РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2014 року. Франківський районний суд
м. Львова, в складі:

головуючої-судді
Дячишин В.Ф.

при секретарі-
Якубечко А.Т.

з участю позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про відшкодування збитків,
заподіяних внаслідок ДТП та зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до відповідача ОСОБА_5,
в якому просить стягнути з останнього
на його користь матеріальні збитки в
сумі 9404,04 грн., моральну шкоду в сумі 5000
грн., вартість товарознавчого
дослідження у сумі 1582,20 грн. та судові
витрати.В обґрунтування заявлених
вимог покликається на те, що 09.11.2011 р. з
вини відповідача мала місце
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено
належний йому мотоцикл марки «Kawasaki»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Висновком
експерта, від 14.05.2012 року, завдані ДТП
збитки оцінено у 9404,04 грн., вартість
самого дослідження складає 1582,20 грн.
Окрім того, діями відповідача йому
завдано моральну шкоду, яку він оцінює
у 5000 грн.

Відповідач ОСОБА_5
подав зустрічну позовну заяву, у якій
просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь 49900 грн. завданої шкоди, яка
складається із 19400 грн. матеріальної
шкоди, 5000 грн. витрат на лікування та 25500
грн. моральної шкоди. В обґрунтування
позову вказує, що внаслідок ДТП, що мала
місце 09.11.2011 року, йому завдано тілесних
ушкоджень, він втратив працездатність,
двічі змушений був перенести дорого
вартісну операцію, після чого йому
присвоєно другу групу інвалідності.
Витрати на лікування склали 5000 грн.
Вказує, що постійно потребував
стороннього догляду зі сторони
родичів, внаслідок чого комплексував,
це принижувало його гідність та
завдало моральних страждань, яку
останній оцінює в розмірі 25500 грн.
Надалі, ОСОБА_5 доповнив свої вимоги,
просить стягнути з ОСОБА_2 збитки на
загальну суму 49600 грн., у яку входять 30600
грн. моральної шкоди та 19000 грн.
матеріальних витрат в т.ч. витрат на
придбання стержневих апарптів на суми
2500грн. та 6500грн.,а також 10 000 грн. на
придбання ліків, проведення процедур,
посилене харчування ,
санітарно-курортне лікування,
протезування та сторонній догляд.

У судовому засіданні позивач
за первісним позовом та його
повноважний представник вимоги
первісного позову підтримали, з
підстав, викладених у такому, у
задоволенні зустрічного позову
просять відмовити за безпідставністю,
оскільки відповідач винен у ДТП.

Повноважний
представник відповідача за первісним
позовом та позивача за зустрічним
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 за їх
безпідставністю, зустрічний позов
просить задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, суд приходить до
переконання, що первісний та
зустрічний позови підлягають до
часткового задоволення, з наступних
підстав. Відповідно до
ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.
Судом
встановлено, що 09.11.2011 року близько 18:10
год. у м. Львові по вул. Стрийській мала
місце ДТП, учасниками якої були ОСОБА_2
та ОСОБА_5, що стверджується постановою
про відмову у порушенні кримінальної
справи від 18.11.2011 року. /а.с.25/.
Для повного та всебічного
дослідження обставин справи,
Франківським районним судом м. Львова
із Радехівського районного суду
Львівської області було витребувано
адміністративну справу № 1317/203/2012 для
огляду. Згідно постанови Радехівського
районного суду Львівської області від
07.02.2012 року, винесеної у даній справі, за
наслідком розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення серії
ВС1 № 264069, винуватцем ДТП, що мала місце
09.01.2011 року близько 18:10 год. по вул.
Стрийській у м. Львові був ОСОБА_5, який
переходив дорогу у невстановленому для
цього місці, внаслідок чого врізався у
мотоцикл «Kawasaki», реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належав ОСОБА_2 яким
останній керував.
Згідно частин 3,4 статті 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.
Внаслідок
ДТП, мотоциклу «Kawasaki», реєстраційний
номер НОМЕР_1 завдано пошкодження на
загальну суму 9404,04 грн., що
стверджується висновком
автотоварознавчого дослідження № 86
/а.с.8-11/.

Згідно квитанції №81 від 05.01.2012
року, за проведення авто
товарознавчого дослідження, яке
проведено на підставі заяви ОСОБА_2,
останній сплатив кошти у сумі 1582,20 грн.
Підставності
позовної вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення
на його користь 5000 грн. матеріальної
шкоди з ОСОБА_5 судом не встановлено,
така вимога не знайшла свого
підтвердження належними та
допустимими доказами.
Згідно
положень ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд
вважає, що відповідач повинен нести
відповідальність перед позивачем,
оскільки своїми неправомірними діями
завдав шкоди майну позивача, а тому суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача слід стягнути 9404,04 грн.
матеріальної шкоди та 1582,20 грн.
вартості проведеного авто
товарознавчого дослідження, у
відповідності до висновку
автотоварознавчого дослідження № 86 та
квитанції №81 від 05.01.2012 року. Окрім
того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 слід стягнути
понесені останнім та документально
підтверджені судові витрати у виді
судового збору в розмірі 214,60 грн. В
решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог.
При
розгляді зустрічного позову, суд
виходив із наступного.
Судом встановлено,
що внаслідок вказаної ДТП, ОСОБА_5
отримав тілесні ушкодження, що
призвели до втрати ним працездатності
та набуття інвалідності.
Згідно ч.1 ст. 201 ЦК України
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством, є: здоров'я, життя,
честь, гідність і ділова репутація.
Згідно ст.1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Внаслідок
отриманих травм, а саме багато
відламкового перелому обох кісток
лівої гомілки, забійної рани голови,
ОСОБА_5 був доставлений у восьму
комунальну міську клінічну лікарню м.
Львова, де останнього прооперовано та
вмонтовано у ногу стержневий апарат.
Вказані обставини стверджуються
випискою з медичної карточки
стаціонарного хворого /а.с.47/.
Згідно виписки № 11886/2177 з
медичної картки стаціонарного хворого,
у грудні 2012 року ОСОБА_5 було повторно
прооперовано для заміни стержневого
апарата ноги /а.с.48/.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК
серії 10 ААБ № 112468, ОСОБА_5 присвоєно ІІ
групу інвалідності.

Згідно видаткової накладної №
КА121212-6 від 12.12.2012 року та накладної №
САС111110-5 від 10.11.2011 року набори медичних
засобів для проведення вказаних
операцій коштували ОСОБА_5 9000,00 грн.
/а.с.49,78/.
Із довідки,
виданої виконкомом Синьківської
сільської ради Радехівського району
Львівської області, ОСОБА_5 проживає у
АДРЕСА_1, разом із батьками, двома
рідними братами та дружиною брата з
дітьми. Батько ОСОБА_5, являється
інвалідом ІІ групи, що стверджується
відповідною довідкою /а.с.51/.

Ч. 5 ст. 1187
ЦК України передбачено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили, або умислу
потерпілого.
Відповідно до ч.4
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки", розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи
майну фізичної або юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок
відшкодовувати завдану шкоду виникає у
її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний звязок та є вина
зазначеноїособи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до п.2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №6 від
27.03.1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини. Майнова відповідальність за
шкоду, заподіяну діями таких джерел,
має наставати як при цілеспрямованому
їх використанні, так і при мимовільному
прояву їх шкідливих властивостей.

Враховуючи наведені обставини та
докази на підтвердження таких, суд
приходить до висновку, що зустрічний
позов слід задовольнити частково, в
частині доведеної матеріалами справи
майнової шкоди.

Згідно п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода
завдана фізичній особі неправомірними
діями, рішеннями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Оскільки винність
відповідача знайшла своє
підтвердження в ході провадження у
справі, тому суд вважає, що позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди підлягають частковому
задоволенню. При цьому суд враховує
конкретні обставини справи, а також
вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від глибини фізичних та
душевних страждань, позбавлення
потерпілого можливості реалізації
звичних для нього дій, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. Позивачем за зустрічним
позовом не наведено вагомих обставин
та доказів на підтвердження завдання
йому моральної шкоди у заявленому
розмірі, а тому дану вимогу слід
залишити без задоволення.

З огляду на
встановлені та перевірені судом
обставини справи, перевіривши їх на
достовірність суд вважає, що ОСОБА_5
повинен нести відповідальність перед
ОСОБА_2 пропорційно до доведеної у суді
частини завданих збитків, так як
своїми неправомірними діями, він
завдав шкоди майну ОСОБА_2, а тому суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача слід стягнути 9404,04 грн.
матеріальної шкоди та 1582,20 грн.
вартості проведеного авто
товарознавчого дослідження, у
відповідності до висновку
автотоварознавчого дослідження № 86 та
квитанції №81 від 05.01.2012 року. На
підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_2 слід стягнути
понесені останнім та документально
підтверджені судові витрати у виді
судового збору в розмірі 214,60 грн. В
решті позову відмовити за
безпідставністю позовних вимог. При
цьому, дослідивши належні докази
справи, проаналізувавши наведені
роз'яснення Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ та
Пленуму ВСУ, надані щодо застосування
законодавства при вирішенні спорів
даної категорії та практики розгляду
судами спорів даної категорії, суд
приходить до переконання, що з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню
завдана останньому матеріальна шкода у
розмірі 9000 грн., оскільки такий розмір
шкоди доведений матеріалами справи.
При цьому, суд враховував конкретні
обставини справи, які мають істотне
значення. ОСОБА_5 не наведено вагомих
обставин та доказів на підтвердження
завдання йому моральної шкоди у
заявленому розмірі, а тому дану вимогу
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10-11, 57-60,
88,208-209,212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 20, 22,
23,1166, 1167,1187 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_3) на
користь ОСОБА_2 9404,04 грн. матеріальної
шкоди, 1582, 20 грн. витрат на проведення
авто товарознавчого дослідження та 214,
60 грн. судового збору, а всього стягнути
11200,84 грн.

В решті позовних вимог відмовити за їх
безпідставністю.

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_5 9000 грн. матеріальної
шкоди.

В решті позовних вимог відмовити за їх
безпідставністю.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу, в порядку та строки, що
передбачені ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя
Дячишин В.Ф.