П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2014 року м.
Київ

Судові палати у цивільних та
господарських справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Яреми А.Г., суддів:Балюка
М.І.,Гуменюка В.І.,Патрюка М.В., Барбари
В.П.,Ємця А.А.,Потильчака О.І., Берднік
І.С.,Жайворонок Т.Є.,Романюка Я.М.,
Григор'євої Л.І.,Колесника П.І.,Сеніна
Ю.Л., Гуля В.С.,Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
Шицького І.Б., -

за участі представника Харківської
міської ради - Мирося С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_19 про
стягнення збитків за заявою ОСОБА_19 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л и:

У квітні 2013 року Харківська міська рада
звернулась до суду із зазначеним
позовом, мотивуючи вимоги тим, що на
підставі рішення Київського районного
суду м. Харкова від 23 березня 2005 року
ОСОБА_19 є власником нежитлового
приміщення загальною площею 242,9 кв.м,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з рішенням Харківської міської
ради від 29 квітня 2009 року
№ 92/09 ОСОБА_19 надано в оренду земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,0453 га для
експлуатації та обслуговування
будівель і споруд. Цим рішенням
ОСОБА_19 зобов'язано не пізніше ніж у
місячний термін з дня прийняття такого
рішення звернутися до управління
земельних відносин департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин Харківської
міської ради для оформлення договору
оренди землі й у чотиримісячний термін
з дня прийняття цього рішення оформити
договори оренди землі. Однак, як
зазначила Харківська міська рада,
ОСОБА_19 свої зобов'язання не виконав,
станом на 12 жовтня 2012 року документи,
які посвідчують його право
користування наданою в оренду
земельною ділянкою, не оформив; при
цьому уповноваженими посадовими
особами управління земельних відносин
Харківської міської ради встановлено,
що земельна ділянка площею 0,0453 га
використовується орендарем для
обслуговування нежитлової будівлі під
магазини продовольчих товарів. На
думку позивача, використання земельної
ділянки без правовстановлюючих
документів є порушенням статей 125, 126
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України).

Посилаючись на те, що внаслідок
використання земельної ділянки без
оформлення документів, які посвідчують
право на земельну ділянку відповідно
до закону, власнику земельної ділянки
завдано збитки, Харківська міська рада
просила суд стягнути з ОСОБА_19 373 817
(триста сімдесят три тисячі вісімсот
сімнадцять) грн 04 коп. у рахунок
відшкодування завданих збитків.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 7 серпня 2013 року в
задоволенні позовних вимог
Харківської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 9 жовтня
2013 року рішення Київського районного
суду м. Харкова від 7 серпня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов Харківської міської ради
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_19
на користь Харківської міської ради 327
765 (триста двадцять сім тисяч сімсот
шістдесят п'ять) грн 68 коп.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 4 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_19 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 9 жовтня 2013 року у справі за позовом
Харківської міської ради до ОСОБА_19 про
стягнення збитків.

У січні 2014 року до Верховного Суду
України звернувся ОСОБА_19 із заявою
про перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року,
посилаючись на неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції статті 22, частини четвертої
статті 623, статті 1166 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та статей
124-126, 156, 157, частини першої статті 188 ЗК
України, унаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення в подібних
правовідносинах.

У зв'язку із цим ОСОБА_19 просить
скасувати ухвалу судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року й ухвалити
нове судове рішення.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

24 березня 2014 року вказану справу
допущено до провадження Верховного
Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи заявника, судові
палати у цивільних та господарських
справах Верховного Суду України
вважають, що заява задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 355 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України)
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана з
підстави неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

За змістом статті 360-5 ЦПК України
Верховний Суд України відмовляє в
задоволенні заяви, якщо обставини, які
стали підставою перегляду справи, не
підтвердилися.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що рішенням Харківської
міської ради від 24 грудня 2003 року № 273/03
ОСОБА_19 надано дозвіл на переведення
будинку АДРЕСА_1 до нежитлового фонду
та розміщення реконструйованого
приміщення під майстерню та магазин
непродовольчих товарів.

На підставі рішення Київського
районного суду м. Харкова від 23
березня 2005 року ОСОБА_19 є власником
нежитлового приміщення загальною
площею 242,9 кв.м, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням від 29 квітня 2009 року № 92/09
Харківська міська рада надала ОСОБА_19 в
оренду земельну ділянку загальною
площею 0,0453 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, для обслуговування
нежитлової будівлі (літ. "А-1" на строк до
1 квітня 2014 року.

Відповідно до акта обстеження,
визначення меж, площі та конфігурації
земельної ділянки, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, складеного 12 жовтня
2012 року уповноваженими особами
управління земельних відносин
Харківської міської ради, земельна
ділянка загальною площею 0,0453 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
використовується ОСОБА_19 для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі під магазини
непродовольчих товарів. Право
користування зазначеною земельною
ділянкою ОСОБА_19 не оформлене.

17 жовтня 2012 року комісією для
визначення збитків власникам землі та
землекористувачам складено акт, яким
визнано не одержаний Харківською
міською радою дохід у сумі 373 817 (триста
сімдесят три тисячі вісімсот
сімнадцять) грн 04 коп. збитками, які
нанесені ОСОБА_19 міський раді
використанням земельної ділянки без
оформлення документів, що посвідчують
право користування земельною ділянкою
відповідно до закону.

Рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 17
жовтня 2012 року № 647 затверджено акт від
17 жовтня 2012 року № 285 про
визначення збитків у розмірі 373 817
(триста сімдесят три тисячі вісімсот
сімнадцять) грн 04 коп.

14 листопада 2012 року на адресу ОСОБА_19
направлено повідомлення про
добровільне відшкодування збитків.

Відмовляючи Харківській міській раді в
задоволенні її позовних вимог, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не доведено наявність вини
ОСОБА_19 у неукладенні договору оренди,
у зв'язку з чим відсутній причинний
зв'язок між протиправною поведінкою й
майновою шкодою, що давало б підстави
для покладення на ОСОБА_19
відповідальності шляхом стягнення
збитків (упущеної вигоди).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову
Харківської міської ради, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що позивач довів наявність правових
підстав для захисту його прав як
власника земельної ділянки шляхом
стягнення з ОСОБА_19 збитків у вигляді
упущеної вигоди.

Відмовляючи у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_19 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 9 жовтня 2013
року, суд касаційної інстанції
зазначив, що доводи касаційної скарги,
додані до неї матеріали, зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального права і порушення судом
норм процесуального права під час його
ухвалення.

ОСОБА_19 зазначає, що суд касаційної
інстанції під час розгляду більш ніж
двох справ за подібних предмета спору,
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Для прикладу заявник надав постанови
Вищого господарського суду України від
28 травня 2012 року та від 16 жовтня 2012 року.

Скасовуючи постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 22
березня 2012 року й залишаючи без змін
рішення господарського суду
Харківської області від 16 грудня 2011
року, яким відмовлено в задоволенні
позову Харківської міської ради до
закритого акціонерного товариства
"Зірка України" (далі - ЗАТ "Зірка
України", треті особи: Головне
управління Держкомзему в Харківській
області, управління земельних відносин
Харківської міської ради, відкрите
акціонерне товариство "Харківський
"Водоканалпроект", про стягнення
збитків, Вищий господарський суд
України в постанові від 28 травня 2012
року зазначив, що для застосування
такого способу відповідальності, як
упущена вигода, слід установити
наявність у діях винної особи всіх
чотирьох елементів складу цивільного
правопорушення та ступінь вини в
розумінні статті 1193 ЦК України.
Оскільки Харківською міською радою не
доведено, що договір оренди земельної
ділянки не укладений з вини ЗАТ "Зірка
України" унаслідок його бездіяльності,
то відсутня протиправна поведінка
товариства та причинний зв'язок між
протиправною поведінкою й майновою
шкодою у вигляді неотриманого доходу, у
зв'язку із чим відсутні підстави для
покладення на ЗАТ "Зірка України"
відповідальності відшкодувати збитки
у вигляді упущеної вигоди.

Приймаючи постанову від 16 жовтня 2012
року про залишення без змін постанови
Харківського апеляційного
господарського суду від 24 квітня 2012
року, якою залишено без змін рішення
господарського суду Харківської
області від 23 листопада 2011 року про
відмову в задоволенні позову
Харківського міжрайонного
природоохоронного прокурора в
інтересах держави в особі Харківської
міської ради до товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвест - Регіон" (далі
- ТОВ "Інвест - Регіон", треті особи:
управління земельних ресурсів
департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради, Головне
управління Держкомзему у Харківській
області, товариство з обмеженою
відповідальністю "Рентойл", закрите
акціонерне товариство "Спецбудмонтаж",
про стягнення збитків, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позивачем не доведено протиправної
поведінки ТОВ "Інвест - Регіон" у
неукладенні договору оренди земельної
ділянки, завдання збитків (упущеної
вигоди) та їх розмір, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою ТОВ
"Інвест - Регіон" і збитками.

У рішенні, яке переглядається,
установлено, що внаслідок неукладення
між сторонами договору оренди землі
власнику земельної ділянки заподіяно
збитки у вигляді упущеної вигоди.

Отже, судами встановлені різні
обставини справи, що не є неоднаковим
застосуванням судами касаційної
інстанції однієї і тієї самої норми
матеріального права.

Ураховуючи викладене, Верховним Судом
України не встановлено, що судами
касаційної інстанції неоднаково
застосовано одну і ту саму норму
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин підстави для
задоволення заяви ОСОБА_19 та
скасування ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року відсутні.

Керуючись статтями 355, 360 - 3, 360 - 5 ЦПК
України, судові палати у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України

п о с т а н о в и л и:

У задоволенні заяви ОСОБА_19 про
перегляд ухвали судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 4 листопада 2013 року відмовити.

Постанова Верховного Суду України є
остаточною і може бути оскаржена
тільки на підставі, встановленій
пунктом 2 частини першої

статті 355 ЦПК України.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
М.І.
Балюк

В.П. Барбара

І.С. Берднік

Л.І. Григор'єва

В.С. Гуль

В.І. Гуменюк

А.А. Ємець

Т.Є. Жайворонок

П.І. Колесник

Н.П. Лященко

М.В. Патрюк

О.І. Потильчак

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко

І.Б. Шицький