Справа №475/153/14-ц 25.06.2014 25.06.2014 25.06.2014
Провадження №22-ц/784/1818/14
Провадження №22-ц/784/1818/14
Суддя суду 1-ї інстанції -
апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року

м.Миколаїв

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Локтіонової О.В.,
Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового
засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

представника позивача ОСОБА_3 -

ОСОБА_4

на рішення Доманівського районного
суду Миколаївської області

від 12 травня 2014 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - Держземагентство у
Доманівському районі Миколаївської
області, про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2014 року ОСОБА_3 пред'явила
зазначений позов, який в подальшому
уточнювала та обґрунтовувала
наступним.

На підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії МК
№098901 від 14 липня 2004 року вона є
власником земельної ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 4,99 га, розташованої на території
Маринівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області.

7 серпня 2007 року між нею та ОСОБА_5 було
укладено договір оренди зазначеної
земельної ділянки строком на 25 років,
який був зареєстрований 03
вересня 2007 року у Доманівському
відділі Миколаївської регіональної
філії ДП "Центр державного
земельного кадастру".

Позивачка вказувала, що спірний
договір не містить всіх істотних умов,
які передбачені положеннями ст.15
Закону України "Про оренду землі", та
невід'ємних частин цього договору, а
тому є недійсним.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_3
просила її позов задовольнити.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 12
травня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_3 через свого представника подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, розглянувши
справу в межах позовних вимог, повно та
всебічно дослідив обставини справи,
належно оцінив надані докази і дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Так, у ст.15 Закону України ,,Про оренду
землі" від 6 жовтня 1998 р., в редакції
чинній на час укладення угоди, названі
істотні умови договору оренди землі,
якими є об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;
умови збереження стану об'єкта оренди;
умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю; умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;
існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди однієї
з істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

Стаття 17 Закону України «Про оренду
землі» передбачає, що передача об'єкта
оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах, що
визначені у договорі оренди землі, за
актом приймання-передачі.

Статями 203, 207 ЦК України встановлено, що
письмовий договір вважається
укладеним, коли між сторонами в
потрібній у належних випадках формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах. Істотними є ті умови договору,
які визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї з сторін повинно бути досягнуто
згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
серпня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
було укладено договір оренди земельної
ділянки строком на 25 років, який був
зареєстрований 03 вересня 2007 року у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру" (далі -
Договір) (а.с.41-43).

Згідно з умовами Договору орендодавець
надала, а орендар прийняв в строкове
платне користування строком на 25 років
належну позивачці на праві приватної
власності відповідно до Державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії МК №098901 від 14 липня 2004
року земельну ділянку площею 4,99
га, надану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Маринівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області (а.с.6).

За користування земельною ділянкою
ОСОБА_5 зобов'язався сплатити позивачці
одноразово за 25 років орендну плату у
розмірі 1,5% від вартості земельної
ділянки в сумі 16 415 грн.

Із змісту договору випливає, що він
передбачає всі умови договору оренди
землі, які визнані істотними, на день
його укладання.

Умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки на час укладання
спірного договору не передбачалося.

Всі невід'ємні частини договору також є
в наявності та додані до договору (а.с.44,
49-53, 58-63).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що висновок районного
суду про відсутність підстав для
задоволення позову є правильним,
оскільки оспорюваний договір містить
всі істотні умови, які передбачалися на
день його укладення.

Що ж стосується посилань позивачки у
позові на те, що вона не отримує орендну
плату за зазначеним договором, то вони
не є підставою для визнання договору
недійсним.

За такого, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду,
оскільки воно є законним та
обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Доманівського районного суду
Миколаївської області від 12 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: