Справа № 265/1241/14-ц
Провадження № 2/265/1011/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарях Хайтуловій Я.В.,
Федоровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Маріуполі Донецької області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення від раніше присуджених
періодичних платежів, треті особи:
ОСОБА_3 та міський відділ державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, -

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2014 року позивачка звернулась
із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від
раніше присуджених періодичних
платежів, починаючи з 14 січня 2013 року,
треті особи: ОСОБА_3, МВДВС
Білоцерківського міськрайонного
Управління юстиції.

05 травня 2014 року позивачка надала суду
уточнену позовну заяву, в якій просила
звільнити її від раніше присуджених
періодичних платежів щодо стягнення з
неї на користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3 щомісячно
аліментів в розмірі 600,00 гривень
починаючи з 01 червня 2013 року у зв'язку
із закінченням його навчання. Також
просила зобов'язати міський відділ
державної виконавчої служби
Білоцерківського МРУЮ зробити
перерахунок раніше нарахованих
аліментів по виконавчому листу по
справі №265/269/13-ц, провадження №2/265/506/13.
В обґрунтування зазначених позовних
вимог позивачка посилалася на те, що
рішенням суду від 19 квітня 2013 року було
частково задоволено позов ОСОБА_2 до
неї про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дитини, яка
продовжує навчання, та стягнуто
аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно
до закінчення навчання, починаючи з 14
січня 2013 року і до закінчення навчання,
але не більш як до досягнення ним
двадцяти трьох років. Ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 25 червня 2013 року дане рішення було
залишено без змін. 01 червня 2013 року син
закінчив загальноосвітню школу та не
продовжував навчання, натомість
переїхав жити до неї у місто Біла
Церква, де знаходився на її повному
утриманні. Таким чином вважає, що дані
обставини мають бути враховані судом, а
її позовні вимоги задоволенні у
повному обсязі.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, надала заяву з проханням
розглядати справу в її відсутності за
участю її представника.

Представник позивачки ОСОБА_4, що діє на
підставі договору про надання правової
допомоги, в ході судового розгляду
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі, та надала пояснення аналогічні
викладеним в уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання,
призначені на 28 липня 2014 року та 04
серпня 2014 року, не з'явився, надав суду
заяви з проханням відкласти зазначені
судові засідання у зв'язку із
знаходженням його на лікуванні.

Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів. Отже, суд постановляє рішення
у разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, незалежно від
причин його неявки.

Таким чином, керуючись положеннями ч.4
ст.. 169 ЦПК України, суд постановляє
рішення по справі у відсутності
відповідача. Будучи раніше допитаним у
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
22 червня 2013 року ОСОБА_3 поїхав до
матері в Білу Церкву Київської області,
та з цього часу проживає з нею. Аліменти
від позивачки він не отримує та не
претендує на них. Вважає, що оскільки
державному виконавцю міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
не надано документів щодо продовження
сином навчання, аліменти нараховуються
незаконно. Просив відмовити у
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
відсутністю спору, та стягнути з
позивачки судові витрати, понесені ним
у зв'язку з наданням йому правової
допомоги адвокатом ОСОБА_5 у вигляді
консультативних послуг, у розмірі 2000
гривень.

Третя особа ОСОБА_3 в ході судового
розгляду підтримав заявлені позовні
вимоги та пояснив, що після закінчення
школи у місті Маріуполі, а саме 23 червня
2013 року, він виїхав до м. Біла Церква до
своєї матері. До цього часу проживав з
батьком. Наразі проживає з матір'ю,
планує вступ до вищого навчального
закладу, вважає за необхідне звільнити
матір від сплати аліментів.

Представник третьої особи МВДВС
Білоцерківського міськрайонного
Управління юстиції у судове засідання
не з'явився, надавши суду заяву із
проханням розглядати справу без його
участі. Розгляд справи залишає на
розгляд суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню за
наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають ті обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, у відповідності з вимогами ст.212
ЦПК України, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 19 квітня 2013 року, позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 були
задоволені частково. З відповідачки
були стягнуті аліменти на повнолітню
дитину, яка продовжує навчання у
розмірі 600 гривень, щомісячно, до
закінчення дитиною навчання, але не
більше ніж до настання двадцяти трьох
років (а.с. 6-8).

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області від 25 червня 2013 року,
рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя від 19 квітня 2013
року було залишено без змін (а.с. 9-11).

Відповідно довідки про нарахування
аліментів №177 від 29.04.2014 року згідно
виконавчого листа № 265/269/13-ц, виданого 08
травня 2013 року Орджонікідзевським
районним судом м. Маріуполя про
стягнення аліментів з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 600 грн. щомісячно починаючи з
14.01.2013р. і до закінчення навчання але не
більш як до досягнення ним 23-х років,
заборгованість станом на 01 квітня 2014
року становить 8729 гривень (а.с. 53).

Як вбачається з відповідей міського
відділу державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції, отриманих на
запити суду 16 травня 2014 року та 04 липня
2014 року, в міському відділі державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
знаходиться на виконанні виконавчий
лист № 265/269/13-ц, виданий 08 травня 2013 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Маріуполя про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з
14.01.2013р. і до закінчення навчання але не
більш як до досягнення ним 23-х років. У
довідці від 04 липня 2014 року зазначено,
що нарахування аліментів проводиться
згідно виконавчого листа з 14 січня 2013
року (а.с.а.с. 68, 76).

Відповідно до довідки №8627 від 16.05.2014
року, виданої Міським відділом
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції заборгованість по
аліментам станом на 01.05.2014 року складає
9 329 гривень (а.с. 68).

Як вбачається з Атестату про повну
загальну середню освіту від 01 червня 2013
року, ОСОБА_3 здобув повну загальну
середню освіту в 2013 році у комунальному
закладі «Маріупольська
загальноосвітня школа I-III ступенів №68
Маріупольської міської ради Донецької
області» (а.с. 15).

Відповідно до довідки з місця
проживанням про склад сім'ї та
реєстрацію №314, виданої комунальним
підприємством Білоцерківської міської
ради Житлово - експлуатаційної контори
№1 від 03.02.2014 року, ОСОБА_1 проживає у
АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_3 з 06.08.2013
року (а.с. 13).

Крім того, факт того, що ОСОБА_3 з 23
червня 2013 року мешкає з матір'ю - ОСОБА_1
у місті Біла Церква, не заперечується
сторонами по справі.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу
України, обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчання 1. Якщо повнолітні
дочка, син продовжують навчання і у
зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані
утримувати їх до досягнення двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу. 2. Право
на утримання припиняється у разі
припинення навчання. 3. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України якщо
після набрання рішенням суду законної
сили, яким з відповідача присуджені
періодичні платежі, зміняться
обставини, що впливають на визначені
розміри платежів, їх тривалість чи
припинення, кожна сторона має право
шляхом пред'явлення нового позову
вимагати зміни розміру, строків
платежів або звільнення від них.

Таким чином, враховуючи той факт, що
ОСОБА_3 на теперішній час фактично
проживає із матір'ю, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині звільнення від раніше
присуджених платежів на утримання
дитини, що продовжує навчання
підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не знаходить правових
підстав для звільнення позивачки від
сплати аліментів на утримання
повнолітнього сина саме з червня 2013
року, тому як ОСОБА_1, будучи обізнаною
про стягнення з неї аліментів на
утримання сина, не мала перешкод для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права, починаючи з моменту
проживання з нею сина ОСОБА_3, а саме з 23
червня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
про звільнення її від сплати аліментів,
починаючи з дня набрання рішенням
законної чинності, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог щодо
зобов'язання відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
МРУЮ зробити перерахунок раніше
нарахованих аліментів по виконавчому
листу по справі №265/269/13-ц, тому як
зазначені позовні вимоги є похідними
від тих, які суд не задовольняє.

Крім того, суд не має права вирішувати
права та обов'язки особи (юридичної
особи), яка не є стороною по справі.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача ОСОБА_2 щодо незаконного
нарахування аліментів державним
виконавцем міського відділу державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, тому як в ході
розгляду справи знайшов підтвердження
факт перебування станом на теперішній
час виконавчого листа на виконанні в
міському відділі державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області щодо стягнення з
позивачки на користь відповідача
аліментів, та нарахування зазначених
аліментів; а законність або
незаконність дій державного виконавця
не було предметом розгляду даної
справи, а також дані вимоги не
розглядалися в будь-якому іншому
провадженні.

У відповідності із ст.88 ЦПК України з
відповідача повинні бути стягнуті
понесені та документально
підтверджені позивачкою судові
витрати, пов'язані з оплатою судового
збору у розмірі 243,60 гривень.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
відшкодування судових витрат,
понесених відповідачем ОСОБА_2
пов'язаних з наданням йому
консультативних послуг адвокатом
ОСОБА_5, тому як, вирішуючи питання про
стягнення витрат на правову допомогу
згідно із наданою довідкою адвоката,
суд керується ст.84 ЦПК України, де
зазначено, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням (наприклад, огляд доказів за
їх місцезнаходженням) та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Тобто перелік видів правової допомоги,
за які передбачена компенсація
понесених стороною витрат, є вичерпним
і розширеному тлумаченню не підлягає.
Окрім того, ці види стосуються лише
судового розгляду справи.

Проте адвокат ОСОБА_5 не приймав участі
у судових засіданнях, а лише надавав
позивачу консультативні послуги, тому
в частині стягнення витрат на правову
допомогу ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення від раніше присуджених
періодичних платежів, треті особи:
ОСОБА_3 та міський відділ державної
виконавчої служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, - задовольнити
частково.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженку села Блощенці
Білоцерківського району Київської
області, не працюючої, проживаючої за
адресою: Київська область місто біла
Церква АДРЕСА_1, від сплати аліментів на
користь ОСОБА_2 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 600 гривень,
призначених рішенням
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
19 квітня 2013 року, починаючи з дня
набрання даним рішенням законної
чинності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати, пов'язані із сплатою судового
збору у розмірі 243 гривни 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
оголошення або у разі неприсутності
сторін під час проголошення судового
рішення протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.С. Адамова