Справа № 136/1004/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" липня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Липовець цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк" звернулось до Липовецького
районного суду Вінницької області з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що 13 грудня 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № 1384/ФК-07,
згідно з умовами якого Банк надав
Позичальнику кредитні кошти у розмірі
11 000,00 гривень з розрахунку 15,5% річних за
весь час фактичного користування
кредитом на строк з 13.12.2007 року по 12.12.2009
року. Мета кредитування - Споживчі цілі.

30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк", АТ
"Дельта Банк" та Національним банком
України було укладено Договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на
користь АТ "Дельта Банку", відповідно до
п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором,
Укрпромбанк передає (відступає) "Дельта
Банку" права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами. Таким
чином, ПАТ "Дельта Банк" набуло право
вимоги за кредитним договором № 1384/ФК-07
від 13.12.2007 року.

Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконував. Станом на
16.04.2014 року за відповідачем наявна
заборгованість у сумі 3 191,44 гривень, у
зв'язку із чим представник банку просив
суд стягнути з відповідача на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» заборгованість у розмірі
3191,44 гривень за кредитним договором та
судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак надав суду
заяву, в якій позов підтримав у повному
обсязі та просив розгляд справи
провести без його участі. В заяві
зазначив, що в разі неявки відповідачів
в судове засідання - не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання
також не з'явилась, хоча про день та час
розгляду справи по суті була оповіщена
в установленому законом порядку за
адресою зареєстрованого місця
проживання наданою за відомостями
адресно довідкового сектору, однак
клопотання про відкладення розгляду
справи за наявності поважних причин, чи
розгляду справи у її відсутності до
суду не направила.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

У зв'язку з цим, дослідивши надані
суду докази та давши їм оцінку в
сукупності, суд вважає, що справу
можливо заслухати у відсутності
сторін, оскільки представник позивача
скористався наданими йому законом
правами, а неявку відповідача суд
визнає неповажною.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали цивільної справи, повно
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх зібраними у справі
доказами, дійшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що 13.12.2007 року
між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 1384/ФК-07,
предметом якого зазначено кредитні
кошти в сумі 11 000,00 гривень, строк
кредитування 24 місяці, дата повернення
кредиту - 12.12.2009 року, мета кредитування
- споживчі цілі, процентна ставка за
користування кредитом 19,5% річних.
Згідно п.1.11 вказаного Договору сторони
узгодили, що Позичальник зобов'язаний
сплачувати платежі за цим Договором у
розмірі, порядку та строки, встановлені
цим договором та Графіком платежів
щодо погашення суми кредиту, який є
невід'ємною частиною цього договору,
процентів за користування ним, комісій
Банку, сукупних послуг, які надаються
Позичальнику у зв'язку із укладенням
цього Договору.

30.06.2010 року згідно Договору про
передачу активів та Кредитних
зобов'язань Укрпромбанку на користь
Дельта банку, в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором,
Укрпромбанк передав (відступив) Дельта
Банку право вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком,
внаслідок чого Дельта Банк замінює
Укрпромбанк як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених зобов'язаннях,
а внаслідок передачі Укрпромбанком
Дельта Банку прав вимоги до боржників,
Дельта Банку переходить
(відступається) право вимагати (замість
Укрпромбанку) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

В підтвердження факту
переведення прав вимоги ТОВ
"Укрпромбанк" та фактичної
заборгованості позичальників за
кредитними договорами на користь ПАТ
"Дельта Банк" надано Акт звірки,
відповідно до якого ПАТ "Дельта банк"
набули право вимоги до ОСОБА_1.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з ст. 60 ч. 2 ЦПК України
сторони зобов'язані подати свої докази
чи повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі. Суд лише сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи.

В силу положень ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Оглянувши надані сторонами
докази на підтвердження своїх позиції,
оцінивши їх належність, допустимість і
достовірність, суд дійшов до висновку
про те, що обставини, на які посилається
позивач, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні з
огляду на таке.

За правилами ст. 512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок:
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.517 ЦК України,
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення. Боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні.

Зі змісту ст.1054 ЦК України слідує,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
параграфа 1 цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Законодавцем визначено у ст.1046 ЦК
України, що договір позики є укладеним
з моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Аналізуючи докази, що містяться в
матеріалах справи судом не
встановлено, що первісний кредитор
передав грошові кошти визначені за
умовами кредитного договору
відповідачеві на споживчі цілі. Так
само відсутній розрахунок
заборгованості відповідача за
кредитним договором, який би надав суду
можливість впевнитись чи дійсно
відповідачем неналежно виконувались
умови кредитного договору та
правильність розрахованої суми
заборгованості за кредитним договором,
не наведено обставин, що потягли за
собою порушення саме відповідачем
зобов'язань за кредитним договором та
наявність саме його вини.

Тобто матеріали справи не містять
усіх документів та інформації, яка є
важливою для здійснення права нового
кредитора щодо вимог про стягнення
заборгованості за кредитним договором
укладеним 13.12.2007 року до ОСОБА_1

З огляду на викладене та у
контексті приведених правових норм
регулювання предмета даного спору, суд
дійшов до переконання, що наведені у
позовній заяві позивачем обставини не
підтвердженні належними та
допустимими доказами, що є підставою
для відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи питання судових витрат,
суд керується правилами ст. 88 ЦПК
України, а тому у разі відмови у позові,
суд відносить сплачений при
пред'явлені позову позивачем судовий
збір на його рахунок.

На підставі ст. 509, 512-514, 517, 526, 1046, 1054
ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88
158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко