3 та НОМЕР_5
домоволодіння АДРЕСА_1 встановили
порядок користування спільною
земельною ділянкою площею 304 кв.м.,
згідно якого кожній зі сторін даної
угоди, незалежно від частини кожного у
домоволодінні, виділяється у
користування по 152 кв.м. земельної
ділянки. Після розподілу земельної
ділянки в натурі сторони
зобов'язуються проводити
реконструкцію, будівництво та
комунікації суворо на відведеній
кожній стороні ділянці, а також не
чинити перешкоди один одному в
користуванні своїми частинами
домоволодіння та земельної ділянки.
Вказана угода була посвідчена
Квартальним комітетом Кіровського
районного виконавчого комітету м.
Дніпропетровська (т.1 а.с. 69)

Також встановлено, що на підставі
Рішення Дніпропетровської міської
ради народних депутатів № 45/27 від 20.02.2002
року, з врахуванням угоди укладеної 09
жовтня 2001 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_3, в
результаті погодження та встановлення
сторонами існуючих зовнішніх меж
земельних ділянок в натурі, ОСОБА_1
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,0143 га., яка розташована
по АДРЕСА_1, що підтверджується копією
державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП Д' № 038859 від
30.03.2002 року та іншими письмовими
доказами наявними в матеріалах
справи(т.1 а.с. 17,30-34,37-41)

У судовому засіданні встановлено,
що підставі Рішення Дніпропетровської
міської ради народних депутатів № 45/27
від 20.02.2002 року земельна ділянка площею
0,0004 га. зареєстрована в Державному
земельному кадастрі міста
Дніпропетровська за адресою АДРЕСА_1 в
спільному користуванні за позивачем та
відповідачем(т.1 а.с. 43)

Судом встановлено, що починаючи з
2001 року ОСОБА_3 було самовільно
збудовано капітальну прибудову до
житлового будинку літ. Г по АДРЕСА_1,
габаритними розмірами в плані 5,98 м. х 3,35
м. з крильцем та навісом розміром в
плані 5,98 м. х 1, 43 м., без технічної та
дозвільної документації на виконання
будівельних робіт, що підтверджується
копіями технічного паспорту та іншими
матеріалами справи, поясненнями сторін
у судовому засіданні та не
заперечувалося самим відповідачем у
своїх письмових запереченнях(т. 1 а.с.
22-25,48-51,76-77,175-176 т. 2 а.с. 184)

Також встановлено, що Виконком
Кіровської районної ради м.
Дніпропетровська зобов'язав ОСОБА_3
негайно зупинити будівництво
прибудови до будинку АДРЕСА_1, а 14
вересня 2001 року Державною інспекцією
архітектурно-будівельного контролю
було винесено припис № 484 про заборону
ОСОБА_3 самовільного будівництва даної
прибудови, що підтверджується копією
повідомлення та вказаного припису(т.1
а.с. 13, 18)

Крім того, встановлено, що на
ОСОБА_3 було накладено адміністративне
стягнення за самовільне зайняття
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
що підтверджується копією відповіді
Дніпропетровського міського
управління земельних ресурсів №? 3/849
від 13.09.2001 року (т.1 а.с. 42)

Згідно висновку № 1827/1828-08 судової
будівельно-технічної експертизи
проведеної в межах цивільної справи та
виготовленого 02.10.2009 року експертом
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз,
капітальна прибудова, що прибудована
до будинку літ. - Г-1 по АДРЕСА_1,
габаритними розмірами 5,98 м. х 3,35 м.) з
крильцем та навісом, розміром в плані
5,98 м. х 1, 43 м., і стіни у отворі між
будинками А-1 і Г-1 домоволодіння не
відповідають вимогам «Положення про
порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт», затверджених
наказом Держбуду України від 05.12.2000
року. Співвласник квартири НОМЕР_3
домоволодіння АДРЕСА_1, доступ до своїх
інженерних комунікацій, а саме
газопровідної труби - не має, в зв'язку з
проведенням власником квартири НОМЕР_5
в приміщенні 3-5 площею 5,2 кв. м. у
житловому будинку літ.Г
переобладнанням - будівництвом у
міжбудинковому отворі частини
зовнішньої стіни у житловому будинку
літ.Г-1. Відстані від крайніх точок
конструктивних елементів житлового
будівництва (прибудови прибудованої до
житлового будинку літ. Г та крильця з
навісом) квартири НОМЕР_5 відносно меж
суміжної земельної ділянки НОМЕР_3 по
АДРЕСА_1 також не відповідає вимогам п.
п. 3.25 ДБН 360-92**. При проведенні
реконструкції в квартирі НОМЕР_5, що
належить праві власності ОСОБА_3
відбулося збільшення площі забудови на
16,3 кв. м. В результаті збільшення площі
забудови у квартири НОМЕР_5, що належить
ОСОБА_3 відбулося збільшення площі
квартири НОМЕР_5 з сторони входу до
квартири НОМЕР_3 майже на 4,5 кв. м.
Фундамент пристрою до квартирі НОМЕР_5
з крильцем та навісом, що належить на
праві власності ОСОБА_3 знаходиться на
земельній ділянці майже по фактичній
некапітальній межі встановленій між
співвласниками квартири НОМЕР_3 ОСОБА_1
та квартири НОМЕР_5 ОСОБА_3
домоволодіння АДРЕСА_1.

Також, на підставі зазначеного
висновку судової будівельно-технічної
експертизи судом встановлено, що
параметри кадастрової зйомки по межі
земельної ділянки, зайнятої власницею
квартири НОМЕР_5 гр. ОСОБА_3, не в повному
обсязі відповідають параметрам та
розмірам зазначених у державному акті
про право приватної власності на землю,
виданого ОСОБА_1 на підставі рішення
Дніпропетровської міської Ради від
20.02.2002 року за № 45/27. Фактично збудована
капітальна прибудова до будинку Г-1 та
крильце з навісом по АДРЕСА_1
знаходяться на землі, яка не була
виділена для цієї мети : згідно
генерального плану домоволодіння по
АДРЕСА_1 від 27.12.1963 року з підписом
ОСОБА_10 (правоприємниця ОСОБА_3) зі
схемою відведеної їй земельної ділянки
згідно зобов'язанню-угоди
співвласників від 25.09.1963 року; згідно
акту приймання індивідуального
домоволодіння АДРЕСА_1 в експлуатацію
від 13.08.1963 року, затвердженого
Кіровською райрадою 13.08.1963 року згідно
рішення Кіровської райради від 13.08.1963
року № 922 про узаконення будинку
ОСОБА_10; згідно акту обстеження
домоволодіння по АДРЕСА_1 від 19.10.1963
року; згідно даних листу Кіровської
районної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська від
05.12.1997 року (вих. № 17/1-011-8992) про величину
земельної ділянки квартири НОМЕР_5
(власник ОСОБА_10) у розмірі 99 кв.м. в
частині оплати земельного податку.
Виявлено значна розбіжність у площі
земельної ділянки, фактично зайнятої
ОСОБА_3 відповідно до угоди від 09.10.2001
року укладеної між позивачем та
відповідачем. Загальна площа земельної
ділянки, що знаходиться у фактичному
користуванні власника квартири НОМЕР_5
домоволодіння по АДРЕСА_1 зайнятої
ОСОБА_3 складає: 167 кв.м., що на 15кв.м.
перевищує нормативну площу (152 кв.м.)
зазначену в угоді між співвласниками.
Згідно розмірів кадастрової зйомки
(додаток №?1), загальна площа земельної
ділянки, що знаходиться у фактичному
користуванні власника квартири НОМЕР_3
домоволодіння по АДРЕСА_1 зайнятої
ОСОБА_1 складає: 151 кв.м., що на 1 кв.м
менше нормативної площі (152 кв.м.) Дані
обставини підтверджується копією
зазначеного висновку, що міститься в
матеріалах справи(т.2 а.с. 181-185)

Відповідно до висновку
додаткової комісійної судової
будівельно-технічної експертизи від
31.01.2014 року призначеній по даній справі,
судом було встановлено, що експертами
приймалася для визначення загальної
площі земельної ділянки по АДРЕСА_1
геодезична зйомка від 25.03.2009 року,
відповідно до якої загальна площа
земельної ділянки складає 935 кв.м., а
саме площа земельної ділянки, яка
знаходиться у користування власника
кв. НОМЕР_3 ОСОБА_1 складає 151 кв.м.,
власника кв. НОМЕР_4 ОСОБА_5 складає - 617
кв.м. та власника кв. НОМЕР_5 ОСОБА_3
складає - 167 кв.м. Окрім цього,
експертами було виявлено, що
нашарування частини приватизованої
земельної ділянки ОСОБА_5 на частину
житлового будинку літ. А-1, що належить
ОСОБА_1 не відповідають відомостям про
державну реєстрацію зазначених в акті
про приватизацію на землю від 20.02.2002
року № 45/27 та акті про приватизацію на
землю від 15.07.1999 року № 1479. Також
експертами було виявлено, що огорожа
частини земельної ділянки, яка
знаходиться у фактичному користуванні
ОСОБА_3, загальною площею 167 кв.м.,
виходить за межу червоної лінії вул.
Української, отже площа земельної
ділянки ОСОБА_3, яка фактично
знаходиться на частині приватизованої
земельної ділянки ОСОБА_1 по причині
встановленого оцинкованого ливне
стоку складає: 0,66 кв.м. Також, злив
атмосферних опадів із даху крильця з
навісом фактично відбувається по
даховому ливне стоку на межу між
співвласниками квартири НОМЕР_3 та
квартири НОМЕР_5 домоволодіння по
АДРЕСА_1, що не відповідає вимогам п. 3.25.
ДБН 360-92** щодо устрою необхідних
інженерно-технічних заходів, які
перешкоджають стоку атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних
ділянок.

Окрім цього, судовими експертами
було виявлено, що нашарування частини
приватизованої земельної ділянки
ОСОБА_1 розповсюджується на частину
житлового будинку літ. Г-1, що належить
ОСОБА_3 Отже, експертами було здійснено
висновок, що самовільнозбудована
прибудова фактично знаходиться на
земельній ділянці ОСОБА_3 та не
наносить шкоду приватизованій
земельній ділянці ОСОБА_1, але злив
атмосферних опадів з даху крильця з
навісом прибудови фактично
відбувається по даховому ливнестоку на
межу між співвласниками квартири
НОМЕР_3 та квартири НОМЕР_5
домоволодіння по АДРЕСА_1 визначеної
згідно даних акту від 20.02.2002 року, що не
відповідає вимогам п. 3.25 ДБН 360-92** щодо
устрою необхідних інженерно-технічних
заходів, які перешкоджають стоку
атмосферних опадів з покрівель та
карнизів будівель на територію
суміжних ділянок, тому для усунення не
відповідності вимогам п. 3.25 ДБН 360-92**,
власнику квартири НОМЕР_5 ОСОБА_3
рекомендовано було вкоротити звіс з
навісу та організувати сток
атмосферних опадів на земельну
ділянку, яка знаходиться у фактичному
користуванні ОСОБА_3 Викладені
обставини підтверджуються висновком
додаткової комісійної судової
будівельно-технічної експертизи №
999/1000-13 від 31.01.2014 року призначеній по
даній справі, наявним в матеріалах
справи. (т. 3 а.с. 212-232)

Також, судом було встановлено, що
квартира НОМЕР_3 по АДРЕСА_1, підключена
до мережі газопостачання через
газопровід, який прокладений по фасаду
будинку, та є спільним газопроводом на
квартири НОМЕР_3 та НОМЕР_4, місце
підключення квартири НОМЕР_3 до мережі
газопостачання, відповідно до проекту
1966 року, знаходиться у міжбудинковому
отворі квартир НОМЕР_3,НОМЕР_4. Крім
того, ПАТ «Дніпрогаз» не припиняло
газопостачання за вищезазначеною
адресою та станом на 05.07.2014 рік мешканці
квартири НОМЕР_3 підключені до системи
газопостачання та безперешкодно
користуються газом, оскільки ПАТ
«Дніпрогаз» не приймало участі у
відключенні від газопостачання
квартири НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_1,
що підтверджується листом ПАТ
«Дніпрогаз» від 07.07.2014 року та копією
проекту на газифікацію квартири
НОМЕР_3, наявною в матеріалах справи. (т.
4 а.с. 58-68)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, нормами
Цивільного кодексу України (в редакції
2003 року), Земельним Кодексом України (в
редакції 2001 року), Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Статтею 41 Конституції України
передбачено кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із пунктом 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
Кодексу щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності цим
Кодексом, положення ЦК застосовуються
до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання
ним чинності. Тому правила статті 376 ЦК
про наслідки самочинного будівництва
застосовуються і до об'єктів,
побудованих до набрання чинності ЦК та
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 92 Земельного Кодексу
України власники земельних ділянок
зобов'язані: не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів;дотримуватися
правил добросусідства та обмежень,
пов'язаних з встановленням земельних
сервітутів та охоронних зон.

Стаття 103 Земельного кодексу України
власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей. Власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані не використовувати
земельні ділянки способами, які не
дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням. Власники та
землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані співпрацювати при
вчиненні дій, спрямованих на
забезпечення прав на землю кожного з
них та використання цих ділянок із
запровадженням і додержанням
прогресивних технологій вирощування
сільськогосподарських культур та
охорони земель.

Згідно ч.2-3 ст. 152 Земельного Кодексу
України (в редакції 2001 року) власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Аналогічні положення містяться також у
Земельному Кодексі України в редакції
1990 року.

Відповідно до ст. 158 Земельного Кодексу
України (в редакції 2001 року) виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. У
разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням. За рішенням суду
самочинно збудований об'єкт підлягає
знесенню з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво. Замовником
робіт із знесення зазначеного об'єкта є
орган державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якого прийнято відповідне
рішення суду.

Суд при розгляді позовних вимог
виходив з того, що право на будівництво
нерухомого майна (забудову) мають
власники земельних ділянок,
землекористувачі, особи, які набули
права користування чужою земельною
ділянкою (суперфіцій) за договором із
власником земельної ділянки або з
інших передбачених законом підстав.
Власником або землекористувачем
земельної ділянки право на її забудову
(будівництво) реалізується за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та видом
відповідно до містобудівних умов і
обмежень, встановлених законодавством.
Право на забудову виникає у особи, яка
набула права на земельну ділянку на
законних підставах, після здійснення
нею дій, передбачених статтями 26 - 32 ЗУ
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Крім того, суд враховує, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього. (частина
друга статті 376 ЦК).

Суд також вважає, що до правовідносин
між сторонами необхідно застосовувати
правила статті 376 ЦК, так як квартира в
домоволодінні розташована на першому
(цокольному) поверсі і власник
(відповідач) здійснила прибудову до неї
з одночасним зайняттям частини
прибудинкової земельної ділянки.

Суд, при розгляді позовних вимог,
приймає до уваги угоду укладену 09
жовтня 2001 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_3,
так як факт її укладання визнаний
сторонами, на підставі вказаної угоди
проводилась приватизація земельної
ділянки, яка належить позивачу та
велась землевпорядна справа
відповідача, дана угода має правові
наслідки та в матеріалах справи
відсутні докази її недійсності.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у ході судового
розгляду в їх сукупності, враховуючи,
що у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт порушення
відповідачем ОСОБА_3 будівельних норм і
правил при здійсненні самовільної
прибудови до будинку літ. - Г-1 по
АДРЕСА_1 з крильцем та навісом і стіни у
отворі між будинками А-1 і Г-1
домоволодіння, перебудови не
відповідають вимогам «Положення про
порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт», суперечать
суспільним інтересам та порушують
права інших осіб, а саме позивача
ОСОБА_1, оскільки позивач не має доступу
до своїх інженерних комунікацій, а саме
газопровідної труби; при проведенні
реконструкції в квартирі НОМЕР_5, що
належить праві власності ОСОБА_3
відбулося збільшення площі квартири з
сторони входу до квартири НОМЕР_3 майже
на 4,5 кв.м.; збудована капітальна
прибудова до будинку Г-1 та крильце з
навісом знаходяться на землі, яка не
була виділена для цієї мети; загальна
площа земельної ділянки, що
знаходиться у фактичному користуванні
відповідача на 15 кв.м. перевищує
нормативну площу зазначену в угоді між
співвласниками, тому суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими.

Крім того, вирішуючи позовні вимоги про
знесення самовільно побудованої
будівлі, суд виходить з того, що
відповідач вважає свої дії
правомірними, відмовляється від
перебудови нерухомості відповідно до
визначених державних правил та нормам,
Державною інспекцією
архітектурно-будівельного контролю
було винесено припис відповідачу щодо
припинення самовільного будівництва,
але він так і не був виконаний, тому суд
вважає обґрунтованими позовні вимоги
про знесення самовільно побудованого
нерухомого майна. При цьому суд
керується тим, що відмовою забудовника
від перебудови слід вважати як її заяву
про це, так і її дії чи бездіяльність
щодо цього, вчинені до або після
ухвалення рішення суду про
зобов'язання здійснити перебудову.

Отже, зважаючи на доведеність
позовних вимог позивача, приймаючи до
уваги висновки судових
будівельно-технічних експертиз, суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити частково шляхом
зобов'язання ОСОБА_3, знести самовільно
збудовану капітальну прибудову до
будинку літ. - "Г-1" по АДРЕСА_1,
габаритними розмірами 5,98 м. х 3,35 м. з
крильцем та навісом розміром 5,98 м. х 1, 43
м, яка знаходиться з боку земельної
ділянки ОСОБА_1, розташованої за
адресою АДРЕСА_1 кв. НОМЕР_3 м.
Дніпропетровськ, а також зобов'язати
відповідачку ОСОБА_3 усунути перешкоди
для ОСОБА_1 шляхом забезпечення доступу
для користування та обслуговування до
інженерних споруд (газо- та
водопостачання) квартири НОМЕР_5 в
будинку АДРЕСА_1.

Суд, вважає за необхідне
зазначити при цьому, що не може
прийняти до уваги посилання позивача
на помилку при проведенні приватизації
земельної ділянки відділеної їй у
володіння, так як дані обставини не є
предметом позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне судові витрати (судовий збір
- 8,50 грн., витрати на проведення
геодезичної зйомки, необхідної для
експертизи на загальну суму - 1365,09 грн.,
витрати за проведення судової
будівельно-технічної експертизи - 1622,14
грн., а разом 2 995,73 грн.) покласти на
відповідача ОСОБА_3

На підставі викладеного, ст. 41
Конституції України, ст. ст. 376, 391 ЦК
України,ст. ст. 92, 103, 152, 158 Земельного
Кодексу України, ст.ст. 26-32, 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст.ст. 10, 11,
60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Зобов'язати ОСОБА_3, знести
самовільно збудовану капітальну
прибудову до будинку літ. - "Г-1" по
АДРЕСА_1, габаритними розмірами 5,98 м. х
3,35 м. з крильцем та навісом розміром 5,98
м. х 1, 43 м, яка знаходиться з боку
земельної ділянки ОСОБА_1, розташованої
за адресою АДРЕСА_1 кв. НОМЕР_3 м.
Дніпропетровськ.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
для ОСОБА_1 шляхом забезпечення доступу
для користування та обслуговування до
інженерних споруд (газо- та
водопостачання) квартири НОМЕР_5 в
будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 в задоволенні іншої частини
позовних вимог до ОСОБА_3 третя особа -
ОСОБА_5, Земельне управління
Дніпропетровської міської ради про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, зобов'язання
вчинити дій - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_2) у рахунок
повернення судових витрат - 2 995,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ф.Ф.
Маймур