АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/1052/14-ц
Провадження 22ц/774/1214/К/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Соколан Н.О.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 11
квітня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3
Уточнивши позовні вимоги, в останній їх
редакції позивач просила суд стягнути
з відповідача на її користь аліменти на
утримання доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у сумі 2000 грн. щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначила, що перебувала з
відповідачем ОСОБА_3 у фактичних
шлюбних відносинах, які на теперішній
час припинено. Сторони у справі мають
дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
на даний момент проживає з матір'ю -
позивачем у справі ОСОБА_2 та перебуває
на її утриманні. Відповідач ОСОБА_3
щомісячно надавав дитині матеріальну
допомогу, перераховуючи на її
банківську картку 2000 грн. Однак, на
теперішній час матеріальної допомоги
на утримання дитини відповідач не
надає, в той час, як інших дітей або
непрацездатних членів сім'ї на
утриманні не має, є приватним
підприємцем, отримує дохід та має змогу
платити аліменти.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 11 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 аліменти у
сумі 1000 грн. щомісячно на утримання
доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її
повноліття. Стягнуто з відповідача на
користь держави судовий збір в сумі 234
грн. 60 коп.

Рішення в межах суми платежу за один
місяць допущено до негайного
виконання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, позивач ОСОБА_2 посилається на
те, що відповідач ОСОБА_3 повинен
постійно приймати участь у
матеріальному забезпеченні дитини у
розмірі, передбаченому законодавством.
Так, на даний момент доньці сторін у
справі виповнилося 8 років, згідно ЗУ
«Про державний бюджет України на 2014
рік» встановлено прожитковий мінімум
для дитини її віку: з січня -1286 грн., з
липня-1320 грн., з жовтня-1373 грн., в той час,
як рішенням суду стягнуто з
відповідача аліменти у сумі 1000 грн., що
менше від встановленого розміру
прожиткового мінімуму.

Судом першої інстанції, на думку
апелянта, залишено поза увагою, що
відповідач ОСОБА_3 є приватним
підприємцем та отримує щомісячний
дохід не менше 8000 грн., в той час, як
позивач отримує заробітну плату 3000 грн.

При визначенні розміру аліментів,
стягнутих з відповідача на користь
позивача на утримання доньки, судом не
дано належної правової оцінки тому, що
стан здоров'я та матеріальне становище
відповідача ОСОБА_3 дозволяє йому
сплачувати аліменти у сумі 2000 грн.
щомісяця.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі
перебували у фактичних шлюбних
відносинах, від яких мають доньку,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до виписки з особового
рахунку ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_3 у
серпні 2013 року, січні 2014 року та лютому
2014 року поповнював рахунок своєї
доньки на 2000 грн., що не заперечували
сторони під час розгляду справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
посилалася на те, що їхня з
відповідачем донька ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з нею та
перебуває на її утриманні. Відповідач
ОСОБА_3 на теперішній час добровільно
матеріальної допомоги на утримання
дитини не надає.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_2 та стягуючи з
відповідача на її користь аліменти на
утримання дитини у твердій грошовій
сумі 1000 грн., суд першої інстанції
керувався ст.182 СК України та виходив із
матеріального стану платника
аліментів, відсутності даних про його
регулярний дохід, розмір прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку
та обов'язок обох батьків утримувати
дитину.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 181 СК України
передбачено, що за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України
при визначенні розміру аліментів суд
ураховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Як вбачається з матеріалів
справи, згідно свідоцтва про
народження відповідач ОСОБА_3 є
батьком доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач мешкає окремо від
позивача та їхньої доньки,
матеріальної допомоги на утримання
дитини у теперішній час не надає.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції, виходячи з рівності
обов'язку батьків утримувати своїх
дітей, Конституційного права особи на
прожитковий мінімум, беручи до уваги
всі наявні в матеріалах справи докази,
та з урахуванням матеріального стану
відповідача і позивача, дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову ОСОБА_2 про
стягнення з ОСОБА_3 на її користь на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліментів у сумі 1000 грн. щомісяця до
досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
відповідач ОСОБА_3 повинен постійно
приймати участь у матеріальному
забезпеченні дитини у розмірі, не
меншому від встановленого розміру
прожиткового мінімуму, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки положеннями ст. 180 СК України
закріплено обов'язок обох батьків
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Суд першої інстанції при
визначенні розміру аліментів врахував
положення ст.ст. 180,182 СК України та
правильно визначив розмір аліментів з
урахуванням стану здоров'я та
матеріального становища дитини і
платника аліментів, наявності у нього
інших дітей, непрацездатних батьків та
інших обставин.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції залишено поза увагою,
що відповідач ОСОБА_3 є приватним
підприємцем та отримує щомісячний
дохід не менше 8000 грн., у зв'язку з чим,
матеріальне становище відповідача
дозволяє йому сплачувати аліменти у
сумі 2000 грн. щомісяця, не можуть бути
підставою для скасування законного та
обґрунтованого рішення, оскільки судом
при визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача на утримання їхньої
дитини було надано оцінку
матеріальному стану сторін, з
урахуванням чого визначено щомісячну
суму аліментів у розмірі 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги про неповне
з'ясування судом обставин по справі
судова колегія вважає
необґрунтованими та такими, що
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди по їх оцінці, тоді як, згідно
ст.212 ЦПК України оцінка доказів є
виключним правом суду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, рішення
суду, як таке, що ухвалено з дотриманням
вимог норм матеріального та
процесуального права, - залишенню без
змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307,ст.308, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 11 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: