Ухвала

іменем україни

05 червня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
25 вересня 2013 року в задоволенні позову
про звернення стягнення відмовлено.

Додатковим рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 30 січня 2014 року в
задоволенні позову про звернення
стягнення та виселення відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2014 року зазначене судове рішення
частково скасовано.

У рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № DNU0GА00001625 від 21
травня 2008 року в розмірі 1 337 915 грн 76
коп., що складається із заборгованості
за кредитом - 95 945,23 дол. США,
заборгованості за відсотками - 27 804,92
дол. США, заборгованості за комісією - 7
261,14 дол. США, пені - 28 433,94 дол. США,
штрафів - 31,29 дол. США та 7 972,26 дол. США
звернено стягнення на предмет іпотеки:
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом її продажу ПАТ КБ
«ПриватБанк» від свого імені на
підставі іпотечного договору за ціною,
що встановлюється суб'єктом оціночної
діяльності на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

У частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про
надання права продажу предмета іпотеки
шляхом укладання договору
купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 з
наданням банку усіх повноважень
відмовлено.

Рішення, доповнене додатковим рішенням
від 30 січня 2014 року в частині відмови в
позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1
про виселення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення
апеляційного суду в частині відмови в
позові скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, справу в цій
частині передати на новий апеляційний
розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Судом установлено, що 21 травня 2008 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір на суму 98 869
дол. США, на забезпечення виконання
якого між сторонами укладено договір
іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 передала
банку в іпотеку нерухоме майно -
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1. Ціна предмета іпотеки
сторонами визначена у сумі 686 800 грн.

За розрахунком позивача станом на 06
лютого 2013 року кредитна заборгованість
ОСОБА_1 перед банком склала 167 448,78 дол.
США, що складається із заборгованості
за кредитом - 95 945,23 дол. США,
заборгованості за відсотками - 27 804,92
дол. США, заборгованості за комісією - 7
261,14 дол. США, пені - 28 433,94 дол. США,
штрафів - 31,29 дол. США (фіксована
частина) та 7 972,26 дол. США (процентна
ставка).

Відповідно до пп. 16.7, 16.7.2 договору
іпотеки та на підставі Закону України
«Про іпотеку» у випадку порушення
іпотекодавцем зобов'язань за кредитним
договором банк як іпотекодержатель має
право звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Зважаючи на те, що заборгованість була
нарахована на початок 2013 року, справа
розглядалась упродовж тривалого часу,
рішення ухвалено у вересні 2013 року,
висновок суду першої інстанції про
порушення банком умов договору про
письмове досудове попередження
відповідача та відмову в позові з цих
підстав апеляційний суд визнавав
необґрунтованою.

Разом із тим апеляційний суд відмовив у
позові про надання банку права продажу
предмета іпотеки шляхом укладання від
імені відповідача договору
купівлі-продажу з наданням банку усіх
повноважень, оскільки зазначене не
відповідає нормам Закону «Про
іпотеку».

Також апеляційний суд вважав, що
рішення суду першої інстанції у
частині відмови у позові банку про
виселення ОСОБА_1 є законним, оскільки
на сьогодні банк ще не є його власником
з відповідною реєстрацією права
власності, як того вимагає закон, тому
такі вимоги є передчасними.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 03 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель