АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2/532/3/13
Номер провадження 22-ц/786/5/14
Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т.В.
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Акопян В.І, Лобова О.А.

при секретарі: Верещаці М.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Кременчуцького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави на рішення
Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 04 березня 2013
року у справі за позовом
Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави в особі Кобеляцької районної
державної адміністрації Полтавської
області, Орлицької сільської ради
Кобеляцького району Полтавської
області та Державного підприємства
"Кременчуцьке лісове господарство" до
ОСОБА_3 про визнання недійсним та
скасування акту на право приватної
власності на земельну ділянку

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року Кременчуцький
міжрайонний екологічний прокурор,
діючи в інтересах держави в особі
Кобеляцької районної державної
адміністрації Полтавської області,
Орлицької сільської ради Кобеляцького
району Полтавської області та
Державного підприємства «Кременчуцьке
лісове господарство» звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_3 про визнання
недійсним та скасування державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку. Посилався на те, що
при проведенні перевірки щодо
законності надання земель лісового та
водного фонду у приватну власність на
території Кобеляцького району було
встановлено, що розпорядженням голови
Кобеляцької районної державної
адміністрації № 566 від 22 липня 2008 року,
ОСОБА_3 передано у власність земельну
ділянку для індивідуального дачного
будівництва за межами населеного
пункту на території Орлицької
сільської ради Кобеляцького району
Полтавської області та 12 вересня 2008
року видано державний акт серії ЯЖ №
512809 на право приватної власності на
земельну ділянку площею 0,08 га.

При цьому зазначав, що вказану земельну
ділянку надано з порушенням вимог
земельного законодавства, оскільки
згідно матеріалів лісовпорядкування
вона відноситься до земель державного
лісового фонду та належить до
категорії земель
сільськогосподарського призначення, а
проект землеустрою про відведення
земельної ділянки ОСОБА_3 з ДП
«Кременчуцький лісгосп» не
погоджувався. Окрім того, земельна
ділянка, яка виділена у власність
ОСОБА_3 знаходиться в нормативно
встановленій прибережній захисній
смузі Дніпродзержинського водосховища
та є ділянкою з обмеженим режимом
господарської діяльності і не може
здаватися у власність та
використовуватись для будівництва.

Рішенням Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 04 березня 2013
року в задоволенні позову
Кременчуцького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави в особі Кобеляцької районної
державної адміністрації, Орлицької
сільської ради Кобеляцького району,
Державного підприємства "Кременчуцьке
лісове господарство" до ОСОБА_3 про
визнання недійсним та скасування акту
на право приватної власності на
земельну ділянку - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився
позивач Кременчуцький міжрайонний
екологічний прокурор та подав на нього
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити заявлені позовні
вимоги у повному обсязі, вважає рішення
суду необґрунтованим, таким, що
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
розпорядженням голови Кобеляцької
районної державної адміністрації № 566
від 22.07.2008 року погоджено та передано у
власність громадянам, згідно з списком,
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок для індивідуального
дачного будівництва за межами
населених пунктів на території
Орлицької сільської ради.

Згідно додатку до розпорядження голови
Кобеляцької районної державної
адміністрації до списку громадян, яким
погоджено проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
індивідуального дачного будівництва
за межами населених пунктів на
території Орлицької сільської ради
включено: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно вищевказаного розпорядження,
ОСОБА_3 розроблено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку та
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 512809 зареєстрованого 12.09.2008 року,
площею 0,08 га, розташовану на території
Орлицької сільської ради, Кобеляцького
району, Полтавської області призначену
для індивідуального дачного
будівництва. Посилання в Державному
акті на розпорядження №566 від 27.07.2008
року замість 22.07.2008 року є технічною
помилкою.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог прокурора про визнання недійсним
та скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3,
суд першої інстанції виходив з
недоведеності позивачем факту
належності спірної земельної ділянки
до земель лісового фонду, чинності
розпорядження органу виконавчої влади
щодо передачі земельної ділянки у
власність відповідачу та
недостатності виявлених технічних
порушень при погодженні технічної
документації, для визнання державного
акту не дійсним.

Колегія суддів з таким висновкому суду
не може погодитись з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 118
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року N 2768-ІІІ (в редакції, що
діяла на момент спірних правовідносин)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, зокрема, для
індивідуального дачного будівництва, у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві визначаються бажані розміри та
мета її використання. Відповідна
місцева державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає заяву, а при передачі
земельної ділянки фермерському
господарству - також висновки
конкурсної комісії, і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Згідно листа № 655 ДП «Кременчуцького
лісгоспу» від 10 травня 2011 року
вбачається, що земельні ділянки,
передані у власність громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_10, згідно матеріалів
лісовпорядкування відносяться до
земель державного лісового фонду (кв.17
вид.10 Ново-Орлицького лісництва) та
належать до категорії земель
сільськогосподарського призначення.
Станом на 2008 рік вказані земельні
ділянки перебувати у власності
громадян не могли, оскільки
знаходилися у постійному користуванні
ДП «Кременчуцьке лісове господарство».

Відповідно до ст. 20 ЗК України в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин, віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснювалось на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.
Зміна цільового призначення земель,
зайнятих лісами, провадиться з
урахуванням висновків органів
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища
та лісового господарства.

З матеріалів справи вбачається, що
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, зокрема, ОСОБА_3 з ДП
«Кременчуцький лісгосп» не
погоджувався та вилучення даної
земельної ділянки із
землекористування ДП «Кременчуцьке
лісове господарство» в порядку,
встановленому ст. ст. 149, 150 ЗК України не
здійснювалось.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України, підставами набуття
громадянами права власності на
земельну ділянку є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом.

Порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель,
відповідно до ст. 21 ЗК України є
підставою для визнання недійсними
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування про
надання (передачу) земельних ділянок
громадянам та юридичним особам та
визнання недійсними угод щодо
земельних ділянок.

У постановах Верховного Суду України №
6-14цс13 від 24 квітня 2013 року, № 6-33цс від 22
травня 2013 року, № 6-41цс13 від 29 травня 2013
року, які, відповідно до ч.2 ст.214 і ст.360-7
ЦПК України, є обов'язковими для усіх
судів України, сформульована правова
позиція, що порушення визначеного
законом порядку набуття у власність
земельної ділянки є підставою для
визнання у судовому порядку
незаконними рішень органів місцевого
самоврядування про передачу землі у
власність, а також - недійсним
державного акта про право власності на
землю.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України,
колегія суддів приймає до уваги при
вирішенні даної справи положення, які
містяться в постанові судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 26.09.2012 року по цивільній
справі № 6-103цс12, про те, що державний
акт на право власності на земельну
ділянку визнається недійним у разі
коли він виданий органом, який не мав на
це законних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами абз.1 п.12 розд.X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзацах другому та
четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 149 ЗК України та
зважаючи на обставини справи,
повноваження щодо розпорядження
земельною ділянкою переданою
відповідачу, мала обласна державна
адміністрація.

З врахуванням наведених норм та
положень ч. 1 ст. 155 ЗК України, державний
акт на право власності на земельну
ділянку, виданий органом, який не мав на
це законних повноважень, визнається
недійсним.

Суд першої інстанції не надав належної
оцінки вказаним обставинам та прийшов
до помилкового висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсним державного акту про право
власності на земельну ділянку за
недоведеності незаконності рішення
органу державної влади, на підставі
якого видано оспорюваний державний
акт.

Набуття відповідачем права власності
на підставі оскаржуваного державного
акту не відповідає приписам ст.ст. 116, 118
Земельного кодексу України, тому
позовні вимоги про визнання недійсним
державного акту, виданого на ім'я
ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а
рішення суду першої інстанції,
відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, підлягає скасуванню.

Під час розгляду даної справи в
апеляційному суді відповідачем надано
нотаріально посвідчену копію договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
відповідно до якого власником спірної
земельної ділянки стала ОСОБА_11.
Враховуючи, що позовних вимог до неї не
було пред'явлено в суді першої
інстанції, в задоволенні позовних
вимог, заявлених до ОСОБА_3 про
повернення земельної ділянки
необхідно відмовити.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 04 березня 2013
року з ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кременчуцького
міжрайонного екологічного прокурора -
задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 04 березня 2013
року - скасувати.Ухвалити нове.

Позовні вимоги Кременчуцького
міжрайонного екологічного прокурора в
інтересах держави в особі Кобеляцької
районної державної адміністрації
Полтавської області, Орлицької
сільської ради Кобеляцького району, ДП
«Кременчуцьке лісове господарство» до
ОСОБА_3 про визнання недійсним та
скасування акту на право приватної
власності на земельну ділянку -
задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 512809 від 12.09.2008 року, виданий
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,08 га
для індивідуального дачного
будівництва на території Орлицької
сільради Кобеляцького району
Полтавської області, який
зареєстровано 12.09.2008 року за № 45.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 114
грн.70коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
Т.В. Одринська

Судді: /підписи/
О.А. Лобов

В.І. Акопян

копія

вірно:_____________________________________________