АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5268/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Слюсар Л.П. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 13 березня 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості,
зустрічною позовною заявою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» про визнання договорів
поруки припиненими, зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про витребування
майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило стягнути на свою користь з
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 455746,94 грн. та з Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4
солідарно заборгованість у розмірі 10000
грн., посилаючись на те, що за договором
№ Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року ОСОБА_2 отримав
в банку кредит у розмірі 35000 доларів США
зі сплатою за користування ним
відсотків у розмірі 15 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 14.09.2012
року, але свої зобов'язання належним
чином не виконав і має вказану кредитну
заборгованість, при цьому його
зобов'язання були забезпечені
укладеним банком з ПАТ "А-Банк"
договором поруки № 167 від 20.10.2010 року та
укладеними банком з ОСОБА_5, ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 договорами поруки від 14.09.2007
року.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов банку не
визнали і подали зустрічну позовну
заяву про визнання укладених ними з
банком договорів поруки від 14.09.2007 року
припиненими, посилаючись на те, що
банком в односторонньому порядку
збільшено відсотки за кредитним
договором з 15% до 21%, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється у разі збільшення
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується його
відповідальність. Крім того, ОСОБА_4
добровільно згідно акту від 30.07.2012 року
передав банку для реалізації заставне
майно: сідловий н/причіп - платформа-Е
марка KAISER, вартістю 7000 доларів США, та
надав банку довіреність від 18.09.2012 року
на його відчуження, але з вини ОСОБА_5
зазначене майно було знищено, тому він
27.05.2013 року відшкодував банку завдані
збитки в розмірі 45955 грн., а також згідно
акту від 30.07.2012 року ОСОБА_2 передав
банку для реалізації заставне майно:
сідловий н/причіп - платформа-Е марка
RTNAULT Magnum, вартістю 28000 доларів США, та
надав банку довіреність від 18.09.2012 року
на його відчуження.

ОСОБА_2 також подав зустрічну
позовну заяву про витребування майна з
тих підстав, що зобов'язання за
кредитним договором Є/V 3208 були
забезпечені порукою, а саме: договором
поруки №3 від 14.09.2007 року, укладеним з
поручителем ОСОБА_5, договором поруки
№1 від 14.09.2007 року, укладеним з
поручителем ОСОБА_3, договорами поруки
№2 та №4 від 14.09.2007 року, укладеними з
поручителем ОСОБА_4. Поручитель ОСОБА_5
не вживав заходів, необхідних для
збереження предмета застави: сідлового
тягача-Е марка МАЗ, н/причіпа бортового
- Е марка МАЗ, вартістю 9100 Долар США, в
результаті чого було знищено вказане
заставлене майно, а банк запевнив
боржника ОСОБА_2 в заміні заставного
майна ОСОБА_5. ОСОБА_2 згідно актів від
14.08.2012 року передав ПАТ КБ «ПриватБанк»
для заміни предмету застави ОСОБА_5
сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та
н/причіп-фургон-Є, але банк не оформив
заміну предмету застави, оформивши
сідловий тягач-Е марка ЗІЛ та
н/причіп-фургон-Є як допоміжне майно, у
зв'язку з чим поручитель ОСОБА_5 27.05.2013
року відшкодував банку завдані збитки
в розмірі 45955 грн., тому ОСОБА_2 просив
суд зобов'язати банк повернути йому
сідловий тягач-Е марки ЗІЛ, модель 130В1,
1972 року випуску, кузов без номерний,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
напів-причіп-фургон-Є марки ОДАЗ,
модель 794, 1985 року випуску, номер кузова
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 червня
2013 року за заявою позовна заява банку
в частині позовних вимог про стягнення
заборгованості з ОСОБА_5 залишена без
розгляду.

Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
13 березня 2014 року в задоволені позовних
вимог Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
«ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості та зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про витребування майна - відмовлено.
Визнані припиненими договір поруки № 1
від 14 вересня 2007 року, укладений між
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк» та
ОСОБА_3, договори поруки № 2 та № 4 від 14
вересня 2007 року, укладені між Публічним
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4. Вирішено
питання про розподіл судових витрат по
справі.

В апеляційній скарзі посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк» просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні його позову до
ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості та задоволення
зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про
визнання договорів поруки припиненими,
ухваливши нове рішення, яким
задовольнити його позов та відмовити в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
і ОСОБА_4.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - частковому скасуванню.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,
за кредитним договором № Є/V 3208 від
14.09.2007 року та договором про видання
траншу № Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року ОСОБА_2
отримав в банку кредит у розмірі 35000
доларів США зі сплатою за користування
ним відсотків у розмірі 15 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 14.09.2012 року, при цьому згідно
до п. 5.3 договору про видачу траншу всі
зміни і доповнення до даного договору
оформляються додатковою угодою, що
буде невід'ємною частиною договору.

За умовами договору поруки № 167 від
20.10.2010 року ПАТ «Акцент Банк» взяв на
себе зобов'язання у випадку
неналежного виконання боржником
зобов'язань за зазначеним кредитним
договором відповідати перед банком
нарівні з боржником як солідарні
боржники з розміром відповідальності
поручителя перед кредитором 10000 грн..

В забезпечення виконання умов
кредитного договору № Є/V 3208 від 14.09.2007
року між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 14.09.2007
року було укладено договір поруки № 1,
між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - договір
поруки № 2 і № 4, між Банком, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 - договір поруки № 3, за якими у
випадку не виконання боржником своїх
зобов'язань боржник і поручитель
відповідають перед кредитором, як
солідарні боржники, при цьому
сторонами конкретних строків дії
зазначених договорів поруки не
встановлено, а зазначено, що вони
припиняються з виконанням своїх
зобов'язань в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 договору поруки
№ 4 від 14.09.2007 року при неможливості
виконання боржником своїх зобов'язань
згідно з кредитною угодою № Є/V 3208 від
14.09.2007 року в повному обсязі поручитель,
відповідає перед кредитором наступним
майном: сідловий н/причіп - платформа Е
марка KAISER модель S3803 СІС шасі НОМЕР_6, 1992
р/в, реєстраційний номер НОМЕР_7,
загальною оціночною вартістю 35350 грн.,
що згідно курсу НБУ станом на 14.09.2007 р.
складає 7000 доларів США, згідно до Акту
оцінки майна, що передається в заставу
№2 від 14.09.2007 року.

Відповідно до п. 1 договору поруки
№ 3 поручитель зобов'язується перед
кредитором відповідати за виконання
зобов'язань боржником згідно Кредитної
угоди Є/V 3208 від 14.09.2007 року в межах
належного йому на праві власності
майна, конкретизованого в п.2 даного
договору, а згідно до п. 2 цього договору
при неможливості виконання боржником
своїх зобов'язань згідно кредитної
угоди Є/V 3208 від 14.09.2007 року в повному
обсязі поручитель відповідає перед
кредитором наступним майном, належному
йому на праві власності: сідловий тягач
-Е марка МАЗ, модель 54322, шасі НОМЕР_8, 1987
р/в, реєстраційний номер НОМЕР_9;
н/причіп бортовий - Е марка МАЗ, модель
93866, шасі НОМЕР_10, 1993 р/в, реєстраційний
номер НОМЕР_11, загальною оціночною
вартістю 45955 грн., що згідно курсу валют
НБУ станом на 14.09.2007 року складає 9100
доларів США, згідно Акту оцінки майна,
що передається в заставу №3 від 14.09.2007
року.

За наданим банком розрахунком
заборгованість позичальника за
кредитним договором станом на 12.03.2012
року складала 58291,23 доларів США, згідно
курсу валют НБУ станом на 28.02.2012 року -
465554,57 грн., в тому числі, заборгованість
за кредитом - 28225,87 доларів США, згідно
курсу валют НБУ станом на 28.02.2012 року -
225431,56 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом - 18828,39 доларів
США, згідно курсу валют НБУ станом на
28.02.2012 року - 150376,70 грн., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 8431,40 доларів США, згідно
курсу валют НБУ станом на 28.02.2012 року -
67339,06 грн., штраф (фіксована частина) -
31,29 доларів США, згідно курсу валют НБУ
станом на 28.02.2012 року - 249,90 грн., штраф
(процентна складова) - 2774,28 доларів США,
згідно курсу валют НБУ станом на 28.02.2012
року - 22157,34 грн..

Листом від 06.01.2009 року за № 1570 банк
повідомив позичальника про збільшення
відсоткової ставки за користування
кредитом з 15 % на рік до 21 % на рік з 01.02.2009
року за кредитним договором № Є/У 3208
від 14.09.2007 року, а данні про
повідомлення поручителів та їх згоду
на такі зміни кредитного договору в
матеріалах справи відсутні, при тому,
що в спірних договорах поруки не
передбачено зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди.

Крім того, рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області від
11 травня 2010 року у справі за поданою до
суду в серпні 2009 року позовною заявою
ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 про звернення стягнення було
звернено стягнення на заставне майно
поручителів, тобто банк скористався
своїм правом на повернення кредиту
достроково, змінивши строк виконання
основного зобов'язання, але протягом
шести місяців від дня зміни цього
строку не пред'явив вимоги до
поручителів.

Оскільки зобов'язання
позичальника в частині збільшення
відсоткової ставки за кредитним
договором були змінені банком без
згоди поручителів та умови договорів
поруки щодо їх припинення з виконанням
зобов'язань сторін в повному обсязі не
свідчать про встановлення ними строку
припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4
ст. 559 ЦК України, то в цьому разі
підлягають застосуванню норми ст. 559 ЦК
України щодо припинення поруки.

За таких обставин, суд
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову банку до поручителів про
стягнення заборгованості та визнав
припиненими спірні договори поруки,
керуючись названими нормами закону.

Наведені в скарзі доводи банку про
незаконність рішення суду в цій
частині правильність висновків суду не
спростовують і не узгоджується з
роз'ясненнями, даними в п.п. 22, 24
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012р. № 5,
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та повторного
обґрунтування заявлених вимог з
викладенням таких же самих обставин і
доказів, яким суд дав належну оцінку
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи в
задоволенні позову банку про стягнення
заборгованості з позичальника ОСОБА_2 з
тих підстав, що рішенням
Миколаївського районного суду
Львівської області від 11 травня 2010 року
було звернуто стягнення на заставне
майно в рахунок погашення
заборгованості по спірному кредитному
договору, суд не врахував, що матеріали
справи не містять доказів виконання
цього рішення суду на час нарахування
банком спірної заборгованості станом
на 12.03.2012 року та її погашення за
рахунок заставного майна, а лише в
судовому засіданні апеляційного суду
представник банку надав інший
розрахунок, за яким заборгованість за
кредитним договором станом на 13
березня 2014 року з урахуванням
реалізації частини заставного майна -
продажу 01.10.2013 року за 17860 грн.
н/причіпа-платформи Е, марка KAISER, модель
S3803 СІС, 1992 р.в., реєстраційний номер
НОМЕР_7, та продажу 27.11.2013 року за 51726 грн.
сідлового тягача-Е, марка RENAULT, модель
MAGNUM, 1998 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_4,
складала 69388,23 доларів США, в тому числі,
заборгованість за кредитом - 20570,97
доларів США, заборгованість по
процентам за користування кредитом -
33683,87 доларів США, пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 15133,39 доларів США,
додаткові витрати банку, пов'язані з
виконанням кредитного договору - 994,52
доларів США, тобто загальна сума
заборгованості змінилася в сторону її
збільшення, у зв'язку з чим законних
підстав для відмови в задоволенні
позову банку про стягнення з
позичальника заявленої в позові суми
кредитної заборгованості у суду не
було, а сама по собі зміна цієї суми
після 12.03.2012 року у зв'язку з
реалізацією зазначеного майна і
нарахуванням подальших платежів не
може бути врахована при розгляді цієї
справи, оскільки позовні вимоги банку
були заявлені саме в таких межах і у
встановленому порядку не змінювалися,
що не позбавляє можливість в рахунок
сплачених платежів, отриманих банком
від реалізації заставного майна,
здійснити взаємозалік при виконанні
рішення суду та звертатися банку в
майбутньому з вимогами про стягнення
подальшої кредитної заборгованості з
урахуванням таких обставин.

Тому рішення суду в цій частині, як
постановлене з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення на
підставі ст. 1054 ЦК України та ст. ст. 88, 309
ЦПК України про стягнення заявленої в
позові кредитної заборгованості з
позичальника на користь банку, а також
сплаченого ним при подачі позову та
апеляційної скарги судового збору у
розмірі 4828,50 грн. (3219 + 1609,50).

Доводи щодо незаконності рішення
суду в частині відмови в задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про витребування
майна в апеляційній скарзі не наведені
і рішення суду в цій частині сторонами
не оскаржується, тому апеляційною
інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 березня
2014 року в частині відмови в задоволені
позовних вимог Публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості скасувати та
постановити нове рішення в цій частині,
яким стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5,
АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_12, виданий
Миколаївським РВ УМВС України у
Львівській області 25.04.1998 року) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за
кредитним договором № Є/V 3208 від 14.09.2007
року та договором про видання траншу №
Є/V 3208/1 від 14.09.2007 року станом на 12.03.2012
року в розмірі 58291,23 доларів США, що
згідно курсу валют НБУ станом на 28.02.2012
року складає 465554,57 грн., в тому числі:
заборгованість за кредитом - 28225,87
доларів США, що згідно курсу валют НБУ
станом на 28.02.2012 року складає 225431,56 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 18828,39 доларів
США, що згідно курсу валют НБУ станом на
28.02.2012 року складає 150376,70 грн., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 8431,40 доларів США, що
згідно курсу валют НБУ станом на 28.02.2012
року складає 67339,06 грн., штраф
(фіксована частина) - 31,29 доларів США, що
згідно курсу валют НБУ станом на 28.02.2012
року складає 249,90 грн., штраф (процентна
складова) - 2774,28 доларів США, що згідно
курсу валют НБУ станом на 28.02.2012 року
складає 22157,34 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_5,
АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_12, виданий
Миколаївським РВ УМВС України у
Львівській області 25.04.1998 року) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» (р/р 0001, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 4828,50
грн..

В решті рішення суду в частині, що
оскаржується, залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: