Справа № 427/3300/14-ц
Провадження № 2/427/1558/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014 року

Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді Бабенко С.Ш.,

при секретарі Горбачові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Свердловського міського суду
Луганської області в місті
Свердловську Луганської області
цивільну справу за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення зайве перерахованих,-

в с т а н о в и в :

Відділення ВД ФСНВ в м.Свердловську
Луганської області звернулося до суду
з позовом, в обґрунтування якого
зазначило, що згідно рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 25.06.2013р. №2-2515/12
ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м.Свердловську Луганської області з
06.12.2012р. Факт поновлення на посаді
підтверджується копією наказу
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №01-115-к від 02.07.2013р.
Згідно наказу виконавчої дирекції
№01-18-к від 03.03.2014р. відповідача
звільнено з посади начальника
відділення Фонду за власним бажанням з
06.03.2014р.

В період з моменту поновлення на посаді
та моментом звільнення позивач
неодноразово перебував у відпустках.
Факт надання відпусток
підтверджується наступними наказами: 1)
відповідно до наказу №170-к/в від 03.10.2013р.
відповідачу надано відпустку з 14
жовтня по 18 жовтня 2013р. в кількості 5
календарних днів, а саме: 1 календарний
день основної щорічної відпустки за
період роботи з 12.10.2012р. по 11.10.2013р.; 4
календарних дні основної щорічної
відпустки за період роботи з 12.10.2013р. по
11.10.2013р.; 2) відповідно до наказу №178-к/в
від 18.10.2013р. відповідачу надано частину
щорічної основної відпустки з 28 жовтня
по 01 листопада 2013р. в кількості 5
календарних днів за період роботи з
12.10.2013р. по 11.10.2014р.; 3) відповідно до
наказу №186-к/в від 08.11.2013р. відповідачу
надано частину щорічної основної
відпустки з 11 листопада 2013р. по 15
листопада 2013р. в кількості 5
календарних днів за період роботи з
12.10.2013р. по 11.10.2014р.; 4) відповідно до
наказу №196-к/в від 09.12.2013р. відповідачу
надано частину щорічної основної
відпустки з 10 грудня 2013р. по 26 грудня
2013р. в кількості 17 календарних днів за
період роботи: 7 календарних днів
додаткової відпустки за ненормований
робочий день за період роботи з 12.10.2013р.
по 11.10.2014р.; 10 календарних днів щорічної
основної відпустки за період роботи з
12.10.2013р. по 11.10.2014р.

Позивач вказує, що періоди за які
відповідачу надано відпустки, має
місце надання відпусток в рахунок
невідпрацьованої частини робочого
року та посилається до положення ст.22
Закону України «Про відпустки», де
вказано, що у разі звільнення
працівника до закінчення робочого
року, за який він вже одержав відпустку
повної тривалості, для покриття його
заборгованості власник або
вповноважений ним орган провадить
відрахування із заробітної плати за
дні відпустки, що були надані в рахунок
невідпрацьованої частини робочого
року. Так як відділенням Фонду наказ
№01-18-к від 03.03.2014р. про звільнення
відповідача отримано відділенням
Фонду 05.03.2014р., заробітну плату за лютий
2014р. вже нараховано та виплачено.
Відповідно відрахування із заробітної
плати за дні відпустки, що були надані в
рахунок невідпрацьованої частини
робочого часу здійснено із розрахунку
чотирьох робочих днів у березні 2014р. (з
03.03 по 06.03). Перед наданням відпустки
відповідачу виплачувалась заробітна
плата за час перебування у відпустці.
Загальний розмір компенсації за
наперед використану відпустку складав
2881,92 грн. На дату звільнення, а саме,
06.03.2014р. підлягає за остаточним
розрахунком до внесення на
розрахунковий рахунок 1564,18 грн.

Відповідач в день звільнення написав
заяву на ім'я в.о. начальника управління
ВД Фонду у Луганській області про
зобов'язання виплатити кошти за
оплачену та наперед використану
відпустку. Однак станом на дату
звернення до суду із даною позовною
заявою відповідачем кошти на
розрахунковий рахунок відділення
Фонду не повернуто, ніяких дій, які
направлені на повернення зайве
виплачених коштів не здійснено.
Позивач, вважає, що своїми діями
відповідач порушує майнові інтереси
Фонду.

На підставі викладеного позивач
просить суд постановити рішення, яким
стягнути з ОСОБА_1 розмір компенсації
за наперед використану відпустку у
розмірі 1564,18 грн, яку надано в рахунок
невідпрацьованої частини робочого
року.

Представник позивача Голіков В.Ю. позов
підтримав у повному обсязі та
наполягав на його задоволенні.

У судове засідання відповідач не
з'явився, але надав суду письмову заяву,
де просить розглянути справу за його
відсутності, позов не визнав, просить
суд відмовити позивачу на підставі
ст.1215 ЦК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
надані сторонами докази, вважає, що
позивні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
наказу №186-к/В від 08 листопада 2013р.
відповідачу була надана частина
щорічної основної відпустки з 11
листопада 2013р. по 15 листопада 2013р.
включно в кількості 5 календарних днів
за період роботи з 12.10.2013р. по 11.10.2014р. на
підставі його заяви. Також судом
встановлено, що відповідача було
звільнено за власним бажанням на
підставі наказу №01-115-к від 03.03.2014р.. У
зв'язку з чим, відповідач отримав
заробітну плату наперед в розмірі 1564,18
грн. Ці факти визнаються та не
заперечуються сторонами.

За діючим трудовим законодавством
(статті 127,136 КЗпП України) повернення
підприємству зайво виплачених коштів
можливо для повернення авансу,
виданого в рахунок заробітної плати;
для повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування, при
звільненні працівника до закінчення
того робочого року, в рахунок якого він
вже одержав відпустку, за не відроблені
дні відпустки; при відшкодуванні шкоди,
завданої з вини працівника
підприємству, установі, організації.

Також ст.1212 ЦК України зобов'язує особу,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
повернути потерпілому це майно.

Згідно ст.1215 ч.1 п.1 ЦК України не
підлягають поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, нормами закону
передбачено повернення працівником
підприємству зайво виплачених коштів
лише у випадках, встановлених ст.127 КЗпП
України та ст.1215 ЦК України.

У той же час, стаття 127 КЗпП України
регулює відносини між роботодавцем та
працівниками з приводу відрахувань із
заробітної плати за наказом власника
або уповноваженого ним органу. Тому
зазначення у цій статті про право
роботодавця видати в межах певного
строку наказ (розпорядження) про
відрахування із заробітної плати не
зачіпає решти правовідносин, які
виникають унаслідок безпідставної
виплати заробітної плати та на які
поширюється чинність ст.1215 ЦК України.
Заробітна плата, що виплачена
добровільно й отримана безпідставно,
не підлягає поверненню, крім випадків,
коли вона була виплачена в результаті
лічильної помилки роботодавця або
недобросовісності з боку набувача.

Суд, вважає, що обставини, передбачені
ст.ст.127,130 КЗпП України для покладення
матеріальної відповідальності на
відповідача в зв'язку з отриманням ним
наперед сум заробітної плати відсутні.

Суд, вважає, що правовідносини по даній
справі повинні регулюватися нормами
ст.1215 ЦК України з наступних підстав.

Для застосування ст.1215 ЦК України
обов'язковому доказуванню підлягають
або наявність рахункової помилки з
боку підприємства, або
недобросовісність з боку набувача.

Як встановлено судом при нарахуванні
позивачем заробітної плати
відповідачу помилки не було і з боку
відповідача також судом не вбачається
набуття сум заробітної плати
недобросовісно.

Правова позиція, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 22.01.2014р. по справі №6-151цс13, вказує,
що відповідно до статті 1215 Цивільного
кодексу України не підлягає поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача. Безпідставно набуті
особою кошти, що належать до виплат
встановлених абзацом 2 частини першої
статті 1215 ЦК України, за відсутності
рахункової помилки з боку особи, яка
добровільно провела їх виплату, та
факту недобросовісності набувача, не
підлягають поверненню.

Таким чином, суд, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі ст.1215 ЦК України, керуючись
ст.ст.6-10,11,60,88,209,212 - 215, 293 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Свердловську
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення зайве перерахованих коштів у
розмірі 1564,18 грн відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Рішення
суду набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
С.Ш.Бабенко