АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №621/2577/13-ц
Провадження№22-ц/790/3081/2014
1-ї інстанції: Овдієнко В.В.
Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого
-Трішкової І.Ю.,

суддів:
- Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі
- Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 13 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про встановлення факту
постійного проживання зі спадкодавцем
на час відкриття спадщини, третя особа -
Зміївська Державна нотаріальна
контора Харківської області,

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з
позовною заявою, в якій просила
встановити факт її постійного
проживання на час відкриття спадщини
зі спадкодавцем ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що у грудні 2004 року,
коли її бабі ОСОБА_7 через похилий вік
та хворобу стала потрібна допомога та
догляд, вона переїхала до її будинку
АДРЕСА_1. В цьому будинку вона проживала
з ОСОБА_7 та доглядала за нею до самої її
смерті, а також в подальшому до 05
листопада 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_7,
після її смерті відкрилась спадщина,
яка складається з житлового будинку
АДРЕСА_1.

23 квітня 1988 року ОСОБА_7 було складено
заповіт, відповідно до якого все своє
майно вона заповіла своєму синові
ОСОБА_4

ОСОБА_4 на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
ОСОБА_7, заяви про прийняття спадщини до
нотаріуса не подавав, тому вважається
таким, що спадщину не прийняв.

ОСОБА_5, як онука померлої,
фактично прийняла спадщину, оскільки
на час відкриття спадщини проживала
разом із спадкодавцем в будинку,
користувалася її речами, що
знаходились у будинку. Також вона
доглядала спадковий будинок по вул.
Зміівській, буд. 13, прибирала двір,
частково робила ремонт.

Вона звернулася до Зміївської
державної нотаріальної контори за
видачею свідоцтва про право на
спадщину за законом, проте у видачі
свідоцтва було відмовлено, мотивуючи
це відсутністю доказів проживання її
разом з бабою на час її смерті.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнала,
пояснила, що позивачка є її дочкою,
підтвердила всі обставини, на які
посилалася ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_4 позов не
визнав мотивуючи, що позивачкою не
надано доказів, що вона мешкала з
бабусею ОСОБА_8 однією родиною і, тим
самим, прийняла спадщину.

Водночас, відповідач ОСОБА_4 не
заперечував, що будинок АДРЕСА_1 був
зареєстрований в цілому за його матір'ю
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Він є
власником будинку АДРЕСА_2, де постійно
проживає. Вказані будинки знаходяться
на одній земельній ділянці, мають
спільне подвір'я; для обліку
газопостачання та електропостачання
встановлено по одному лічильнику на
два будинки, тобто окремого обліку газу
та електроенергії у цих будинках не
здійснюється. Він з матір'ю проживав
однією сім'єю, здійснював за нею догляд.

У 2004 році, за життя його матері
ОСОБА_7, до нього звернулася племінниця
ОСОБА_5 з проханням пустити її на
проживання, оскільки їй з дитиною та
співмешканцем не було де жити. Він
пожалів племінницю та пустив її жити до
будинку, який за документами належав
його матері. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_7
лише проживати в одному будинку, але
спільне господарство не вели.

Рішенням Зміївського районного
суду Харківської області від 13 березня
2014 року позовні вимоги задоволені.

Встановлений факт постійного
проживання ОСОБА_5, на час відкриття
спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неправильне
встановлення обставин, які мають
значення для справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом повно та всебічно досліджені
надані докази, дана належна їм оцінка і
відповідно до встановленого ухвалено
рішення, яке відповідає вимогам
ст.ст.10,11,60,212,213 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
належав житловий будинок АДРЕСА_1.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є
її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_4, але вони до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не звертались.

Позивачка ОСОБА_5 є онукою померлої,
тому як спадкоємиця 5 черги вона бажає
оформити спадщину.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо
під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду і роз'яснює
заінтересованим особам, що вони мають
право подати позов на загальних
підставах.

Встановлення факту проживання
позивачки разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини має для неї, як
спадкоємця за законом п'ятої черги,
юридичне значення, оскільки цей факт є
підставою вважати ОСОБА_5 такою що
прийняла спадщину у разі, якщо відсутні
спадкоємці за заповітом, або за законом
попередніх черг.

Оскільки з заяви про встановлення
факту, що має юридичне значення,
вбачається спір про право, ОСОБА_5
обгрунтовано звернулася з заявою у
порядку позовного провадження.

Факт постійного проживання ОСОБА_5
встановлений судом на підставі наданих
позивачкою доказів.

Під час судового розгляду свідки
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтвердили, що з 2004
року з дозволу ОСОБА_4, в будинку, де
проживала ОСОБА_7, проживала ОСОБА_5
разом зі своїм сином та співмешканцем.
Зі слів ОСОБА_4 їм відомо, що він пожалів
свою племінницю ОСОБА_5 та дозволив їй
проживати в будинку, оскільки на той
час їй не було де жити.

05.11.2013 року депутат Лиманської
сільської ради Зміївського району
Харківської області Стебло М.М., з
участю мешканців с. Лиман - ОСОБА_20 та
ОСОБА_18, склав акт, з якого вбачається,
що ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_1 разом з
сином ОСОБА_21 в період з 25.12.2004 року по
05.11.2010 року.

Факт проживання ОСОБА_5 в с. Лиман
підтверджується даними довідок
Лиманської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів від 01.11.2013 року, копії
заяви ОСОБА_5 про зарахування сина до
школи від 25.08.2009 року, довідки
Лиманського сільського відділення
Зміївської ЦРЛ від 14.11.2013 року, довідки
ФО-П ОСОБА_22 та копії трудового
договору від 21.11.2005 року, копії трудової
книжки, з яких вбачається факт
проживання позивачки в АДРЕСА_1.

Згідно ст. ст. 2, 3 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи
місця перебування особи або її
відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Позивачка ОСОБА_5 надала докази того, що
на день смерті ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, вона постійно без
реєстрації проживала разом з ОСОБА_7 в
належному останній будинку.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни
рішення не має.

Керуючись ст..ст. 303,307,308, 314,319 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 13 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає
чинності негайно, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: