У х в а л а

іменем україни

24 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Дем'яносова М.В.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «Аржексталь», про
звернення стягнення, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 10
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 1 квітня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до

ОСОБА_1, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Аржексталь» (далі - ТОВ «Аржексталь»),
про звернення стягнення за кредитним
договором.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду апеляційного суду
Запорізької області від 1 квітня 2014
року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №
ZPONLOK02546 від 22 жовтня 2012 року у розмірі 1
037 281 грн 32 коп., що складається з
наступного: заборгованість за кредитом
у розмірі 699 265 грн.

89 коп.; заборгованість за відсотками за
користування кредитом у розмірі

220 268 грн 75 коп.; пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором у
розмірі 67 399 грн 95 коп.; штраф (фіксована
частина) у розмірі 1 000 грн; штраф
(процентна складова) у розмірі 49 346 грн 73
коп., звернути стягнення на предмет
іпотеки за договором іпотеки № ZPONLOK02546
від 22 жовтня 2012 року, посвідченим
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та зареєстрованим в реєстрі за № 11234, а
саме - нежитлове приміщення «1а» літ. А-4
загальною площею 119,4 кв. м, розташоване
за адресою:

АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 на
підставі мирової угоди від 29 жовтня 2009
року (справа № 2-5091/2009), затвердженої
ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя 9 лютого 2010 року,
зареєстрованою

23 лютого 2010 року орендним
підприємством Запорізьким міським
бюро технічної інвентаризації, згідно
з Витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
орендним підприємством Запорізьким
міським бюро технічної інвентаризації,
№ 25389531, реєстраційний № 29762591, шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ
КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на майно, з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійсненням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій для продажу
предмету іпотеки, за початковою ціною
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 441
грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 1 квітня 2014 року скасувати,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановивши фактичні обставини справи,
дослідивши надані сторонами докази,
застосувавши норму закону, яка
підлягала до застосування, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

При цьому суди правильно виходили з
того, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 10 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 1 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк М.В.
Дем'яносов М.І. Наумчук