АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1540/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 29, 30 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Гончар Н. І. РІШЕННЯ
07 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоГончар Н. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 30 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних
збитків, заподіяних внаслідок злочину,
відшкодування матеріальної шкоди, -
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальних збитків,
заподіяних внаслідок злочину, та
стягнення моральної шкоди.
Свої вимоги мотивував тим, що вироком
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 19 лютого 2012 року № 1-506/12 ОСОБА_7 було
засуджено за скоєння злочину
передбаченого ст. 128 КК України і
призначено покарання - 2 роки обмеження
волі. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_7 було звільнено від призначеного
покарання з випробуванням та
встановлено відносно нього іспитовий
термін на 2 роки. Даним злочином
позивачу було заподіяно тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми, геморагічного
забою головного мозку, перелому лівої
скроневої кістки, лівобічної
епідуральної гематоми, дисплазійного
синдрому, забійної рани лівої
скроневої ділянки, що підтверджується
доданими до заяви довідками з історії
міським відділом охорони здоров'я
«Третьою Черкаською міською лікарнею»
та довідкою № 070 виданою «Другою
Черкаською міською лікарнею
відновного лікування» про те, що він
знаходився на стаціонарному лікуванні
в цих закладах з приводу вищезгаданих
ушкоджень. В результаті завданої
травми ОСОБА_6 було визнано інвалідом 1
(першої) «А» групи, що підтверджується
довідкою до акта огляду МСЕК № 084391.
Висновком лікувально-консультативної
комісії № 1449 від 20 грудня 2012 року
позивача визнано таким, що потребує
постійного стороннього догляду, через
що його дружина ОСОБА_9 була змушена
залишити роботу до 01.12.2014 року, тобто до
закінчення строку встановленої мені
інвалідності. Виходячи із розрахунків
прожиткового мінімуму, який визначений
ст. 12 ЗУ «Про державний бюджет на 2012
рік» та ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на
2013 рік» сума неотриманого, необхідного
доходу за період з листопада 2012 року по
березень 2013 року, коли моя дружина
вимушена не працювати у зв'язку із
здійсненням догляду за мною становить
5479,00 грн. Отже, завдано матеріальних
які були витрачені на лікування, що
підтверджується доданими до позовної
заяви фіскальними чеками та 5479,00 - сума
неотриманого доходу за період, коли
його дружина вимушена не працювати.
Крім того, позивач просить
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
500000,00 грн. Ця сума обумовлена глибиною
його душевних страждань та хвилювань
внаслідок значного погіршення стану
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 30 січня 2014 року позов
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування
матеріального збитку, заподіяного
внаслідок злочину, відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 654,58 грн. та
моральної шкоди 1000 грн., а всього 1654,58
грн. Також вирішено питання із
судовими витратами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
дане рішення змінити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить стягнути з відповідача на його
користь16 811,00 грн. в якості компенсації
за не отриманий дохід, втрачений ОСОБА_9
внаслідок догляду за позивачем,
стягнути моральну шкоду в сумі 500 000
грн., 21052,00 грн. в якості компенсації на
купівлю медикаментів на лікування.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи із
наступного.

Судом встановлено, що вироком
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 19 лютого 2012 року № 1-506/12 ОСОБА_7 було
засуджено за скоєння злочину
передбаченого ст. 128 КК України і
призначено покарання - 2 роки обмеження
волі. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_7 було звільнено від
призначеного покарання з
випробуванням та встановлено відносно
нього іспитовий термін на 2 роки.
Цивільний позов у кримінальній справі
залишений без розгляду.

Даним злочином позивачу було заподіяно
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді
відкритої черепно-мозкової травми,
геморагічного забою головного мозку,
перелому лівої скроневої кістки,
лівобічної епідуральної гематоми,
дисплазійного синдрому, забійної рани
лівої скроневої ділянки, що
підтверджується матеріалами
кримінальної № 1-506/12 по обвинуваченню
ОСОБА_7, а також даними амбулаторної
картки стаціонарного хворого ОСОБА_10
№14158 Третьої Черкаської лікарні
швидкої медичної допомоги.

ОСОБА_6 було визнано інвалідом 1 (першої)
«А» групи, що підтверджується довідкою
до акта огляду МСЕК № 084391. Висновком
лікувально-консультативної комісії №
1449 від 20 грудня 2012року позивача визнано
таким, що потребує постійного
стороннього догляду.

ОСОБА_10 перебував на лікуванні у
лікувальному закладі з 19.09.2012 року по
25.10.2012 рік, згідно з записами
амбулаторної картки стаціонарного
хворого ОСОБА_10 № 14158 Третьої
Черкаської лікарні швидкої медичної
допомоги. Була проведена операція,
пройшов курс післяопераційної терапії.
Лікування надавалося за рахунок
бюджетних асигнувань, про що свідчать
листи призначень за вказаний період.

З виписки історії хвороби № 2533 ОСОБА_6,
вбачається, що він перебував на
лікуванні у КН «Друга Черкаська міська
лікарня відновного лікування» з 25.10.2012
по 19.11.2012 рік, було призначено
лікування.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, позовні вимоги ОСОБА_6 в
частині відшкодування матеріальних
збитків, завданих злочином, підлягають
до часткового задоволення. Стягненню
підлягають понесені витрати на
лікування потерпілого, підтверджені
належними та допустимим доказами.
Вимога щодо відшкодування втрати
заробітку дружини позивача ОСОБА_9 в
зв»язку з здійсненням нею догляду
позивача, до задоволення не підлягає,
оскільки в установленому законом
порядку не надано доказів того, що саме
ОСОБА_9 здійснює догляд за позивачем і
це призвело до втрати нею заробітку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 в
частині стягнення з ОСОБА_7 моральної
шкоди суд першої інстанції керувався
нормами ст. 1167 ЦК України, яка
передбачає, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Колегія суддів вважає, що судом вірно
застосовано норму ст. 1167 ЦК України,
при вирішенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди, однак
колегія суддів не погоджується з її
розміром виходячи з наступного.

Колегія судді, враховує, що при
зверненні в суд із позовом, завдання
моральної шкоди позивач обґрунтовував
спричиненням йому в результаті
тілесних ушкоджень відповідачем, тобто
завданням шкоди здоров»ю, що призвело
до порушення його нормального способу
життя, нормального функціонування його
організму, нормального порядку його
життєдіяльності та негативно вплинуло
на його здоров»я. Як вбачається із
матеріалів справи позивачу в
результаті неправомірних дій
відповідача були завдані тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді відкритої
черепно-мозкової травми, геморагічного
забою головного мозку, перелому лівої
скроневої кістки, лівобічної
епідуральної гематоми, дисплазійного
синдрому, забійної рани лівої
скроневої ділянки, була проведена
операція, однак його функції повністю
не відновились.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001
року із змінами та доповненнями «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди», розмір
моральної шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягів страждань,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат та з урахуванням
інших обставин.

Враховуючи характер та обсяг моральних
та фізичних страждань завданих
потерпілому в результаті травми, їх
тривалість, колегія суддів, вважає за
необхідне змінити рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
в цій частині, а саме збільшити суму
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 до 25 000 грн.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково, змінити
рішення суду першої інстанції в
частині визначення розміру моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з
відповідача, збільшивши її з 1000
гривень до 25 000 гривень. В іншій частині
рішення суду необхідно залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
відшкодування матеріальних збитків,
заподіяних внаслідок злочину,
відшкодування моральної шкоди -
змінити.

Збільшити суму моральної шкоди, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_6 з 1 000 гривень до 25 000 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :