Справа № 308/3479/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2014 року
місто
Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого: Івашковича І.І.

при секретарі: Гайданка Г.В.

з участю представника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із даним
позовом посилаючись на те, що у вересні
2013 року відповідач отримав від нього в
борг кошти в розмірі 68000 грн. та
зобов'язався повернути гроші до 31
грудня 2013 року.

У порушення умов договору відповідач
за вказаний в розписці строк борг не
повернув і на неодноразові його вимоги
повернути борг в добровільному порядку
відмовляється.

Відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України за
договором позики позикодавець передає
у власність позичальникові грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів. Договір позики
укладається у письмовій формі, і на
підтвердження укладення такого
договору та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Посилаючись на вказане просить
стягнути з ОСОБА_2 на його користь 68000
грн. заборгованості за договором
позики від 28.10.2013 року.

У судовому засіданні позов підтримано.

Відповідач вважає позов
безпідставним.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгялу, дослідивши матеріали
справи, суд констатує наступне.

Із доданої до матеріалів справи
розписки від 28.10.2013 року слідує, що
ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_2 68000
грн., які зобов»язався повернути до 31
грудня 2013 року.

Між сторонами виникли правовідносини,
що випливають із договору позики.

У зазначені строки відповідач борг
ОСОБА_2 не повернув.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що втсановлені договором.

Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України
зобов»язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов»язання.

У зв"язку з наведеним позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,214,215 ЦПК
України, ст.ст.526,612,625,633,865 ЦК України,
суд, -

РІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 68000
грн. заборгованості за договором
позики від 28.10.2013 року та на користь
держави 680 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
Івашкович І.І.