Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-926/11
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Заполовського В.Й.,

суддів:
Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового
засідання Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
житлового будинку та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
житлового будинку, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 02 квітня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з даним позовом.

Просила поділити житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1 в м.
Новограді-Волинському Житомирської
області та господарські споруди між
нею та ОСОБА_2, тобто між співвласниками
цього будинку, виділивши їй у власність
1/2 частину нерухомого майна житлового
будинку і господарських споруд.

В травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_1 Після
уточнення своїх позовних вимог,
просила виділити їй в натурі частину
житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.
Новограді-Волинському Житомирської
області у вигляді ізольованої квартири
з окремим входом за № 1, яка складається
з приміщень в житловому будинку А: 1-1
веранда - 11,9 кв. м; 1-2 кухня - 8,1 кв. м; 1-3
житлова кімната - 14,8 кв. м; 1-4 житлова
кімната - 14,9 кв.м; 1-5 житлова кімната - 9,6
кв.м, а також надвірні будівлі сарай В,
сарай Г, криницю №5, вбиральню Д, 1/2
частину сараю Б, 1/2 частину огорожі.
Решту будинку та господарських
будівель залишити у користуванні
ОСОБА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що на
праві спільної часткової власності їм
належить по 1/2 частині спірного
будинку. Оскільки між ними виникають
суперечки щодо користування та
володіння цим будинком, то просять
задовольнити їхні позовні вимоги.

Ухвалою Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 04 липня 2013 року
об'єднано в одне провадження цивільні
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
житлового будинку.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року позови
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 1/2 частину
домоволодіння, яка складається з
квартири № 2, а саме: 2-1 тамбур - 1.90 кв.м.;
2-2 передпокій - 5.0 кв.м.; 2-3 коридор - 5.60
кв.м.; 2-4 кімната - 8.80 кв.м.; 2-5 кімната - 14.60
кв.м.; 2-6 кімната - 8.80 кв.м.; 2-7 коридор - 1.40
кв.м.; 2-8 санвузол - 2.80 кв.м.; 2-9 кухня - 8.80
кв.м.; господарські споруди сарай Б,
сарай Ж, 1/2 огорожі 3, 1/2 огорожі 4,
житловою площею - 32,30 кв.м, загальною
площею - 57,70 кв.м. розташованого в м.
Новограді-Волинському по АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_2 1/2 частину
домоволодіння, яка складається з
квартири №1, а саме: 1-1 веранди - 11.90 кв.м.;
1-2 кухні - 8.10 кв.м; 1-3 кімнати - 13.80 кв.м.;
1-4 кімнати - 14.80 кв.м.; 1-5 кімнати - 9.4 кв.м.;
господарські споруди сарай В, сарай Г,
колодязь, убиральню Д, 1/2 огорожі 3, 1/2
огорожі 4, житловою площею - 38,00 кв.м.;
загальною площею - 58,00 кв.м.,
розташованого в м.
Новограді-Волинському по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19858
грн.40 коп. витрат понесених за оплату
експертизи.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу. Просить рішення суду про
часткове задоволення позову ОСОБА_1 до
неї та її позов до ОСОБА_1 змінити. А
саме рішення суду в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до неї та в
частині стягнення з неї витрат за
проведення експертизи скасувати та в
цій частині ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
останньої. На обґрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом не
встановлено усіх обставин, що мають
значення для справи, не досліджено та
не надано належної оцінки доказам по
справі, висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Зокрема зазначає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 119 ЦПК
України є неконкректними та
незрозумілими, оскільки позивачкою не
зазначено, які саме приміщення вона
бажає виділити в натурі. Висновок
будівельно-технічної експертизи
суперечить матеріалам
інвентаризаційної та цивільної справи.

Крім того, при поділі житлового будинку
в натурі судом не поділено всіх
об'єктів спільної власності, не
зазначено як саме виділяються кожному
учаснику частини домоволодіння: у
власність чи тільки у користування.
Також, судом не вирішувалось питання
щодо компенсації, оскільки частки
співвласників є нерівними.

В суд апеляційної інстанції
сторони не з'явилися, хоча про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином та завчасно, про що
свідчать поштові повідомлення.
Зокрема, апелянт ОСОБА_2 була
повідомлена про розгляд справи, однак
на розгляд справи вона та її
представники не з'явилися двічі, а саме:
27.05.2014 року та 17.06.2014 року. У направлених
до суду заявах свою неявку в судові
засідання, як на 27.05.2014 року так і на
17.06.2014 року обґрунтувала тим, що не може
з'явитися в судове засідання по причині
хвороби. Проте відповідних доказів про
хворобу, що перешкоджало прибуттю в
судове засідання, ОСОБА_2 апеляційному
суду не надала. Не підтверджує
достовірно цих обставин і долучена до
її заяви від 13.06.2014 року ксерокопія
витягу із амбулаторної картки. Крім
того, не надані відповідні докази про
неможливість участі у розгляді справи
і представниками ОСОБА_2 А відтак,
колегія суддів визнає про відсутність
передбачених ст.305 ЦПК України підстав
для відкладення розгляду справи.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 364 ЦК України кожен з
учасників спільної часткової
власності має право вимагати виділу у
натурі частки майна.

Виділ у натурі часток жилого будинку,
що є спільною частковою власністю,
можливий, якщо кожній із сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку з самостійним виходом
(квартиру). Виділ також може мати місце
при наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено,
що кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991
року, при вирішенні справ про виділ в
натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що це можливо,
якщо кожній зі сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
із самостійними виходом (квартиру).
Виділ також може мати місце за
наявності технічної можливості
переобладнати приміщення в ізольовані
квартири. У спорах про поділ будинку в
натурі учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

Як встановив суд, сторони у справі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками
домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.
Новограді-Волинському Житомирської
області, кожній із них належить по 1/2
частки. Зазначене підтверджено
матеріалами справи, зокрема рішенням
апеляційного суду Житомирської
області від 21 січня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну
розміру ідеальних часток
співвласників спірного будинку.

Письмової угоди про порядок
користування приміщеннями у будинку та
господарськими спорудами між його
співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
укладалося.

Згідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
29.01.2014 року №406/13/55/14-25 технічна
можливість виділити 1/2 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських будівель в
натурі, виходячи із умови виділення
кожному із співвласників окремої
квартири для ізольованого
користування та заселення сім'єю,
існує. При цьому експертом
запропоновано декілька таких
варіантів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Вирішуючи спір та задовольняючи позови
частково, суд першої інстанції
врахував, що будинок з часу введення в
експлуатацію був двоквартирний, між
співвласниками фактично вже давно
розподілено квартири в ньому, тобто між
співвласниками склався порядок
користування приміщеннями будинку і
господарськими спорудами, кожний з них
(з 1966 року ОСОБА_2 та з 2000 року ОСОБА_1.)
здійснили певні добудови до своїх
квартир за власні кошти, а також
побудували господарські споруди, та з
врахуванням висновку судової
будівельно-технічної експертизи
обґрунтовано виділив кожному із
співвласників частину спірного
будинку та господарських будівель. При
цьому, суд оскаржуваним рішенням
фактично задовольнив позов ОСОБА_2 в
повному обсязі, виділивши їй
приміщення в будинку та господарські
будівлі, як - то вона просила у своєму
позові. Решту приміщень будинку і
господарських споруд виділив ОСОБА_1
(а.с.1-8 т.2; 157 -159 т.3).

Також суд обґрунтовано, відповідно до
вимог ст.89 ЦПК України вирішив питання
про розподіл судових витрат, стягнувши
з ОСОБА_2 1/2 частини витрачених ОСОБА_1
коштів за проведення
будівельно-технічної експертизи,
проведення якої було необхідним для
вирішення позовів обох сторін.

Крім того, враховуючи що конструктивні
елементи зносу квартири №1, яка
виділена ОСОБА_2, більше ніж квартири
№2, яка виділена ОСОБА_1, та різниця між
загальними площами квартир є не
значною (58.0 кв.м. квартира №1 та 57.70 кв.м.
квартира №2, а також те, що сторонами
здійснені певні добудови до своїх
квартир за власні кошти та побудовані
господарські споруди, суд першої
інстанції обґрунтовано не ухвалював
про стягнення компенсації за
перевищення вартості часток
визначеної експертом. Тому доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
вирішувалось питання щодо компенсації
є безпідставними.

Не є обґрунтованими і доводи
апеляційної скарги про те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 119
ЦПК України є неконкретними та
незрозумілими, оскільки, як свідчить
технічний запис фіксування судового
процесу, відповідно до ст. 31 ЦПК України
судом позовні вимоги ОСОБА_1 були
уточнені в процесі розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції
вірно встановив обставини по справі,
належним чином перевірив їх доказами,
які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК
України, правильно визначив спірні
правовідносини та правові норми, що їх
регулюють та дійшов до обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовів.

З врахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального права і порушення
норм процесуального права, які
передбачені нормами ЦПК України як
підстави для скасування чи зміни
рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 -
315 ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді