Справа № 22711514
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
м. Макіївка

Червоногвардійський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді:
Кононихіної Н. Ю.,

при секретарі: Кулініч
Н. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Макіївці

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 « про
визнання права власності на
автомашину « ,

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся позивач
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 « про
визнання права власності на
автомашину « . З матеріалів позову
вбачається, що позивач заявила
самостійні вимоги на право власності
на спірну автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6,
шассі НОМЕР_7 , випуску 2009 року , сірого
кольору , право власності на яку
оформлене на ОСОБА_2 згідно біржової
угоди купівлі-продажу автомашини
Української товарної біржі,
реєстраційний номер 655575,
довідки-рахунку від 18.08.09 року про
перерахування грошей , технічного
паспорту НОМЕР_8 від 21.08.09 року ,
виданого ВРЕР м. Макіївки , вказуючи
, що автомашина придбана тільки нею
на її особисті кошти та вона
надавала автомашину синові ОСОБА_2
тільки у користування. Документи у
момент придбання автомашини позивач
не оформила на своє ім.*я, тому що
була відсутня при підписанні угоди
її купівлі-продажу за станом
здоров*я , вважала , що її волю у
повному обсязі виконав син та на її
кошти у сумі 190752,00 гр. придбав машину
саме їй, але він оформив право на
авто на своє ім.*я . Через деякий час
син змушений був визнати перед
матір*ю , що купив машину на своє ім
*я , тому що позивач на надала йому
довіреності на виконання угоди
купівлі-продажу від її імені ,а також
він поспішав придбати машину за вже
затвердженою ціною . Але суттєві
обставини справи позивач конкретно
встановила на початку 2012 року, коли
на машину, як спільне подружнє майно
, був накладений арешт
Червоногвардійським райсудом м.
Макіївки у момент розподілу
сумісного майна подружжя за позовом
невістки позивача - ОСОБА_3 Тому
позивач звернулася до суду про
визнання права власності на спірну
автомашину, при цьому вважає , що
строк позовної давності для
звернення у суд із даним позовом не
пропущений .

Крім того , позивач наголошує , що
мала грошові кошти для придбання
автомашини марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов
НОМЕР_6, шассі НОМЕР_7 , випуску
2009 року , сірого кольору , саме угода
купівлі-продажу даної спірної
автомашини була укладена 15.08.09 року
за суму 190752,00 гр., які гроші і були
перераховані згідно довідки-рахунку
від 18.08.09 року . А 14.08.09 року позивач
продала за 200000 гр. належну їй на
праві власності автомашину
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ » ,кузов
№ НОМЕР_2 , номерний
знак НОМЕР_3, для чого і зняла вказану
автомашину з реєстрації і обліку в
МРЕВ ГАЇ УВД м. Донецька 14.08.09
року,а гроші від продажу авто
віддала ОСОБА_2 у присутності свідків
для придбання нової машини на ім.*я
ОСОБА_1

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 підтримав заявлені
вимоги .

У судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_5
позовні вимоги визнала у повному
обсязі та пояснила , що ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 уклали шлюб 18 липня 1999 року у
міському відділі реєстрації актів
громадського стану м. донецька ,
актовий запис № 376 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у
сім*ї народилася дитина - син ОСОБА_6 ,
з грудня 2010 року шлюбні відносини
між сторонами припинені і ОСОБА_3
переїхала для проживання у м.
Маріуполь , син знаходиться на її
вихованні , шлюб між сторонами
розірваний рішенням Апеляційного
суду Донецької області від 12.03.12 року
. Однак,у період шлюбу відповідач
ОСОБА_2 придбав 15.08.09 року на своє
ім.*я у приватну власність
автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6,
шассі НОМЕР_7 , випуску 2009 року , сірого
кольору . У судовому засіданні його
представник визнав, що у ОСОБА_2
особисто та у його сім*ї не було
грошових коштів ,які б заробила їх
сім*я , для придбання такої
автомашини . Дійсно , 14.08.09 року
позивач ОСОБА_1, мати відповідача -
продала за 200000 гр. належну їй на
праві власності автомашину марки
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ » ,кузов №
НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3, для
чого і зняла вказану автомашину з
реєстрації і обліку в МРЕВ ГАЇ УВД
м. Донецька 14.08.09 року,а гроші від
продажу авто віддала ОСОБА_2 у
присутності свідків для придбання
нової машини для самої матері
.Купівля нової автомашини
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов
НОМЕР_6, шассі НОМЕР_7 , випуску 2009 року
, сірого кольору була намічена на
15.08.09 року . Але мати стала почувати
себе погано, підвищився кров*яний
тиск, вона змушена були поїхати
додому, але не стала скасовувати
угоду, прохала сина виконати всі
необхідні дії з купівлі автомашини ,
забувши , що навіть не надала йому
довіреності . За таких обставин
ОСОБА_2 був змушений купити авто на
своє ім.*я за гроші матері, хоча вона
не дарувала йому грошей в 25000
доларів США , не займала йому цих
коштів, не надала гроші безоплатно
ні йому , ні його сім*ї . Мати надала
машину для користування ОСОБА_7,
спочатку не інтересувалася на чиє
ім.*я і як було оформлена право
власності . Коли автомашина була
арештована ухвалою
Червоногвардійського райсуду м.
Макіївки на початку 2012 року - ОСОБА_2
, нарешті , надав матері усі документи
на придбання авто та пояснив причини
оформлення свого право власності
на авто , хоча сплатив саме материні
гроші за угодою ,після чого мити
вирішила звернутися до суду для
визнання права власності на авто ,
її позовні вимоги законні , ОСОБА_2
визнає їх у повному обсязі , строк
для звернення у суд з початку 2012
року не пропущений

Тому ОСОБА_2 не вважає сумісною
власністю подружжя з ОСОБА_3 спірну
автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 , хоча і придбана машина
ОСОБА_2 у період його шлюбу із ОСОБА_3

У судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 пояснила, що позовні вимоги
не визнає у повному обсязі, вважає ,
що спірна автомашина
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 є сумісною власністю її
подружжя з ОСОБА_2 , а тому у
задоволенні позову про визнання
права власності на авто за ОСОБА_1
повинно бути відмовлено . Конкретно
відповідач пояснила , що

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 уклали шлюб 18
липня 1999 року , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сім*ї
народився син ОСОБА_6 , з грудня 2010
року шлюбні відносини між сторонами
припинені і ОСОБА_3 переїхала для
проживання у м. Маріуполь , син
знаходиться на її вихованні , шлюб
між сторонами розірваний рішенням
Апеляційного суду Донецької області
від 12.03.12 року .

Однак,у період шлюбу відповідач
ОСОБА_2 придбав у 2009 році на своє
ім.*я у приватну власність
автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, сірого кольору . ОСОБА_3 не
знає коли саме чоловік придбав
машину, за яку саме суму та на чиє
ім.*я, вона не була присутня при
укладанні угоди купівлі-продажу
автомашини . Але у 2006 році її батько
ОСОБА_8 за місцем проживання їх сім*ї
- вул.. Куйбишева,21113 у м. Донецьку -
передавав без повернення ОСОБА_2
13.000 доларів США , гроші надавалися
батьками ОСОБА_3 фактично для молодої
сім*ї із дитиною ,тому надавалися
безповоротно для придбання саме
машини . При цьому ОСОБА_1 також
надавала синові 11000 доларів США від
продажу автомашини «Пассат», яка
належала батькові ОСОБА_2 . Тому у 2006
році була придбана автомашина
«Сузукі-Гранд-Вітара «, номерний знак
НОМЕР_3, але оформлена вона була за
правом власності на ім *я ОСОБА_1
Коли, за яких обставин, на яких
умовах була придбана вказана машина
- ОСОБА_3 - не знає .Взагалі в ОСОБА_3
нема ніяких документів на
підтвердження своїх доводів, своїх
доходів , доходів її батька,чи міг
послідній у 2006 році надати її сім*ї
13000 доларів США безоплатно .

Але ОСОБА_3 вважає , що у даному разі
з буку ОСОБА_1 порушений строк
позовної давності для звернення у
суд,у будь-якому разі вона знала , що
15.08.09 року спірну автомашину
придбано було не на її ім.*я , тому
строк позовної давності пропущений
нею без поважної причини .

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_10 підтримав
позицію ОСОБА_1 та прохав у
задоволенні позову відмовити .

Суд, вислухавши сторони , вивчивши
матеріали справи, вислухавши свідків
ОСОБА_11, ОСОБА_8 вважає , що позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «
про визнання права власності на
автомашину « - підлягають задоволенню
з таких підстав :.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови
№14 Пленуму Верховного Суду України від
18 грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
доказів. Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків встановлених статтею 61 ЦПК
України, частина перша якої передбачає,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

У даному разі у судовому засіданні
встановлено та сторонами визнано :
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 уклали шлюб 18
липня 1999 року у міському відділі
реєстрації актів громадського стану
м. Донецька , актовий запис № 376 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сім*ї народилася дитина
- син ОСОБА_6, що пыдтверджуэться
свідоцтвом про народження дитини .З
грудня 2010 року шлюбні відносини між
сторонами припинені і ОСОБА_3
переїхала для проживання у м.
Маріуполь , син знаходиться на її
вихованні , шлюб між сторонами
розірваний рішенням Апеляційного
суду Донецької області від 12.03.12 року
.

Однак,у період шлюбу відповідач
ОСОБА_2 придбав 15.08.09 року згідно
договору купівлі-продажу в ТОВ
«Імперіал» на своє ім.*я у приватну
власність автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов НОМЕР_6,
шассі НОМЕР_7 , випуску 2009 року , сірого
кольору , підписавши угоду
купівлі-продажу авто, сплативши
установі продавця авто грошові кошти
згідно довідки-рахунку від 18.08.09 року
190752,00 гр. , зареєструвавши біржову
угоду купівлі-продажу автомашини
Української товарної біржі,
реєстраційний номер 655575, здобувши
технічний паспорт НОМЕР_8 від 21.08.09
року , виданого ВРЕР м. Макіївки

У судовому засіданні представник
ОСОБА_2 , а також ОСОБА_12 визнали, що
у ОСОБА_2 особисто та у його сім*ї
реально не було вказаних грошових
коштів ,які б заробила їх сім*я , для
придбання автомашини такої великої
вартості .

Відповідно до положень ст.55
Конституції України права та свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожна особа має право в порядку
встановленому законом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів (ч.1ст.3 ЦПК України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст.655 ЦК
України).

Відповідно до положень ч.4 ст.656 ЦК
України до договору купівлі-продажу на
біржах, конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті.

Статтею 41 Конституції України, ст..
319,321 ЦК України, передбачено, що кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.
Власник володіє, користується
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд (ч.1ст.319 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено ,
що 14.08.09 року позивач ОСОБА_1, мати
відповідача - продала за 200000 гр.
належну їй на праві власності
автомашину марки
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ » ,кузов №
НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3, для
чого і зняла вказану автомашину з
реєстрації і обліку в МРЕВ ГАЇ УВД
Донецької області 14.08.09 року .

У даному разі у судовому засіданні
ОСОБА_3 не заперечувала факту такого
продажу авто «Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ
» примірно у вказаний період та за
оговорену суму , але оспорювала
обставини належності автомашини
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ » на праві
власності ОСОБА_1, пояснюючи , що у 2006
році її батько ОСОБА_8 надавав гроші
молодій родині ОСОБА_1 для придбання
автомашини, і вона не знала , що право
власності на авто було оформлене на
мати чоловіка .

Але допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_8 пояснив, що не пам*ятає
дати та моменту передачі грошей у
розмірі 13000 доларів США ОСОБА_2 , куди
та як конкретно ОСОБА_2 витратив
дані кошти з 2006 року - свідок навіть
не знає - чи витратив ОСОБА_2 їх для
придбання автомашини - це також не
зміг підтвердити свідок , надати
документи щодо дати , суми , умов
договорів придбання та продажу
автомашини «Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ»
- також не зміг . Свідок не зміг
підтвердити чи спростувати
обставини щодо дати , суми , умов
договорів придбання та продажу
автомашини «Хюндай-Соната»,державний
номер НОМЕР_1, пояснив , що він просто
без повертання надав ОСОБА_2 суму у
13000 доларів США , тому що працював
механіком у Маріупольському
пароходстві у період 1976-2006 році , мав
оплату до 2000 доларів США у місяць ,
однак, такі доходи свої підтвердити
не може, документів щодо строку,
періоду та набуття 13000 доларів США у
нього також нема . Свідок також
підтвердив, що ОСОБА_2 самотужки на
свої кошти та кошти сім*ї з ОСОБА_3 не
міг придбати автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 , бо їх сім*я не мала таких
доходів для придбання такої
автомашини великої вартості .

Сторона відповідача ОСОБА_3 не
надала позову щодо оспорювання права
власності з боку ОСОБА_14 на
автомашину «Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ»
та визнання договору купівлі-продажу
недійсним .

Тому суд вважає встановленим у
судовому засіданні, що на момент
продажу автомашини
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ» 14.08.09 року
згідно довідки Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління МВС України у Донецькій
області від 28.03.13 року за № 92738 - дана
автомашина на законних підставах
належала ОСОБА_1 , яка мала право
розпорядитися нею ,як власник , тобто
зняла автомашину з обліку продала
14.08.09 року за 200000 гр.

Дана обставина підтверджується не
тільки довідкою про зняття з обліку
в органах ДАЇ 14.08.09 року . У судовому
засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив , що
знав зі слів матері ОСОБА_1 , що
послідня у серпні 2009 року за 200000 гр.
продала належну їй на праві
власності автомашину
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ» ,а затим
передала гроші ОСОБА_2 для придбання
на її ім.*я авто «Хюндай-Соната» ,
тому що при укладанні послідньої
угоди їй стало зле, підвищився
кров*яний тиск. Угода повинна була
укладатися на вул.. Елеваторній ,113 у
м. Донецьку у ТОВ «Імперіал»,
свідок змушений був забрати матір
додому,а ОСОБА_2 повинен був на її
ім.*я оформити право власності на
новопридбане авто . Мати із-за болю
зовсім забула про довіреність на
ОСОБА_2 для укладення даної угоди та
послідуючої державної реєстрації
авто, затим - коли у 2012 році
остаточно взнала і побачила
документи , що авто оформлене не на
її ім.*я - висловлювала ОСОБА_2 своє
невдоволення поганим ставленням до
матері .

За таких обставин суд вважає
встановленим , що ОСОБА_2 не міг
самотужки придбати автомашину
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 , в нього для укладання угоди
не було власних коштів , що всі
сторони визнали у судовому засіданні
. Ніхто з родичів саме у момент 15.08.09
року не надавав йому 190752,00 гр. у борг
чи без повертання . Гроші 190752,00 гр.
належали ОСОБА_1, яка 14.08.09 року
продала належний їй авто
«Сузукі-Гранд-Вітара 2,0АТ» та яка
надала вказану суму власних грошей
синові саме для придбання автомашини
«Хюндай-Соната і тільки на ім.*я
ОСОБА_1 . Але ОСОБА_2 не зміг у момент
купівлі автомашини оформити її на
ім.*я матері , тому що не мав
довіреності від неї на укладання
угоди , мати не змогла з поважних
причин бути присутня на укладанні
договору, вказані обставини доведені
свідком . ОСОБА_2 не став відкладати
укладення договору , вважав за
можливе колись потім у май бут ньому
переоформити право власності на
авто на матір , визнаючи , що без
рішення матері оформив спірне авто
на своє ім.*я , тому матері признався
остаточно у скоєних обставинах на
початку 2012 року, коли авто було
арештоване ухвалою
Червоногвардійського райсуду м.
Макіївки і не признаватися у скоєних
діях було більше не можливо .

За таких обставин суд вважає , що
ОСОБА_1 не пропустила строк позовної
давності для звернення у суд щодо
визнання права власності на спірне
авто «Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 .

Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК
України та ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено Договором або законом.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Але суд не вважає сумісною
власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2
спірну автомашину марки
«Хюндай-Соната»,державний номер
НОМЕР_1 , хоча і придбана машина
ОСОБА_2 у період його шлюбу із ОСОБА_3
згідно біржової угоди
купівлі-продажу автомашини
Української товарної біржі,
реєстраційний номер 655575,
довідки-рахунку від 18.08.09 року про
перерахування грошей , технічного
паспорту НОМЕР_8 від 21.08.09 року ,
виданого ВРЕР м. Макіївки

Вартість автомашини згідно
проведеної товарознавчої експертизи
№ 44927 від 16.04.12 року по цивільній
справі № 205539212- на момент проведення
експертизи 151065,99 гр., на момент
припинення шлюбних відносин подружжя
ОСОБА_3 у грудні 2010 року - 165533,77 гр. ,
на момент придбання 15.08.09 року - 190750 гр.

Тому на підставі ст. 88 ЦПК
України і ЗУ «Про судовий збір» суд
вважає необхідним стягнути солідарно
з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
судовий збір на користь держави у сумі
1510 , 65 грн.

На підставі вказаного та керуючись
ст.. 328, 655 , 656 ,319 ЦК України , ст.. 41
Коституції України , ст.. 10,60,208,212-215
ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 « про
визнання права власності на
автомашину « - задовольнити .

Визнати право власності за ОСОБА_1 на
автомашину «Хюндай-Соната»,державний
номер НОМЕР_1, двигун НОМЕР_5, кузов
НОМЕР_6, шассі НОМЕР_7 , випуску 2009 року
, сірого кольору .

Стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
судовий збір на користь держави у сумі
1510 , 65 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Суддя: