АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/3439/12
Номер провадження 22-ц/786/2328/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М.
Доповідач Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді Акопян В.І.

суддів: Лобова О.А., Кузнєцова О.Ю.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ
"Банк"Демарк" на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 06 травня
2014 року у справі за позовом ПАТ "Банк
"Демарк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, - Акопян В.І.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 06 травня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ "Банк "Демарк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовлено за
безпідставністю.

З вказаним рішенням суду не погодився
позивач та подав апеляційну скаргу,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове, яким
задовольнити позов банку в повному
обсязі. Стягнути з відповідача
понесені судові витрати за подачу
апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги і позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, вислухавши
пояснення осіб, які приймають участь у
розгляді справи, дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ «Банк» «Демарк» звернувся з
позовом до ОСОБА_1, в якому просив
стягнути з відповідача борг за
кредитним договором №80-059 від 24.07.2008
року в розмірі 17394,63 грн. В
підтвердження кредитних правовідносин
позивачем було надано копію кредитного
договору №80-059 від 24.07.2008 року, в якому
ОСОБА_1 є позичальником кредитних
грошових коштів в сумі 5 000 грн.
Вказаний кредит було видано на
підставі довідки про заробітну плату
НВПП «Медпромсервіс» №117 від 18.07.2008
року, згідно якої ОСОБА_1 постійно
працював на даному підприємстві і
отримував заробітну плату 2000грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що матеріали справи не містять
належних та допустимих доказів того, що
позивачем за вказаним кредитним
договором було видано кредитні кошти
ОСОБА_1.

Такий висновок суду є вірним та
узгоджується з матеріалами справи.

З матеріалв справи вбачається, що 23
липня 2008 року близько 18 години
ОСОБА_1 був затриманий працівниками
міліції, а постановою Октябрського
районного суду у справі №3-12664/08 був
притягнутий до адміністративної
відповідальності у вигляді
адміністративного арешту строком на 5
діб.(а.с.19). Адмінарешт ОСОБА_1 відбував в
період з 23.07.2008р. по 28.07. 2008 року, в
зв'язку з чим 24 липня 2008 року відповідач
не міг підписати кредитний договір та
вчинити інші дії по отриманню грошових
коштів в сумі 5000грн. по кредитному
договору №80-059 від 24.07.2008 року.

23 липня 2008 року особу відповідача, як
отримувача кредиту за місцем роботи в
НВПП «Медпромсервіс» перевіряв
помічник директора з банківської
безпеки, який надав висновок про
можливість надання кредиту
позичальнику ОСОБА_1, проте, відповідно
до повідомлення НВПП «Медпромсервіс»
від 26.04.2013 року ОСОБА_1 взагалі не займав
жодної посади у НВПП «Медпромсервіс»
та відповідно заробітну плату не
отримував.

Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом. Частиною 2 статті
207 ЦК України визначено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі якщо він підписаний
його стороною(сторонами). З огляду на
зміст ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична
особа у зв'язку з хворобою або фізичною
вадою не може підписатися власноручно,
за її дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа, при
цьому підпис іншої особи на тексті
правочину, щодо якого не вимагається
нотаріального посвідчення, може бути
засвідчений відповідальною посадовою
особою за місцем роботи, навчання,
проживання, або лікування особи, яка
його вчиняє.

В іншому передбаченому частиною 3
статті 237 ЦК України випадку
встановлено, що одна сторона має
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє на
підставі договору, закону, акту
юридичної особи, з інших підстав,
встановлених актами цивільного
законодавства.

За цих обставин при укладенні спірного
договору позивачу належало
пересвідчитись в особі, яка діяла від
імені відповідача та наявності у неї
представницьких повноважень на
укладення спірного договору.

Посилання апелянта на ту обставину, що
відповідачем не було надано належних
доказів на спростування вимог банку, є
помилковими, оскільки ОСОБА_1 в період з
23.07.2008р. по 28.07.2008 року знаходився під
адміністративним арештом та 24.07.2008 року
не міг підписати кредитний договір на
отримання коштів. В свою чергу,
належних та допустимих доказів того, що
ОСОБА_1 було підписано кредитний
договір №80-059 від 24.07.2008 року, матеріали
справи не містять.

Судом першої інстанції була призначена
судова почеркознавча експертиза на
розгляд якої ставилося питання чи
підписував кредитний договір
відповідач. Експертиза не була
проведена з вини позивача, банк не
надав експерту оригінал кредитного
договору та відмовився оплатити
вартість експертизи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
кожна сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доводи апелянта про порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія вважає
неспроможними, тому що вони
спростовуються матеріалами справи та
не є підставою для скасування
правильного по суті рішення суду.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308 ч.1,
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ
"Банк"Демарк" відхилити.

Рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 06 травня
2014 року залишити без змін.

Стягнути з ПАТ "Банк "Демарк" на користь
держави недоплачений судовий збір в
сумі 14, 50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Акопян В.І.

/підписи/

Судді:

Кузнєцова О.Ю.

Лобов О.А.

копія

вірно____________________________________________________