АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6664/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Озерянська Ж. М. Доповідач -
Демченко Е.Л. Категорія 43
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді
Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р.,
Волошина М.П.

при секретарі -
Денисенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 12 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні квартирою, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
усунення перешкод у користуванні
квартирою, мотивуючи тим, що йому на
праві власності на підставі рішення
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 17 червня
2010 року належить 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1, інша 1/2 частина цієї квартири
на підставі цього ж рішення суду
належить ОСОБА_5, його колишній дружині.
Від спільного життя з ОСОБА_5 вони мають
двох неповнолітніх синів: ОСОБА_6, 1996
року народження, та ОСОБА_7, 1998 року
народження. Рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 01
березня 2006 року визначений порядок
користування спірною квартирою. Йому в
користування була виділена житлова
кімната площею 8,6 кв.м. та вбудована
шафа площею 0,7 кв.м., ОСОБА_5 з двома
дітьми була виділена житлова кімната
площею 22,00 кв.м. та вбудована шафа
площею 0,7 кв.м., а кухня площею 5,6 кв.м.,
коридор площею 4,9 кв.м., вбиральня
площею 1,1 кв.м., ванна площею 2,1 кв.м.
залишені в спільному користуванні.

Зазначав, що на протязі тривалого часу
між ним та ОСОБА_5 склалися вкрай
неприязні стосунки. 25 січня 2013 року в
даній квартирі було знайдено тіло
ОСОБА_5, смерть якої наступила
внаслідок різаної рани в області шиї.
За вчинення цього злочину його було
затримано. Ухвалою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2013 року до нього
були застосовані примусові заходи
медичного характеру у вигляді
поміщення в психіатричну лікарню з
суровим наглядом.

Посилаючись на те, що відповідачі
заволоділи його кімнатою, його
представник ОСОБА_8 не може потрапити в
квартиру для догляду за цією кімнатою
та проживання в ній, а тому просить
усунути перешкоди йому та його
представнику ОСОБА_8 в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 Дніпропетровського
району Дніпропетровської області
шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
чинити їм перешкоди в користуванні
даною квартирою, надати ключі від
вхідних дверей та звільнити кімнату
площею 8,6 кв.м.

Рішенням Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на те, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
обговоривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, перевіривши юридичну
оцінку встановлених судом фактичних
обставин у справі та їх повноту,
колегія суддів не находить підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасуванню рішення суду.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Встановлено судом і це підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 01
березня 2006 року, яке набрало чинності,
ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 виділено в
користування жилу кімнату площею 8,6
кв.м., вбудовану шафу площею 0,7 кв.м., яка
розташована в коридорі; ОСОБА_5
виділено жилу кімнату площею 22,0 кв.м. з
балконом площею 0,9 кв.м. та вбудованою
шафою площею 0,7 кв.м.; в загальному
користуванні залишено кухню площею 5,6
кв.м., вбиральню площею 1,1 кв.м., ванною
кімнатою площею 2,1 кв.м. та коридор
площею 4,9 кв.м. (а.с.4-5).

Згідно рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 17 червня 2010 року, яке
набрало чинності, за ОСОБА_2 та ОСОБА_5
визнано за кожним право власності по 1/2
частині квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

У вказаній вище квартирі зареєстровані
ОСОБА_2, його неповнолітні діти - ОСОБА_6,
1996 року народження, ОСОБА_7, 1998 року
народження, що підтверджується
довідками ЖЕК-1 №821,844, та опікун
неповнолітніх дітей ОСОБА_9 (а.с.11,67,71).

Розпорядженням голови
Дніпропетровської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області №102-р від 19 березня 2013 року
встановлено неповнолітнім ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
статус дитини, позбавленої
батьківського піклування та
призначено їм опікуна ОСОБА_9.(а.с.66)

Наданий час в квартирі проживають лише
неповнолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їх
опікун ОСОБА_9

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року ОСОБА_2 застосовані
примусові заходи медичного характеру у
вигляді поміщення в психіатричну
лікарню з суворим наглядом за вчинення
ним суспільно небезпечного діяння,
передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а
саме умисне протиправне заподіяння
смерті ОСОБА_5 (а.с.13-15). Де позивач
перебуває до теперішнього часу.

Статтею 41 Конституції України
регламентовано, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, і
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до вимог ст.16 ЦК України,
звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.
Обравши спосіб захисту, позивач у силу
ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести
правову та фактичну його підставу. Суд
за власною ініціативою не може міняти
предмет і підстави позову.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

В ст.58 ЦПК України зазначено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Таким чином з матеріалів справи не
вбачається, що відповідачі порушують
права ОСОБА_2 щодо користування ним
кімнатою в квартирі АДРЕСА_2, оскільки
за судовим рішенням його поміщено в
психіатричну лікарню, де він і
перебуває до теперішнього часу.

Щодо вимог усунення перешкод в
користуванні спірною квартирою ОСОБА_8,
то вони безпідставні, так як вона не є
стороною у справі, не є членом сім'ї
ОСОБА_2, не зареєстрована та не
проживала в даній квартирі.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області
відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а
приведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
а тому підстав для скасування рішення
суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 12
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: