ун. № 759/5334/14-ц
пр. № 2/759/2957/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванові
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та просила суд постановити
рішення яким визнати за нею право
власності на ? частину квартири АДРЕСА_1
загальною площею 45,88 кв.м.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог вказуючи на те, що
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №4435 від 30 листопада
1993 року, зареєстрованого в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації за № 5865 від 17 січня 1994
року ОСОБА_1, та ОСОБА_4, на праві
спільної власності належить квартира
за адресою АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 року
ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4
відкрилась спадщина, до складу якої
входить ? частина квартири АДРЕСА_1. За
життя ОСОБА_4 заповіт не складала.
Оскільки ОСОБА_4 не залишила заповіту,
чоловік ОСОБА_4, ОСОБА_5, помер у
ІНФОРМАЦІЯ_8 році, у день відкриття
спадщини право на спадкування виникло
у ОСОБА_2, яка є донькою ОСОБА_4, та у
ОСОБА_3, яка також є донькою померлої
ОСОБА_4 Проте вони не заявляють вимог
щодо вказаної частини квартири,
оскільки в даній квартирі проживає
онука ОСОБА_4 - ОСОБА_1 з двома дітьми:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, місце проживання
яких, також, зареєстровано у вказаній
квартирі. 5 червня 2013 року державний
нотаріус Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори,
Черноморченко О.В., виніс постанову №
8156 про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, а саме про відмову ОСОБА_2, у видачі
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті матері ОСОБА_4 на ?
частину квартири, яка знаходиться у
АДРЕСА_1 Також, відповідно до Постанови
про відмову у вчинені нотаріальної дії
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії на користь ОСОБА_1 Як
вказує позивачка на момент смерті
ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 на момент
смерті ОСОБА_4 була зареєстрована у цій
же квартирі та проживала в ній разом з
бабусею з « 01» листопада 1991р. ОСОБА_2 -
матір ОСОБА_1 та донька спадкодавця, з 16
грудня 1988 року має зареєстроване місце
проживання за адресою: АДРЕСА_2 а тому
на момент смерті ОСОБА_4 не проживала
разом з померлою. ОСОБА_3 (друга донька
спадкодавеці), на момент смерті ОСОБА_4
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3,
а тому також не проживала з померлою.
Враховуючи наведене та посилаючись на
ст.ст. 344, 1261, 1265, 1269, 1270, 1272 ЦК України, 549,
550 Цивільного кодексу Української РСР у
редакції Закону Української РСР від 18
липня 1963 року просила заявлені позовні
вимоги задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги та
просила їх задовольнити вказуючи на
обставини справи викладені в позовній
заяві, а також вказувала суду на те, що з
01.11.1991 р. вона зареєстрована в вказаній
квартирі, з 1993 р. є власником ? частини
даної квартири, померла ОСОБА_4 є її
бабусею, інших спадкоємців крім неї які
б мали намір і бажання щодо спадкування
вказаного спадкового майна яке
складається з ? частини квартири
АДРЕСА_1 немає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні визнала заявлені позовні
вимоги та просила їх задовольнити.

Відпоівдачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з»явилась, про час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином, направила до суду свою
заяву в якій визнавала заявлені
позовні вимоги та просила розглянути
справу в її відсутності, що суд з
урахуванням обставин справи, думки
учасників судового розгляду вважає за
можливе.

Суд вислухавши пояснення
позивачки, відповідача, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло №4435 від 30 листопада
1993 року, зареєстрованого в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації за № 5865 від 17 січня 1994
року ОСОБА_1, та ОСОБА_4, на праві
спільної власності належить квартира
за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_4 померла,
про що Теофіпольським ЗАГСом
Хмельницької області в книзі
реєстрації актів про смерть було
зроблено запис за номером 5 та видано
свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від
20.01.1995 року (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина, до складу якої входить ?
частина квартири АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_4 не залишила
заповіту, чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5, помер
у ІНФОРМАЦІЯ_8 році, у день відкриття
спадщини право на спадкування виникло
у ОСОБА_2, яка є донькою ОСОБА_4, та у
ОСОБА_3, яка також є донькою померлої
ОСОБА_4 (а.с. 26, 31).

30 липня 1964 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_8 було укладено шлюб, після
реєстрації якого дружині було
присвоєно прізвище ОСОБА_2 (а.с.25)

20 липня 1975 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 було укладено шлюб, після
реєстрації якого дружині було
присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с. 30).

5 червня 2013 року державний
нотаріус Дванадцятої Київської
державної нотаріальної контори,
Черноморченко О.В., виніс постанову №
8156 про відмову у вчиненні нотаріальної
дії, а саме про відмову ОСОБА_2, у видачі
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті матері ОСОБА_4 на ?
частину квартири, яка знаходиться у
АДРЕСА_1 (а.с. 38).

Також, відповідно до Постанови
про відмову у вчинені нотаріальної дії
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії на користь ОСОБА_1 (а.с.
37).

Як вбачається з матеріалів
справи, на момент смерті ОСОБА_4
проживала і була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 21).

ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4
була зареєстрована у цій же квартирі та
проживала в ній разом з бабусею - ОСОБА_4
з « 01» листопада1991р. (а.с. 19).

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_2 - матір ОСОБА_1 та
донька спадкодавця ОСОБА_4, з 16 грудня
1988 року має зареєстроване місце
проживання за адресою: АДРЕСА_2, а тому
на момент смерті ОСОБА_4 не проживала
разом з померлою.

ОСОБА_3 (донька спадкодавця ОСОБА_4
на момент смерті ОСОБА_4 була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, а
тому також не проживала з померлою.

Відповідно до п. 1 ст. 1269
Цивільного кодексу України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно з п. 1 ст. 1270 Цивільного
кодексу України, для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно статті 1265 ЦК України, у
п'яту чергу право на спадкування за
законом мають інші родичі спадкодавця
до шостого ступеня споріднення
включно, причому родичі ближчого
ступеня споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення.

Згідно п. 5 Перехідних положень ЦК
України, правила книги шостої
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Водночас, на підставі діючого на
момент виникнення спірних
правовідносин Цивільного кодексу
Української РСР у редакції Закону
Української РСР від 18 липня 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном: 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549
ЦК УРСР).

Згідно ст. 550 ЦК УРСР, строк для
прийняття спадщини, встановлений
статтею 549 цього Кодексу, може бути
продовжений судом, якщо він визнає
причини пропуску строку поважними.
Спадщина може бути прийнята після
закінчення зазначеного строку і без
звернення до суду при наявності згоди
на це всіх інших спадкоємців, які
прийняли спадщину.

Окрім зазначених норм права, слід
зазначити, що дані правовідносини
регулюються, також наступними нормами
права.

Статтею 344 ЦК України встановлено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно доп. 8 Перехідних
положень ЦК України, правила статті 344
Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

З врахуванням наведеного суд
вважає заявлені позивачкою позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задовленню.

З огляду на вищезазначене,
керуючись ст.ст. 344, 1261, 1265, 1269, 1270, 1272 ЦК
України, 549, 550 Цивільного кодексу
Української РСР у редакції Закону
Української РСР від 18 липня 1963 року
ст.ст. 11, 60, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженкою м.Чернігів, зареєстрованою
в АДРЕСА_1 право власності в порядку
спадкування після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_4 на ? частину
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 45,88 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

ун. № 759/5334/14-ц

пр. № 2/759/2957/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
П»ятничук
І.В.,

при секретарі
Іванові
К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженкою м.Чернігів, зареєстрованою
в АДРЕСА_1 право власності в порядку
спадкування після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_4 на ? частину
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 45,88 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: