Єдиний унікальний номер 270/1759/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5626/2014
Головуючий у 1 інстанції
Доповідач Маширо О.П.
5 серпня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:
суддів
Зінов»євої А.Г., Зайцевої С.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_2 на заочне рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки від 23 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю «ТС
«Обжора» про поновлення на роботі,
зміну формулювання причини звільнення,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
середнього заробітку,
До апеляційного суду звернувся позивач
ОСОБА_2 з апеляційною скаргою на заочне
рішення суду, яким у задоволенні його
позовних вимог було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позивач з 01 березня 2008 року працював у
товаристві на посаді старшого зміни
охорони операційного відділу.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 25 липня
2013 року було встановлено, що ОСОБА_2
допустив прогули на роботі з 09 квітня
по 09 червня 2008 року.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.61 ЦПК України
суд визнав факт невиходу позивача на
роботу без поважних причин
встановленим, тому дійшов висновку про
те, що звільнення ОСОБА_2 з роботи за
прогули за ч.4 ст.40 КЗпП України на
підставі наказу від 09 червня 2008 року є
законним.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, оскільки воно є
незаконним, не відповідає фактичним
обставинам справи, ухвалене з
порушенням вимог матеріального і
процесуального права.

Зокрема, суд у своєму рішенні
безпідставно посилається на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 25 липня 2013 року, оскільки у тому
рішенні не були наведені причини, за
яких він змушений був подати заяву про
звільнення та направити її поштою на
адресу товариства.

Насправді його заява про звільнення не
була доставлена товариству не з його
вини, а через те, що відповідач та
«Укрпошта» не уклали між собою договір
про доставку кореспонденції. Фактично
ніяких прогулів він не скоїв, про те, що
він має намір звільнитись з роботи,
окрім заяви, він ще й усно повідомляв
відповідача.

Сторони до апеляційного суду не
з"явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, тому апеляційний
суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивача не ґрунтуються на законі.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом № 122/12-к від 01 березня 2008 року
позивач був прийнятий на роботу до
товариства на посаду старшого зміни
охорони операційного відділу з 01
березня 2008 року (а.с.21).

Наказом від 09 червня 2008 року № 325/8-к
позивач був звільнений з посади з 09
червня 2008 року за прогули на підставі
ч.4 ст.40 КЗпП України (а.с.22).

Підставою для такого звільнення стали
акти про відсутність ОСОБА_2 на роботі
від 09, 15, 24 та 30 квітня, 07 та 23 травня, а
також 09 червня 2008 року (а.с.23-29).

Товариство неодноразово зверталось до
позивача з листами, у яких просило
вказати причини відсутності на роботі
та надати документи на підтвердження
поважності такої відсутності (листи
від 16 квітня № 477, 12 травня № 510, 20
травня № 527, 04 червня 2008 року № 546 -
а.с.30-33).

Звертаючись до суду зі своїм позовом,
ОСОБА_2 вказав, що на роботі у нього
виник конфлікт з керівником
торгівельного майданчика ОСОБА_3, яка
безпідставно звинуватила його у
пропажі трьох візків та змушувала
оплатити їх вартість.

До того ж, 07 квітня 2008 року йому
відмовили у видачі заробітної плати,
тому наступного дня він отримав у
відділу кадрів бланк заяви на
звільнення з роботи, просив звільнити
його за підставі ч.3 ст.38 КЗпП України і,
оскільки у відділі кадрів цю його заяву
відмовились прийняти, він направив її
поштою до ТОВ «ТС «Обжора» «Укрпоштою».
Однак з незалежних від нього причин
його заява про звільнення не була
доставлена товариству.

Апеляційний суд не може прийняти
вказані доводи, оскільки ніяких
належних та допустимих доказів на
підтвердження наведених обставин
позивач не надав ані до суду першої
інстанції, ані разом з апеляційною
скаргою.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відмову ОСОБА_2 у позові є
підставним та обґрунтованим.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження у суді, на
правильність висновків суду вони не
впливають, тому апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити як
безпідставну, рішення суду як таке, що
відповідає вимогам закону, залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у
х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Центрально-Міського
районного суду м. Макіївки від 23 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий: Судді: