Справа № 127/2005/14-ц
Провадження № 2/127/1834/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.04.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого-судді Луценко
Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
розірвання договору на придбання
товару та стягнення сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання
договору на придбання товару та
стягнення сплачених коштів, який в
процесі судового розгляду уточнив,
мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2013
року позивачем був придбаний на
аукціоні «Аукро» електронний пристрій
- планшет «Ipad2 mini + чехол с клавиатурой»
за ціною 580 грн.

Згідно умов аукціону позивач одразу
сплатив всю суму покупки, але з 21.12.2013
року по 06.01.2014 року продавець то не міг
знайти рахунок, то знаходив ще якісь
причини, щоб не вислати придбаний
позивачем товар.

04.01.2014 року позивачу прийшло
повідомлення на e-mail про відправку
товару з Дніпропетровська, позивач
планшет отримав «Новою поштою». Однак,
перевірити відповідність електронних
складових при отриманні планшету
позивач не мав можливості, бо необхідна
відповідна тестова програма.
Встановивши вдома програму для тесту
обладнання, позивач виявив, що планшет
має інші електронні складові, ніж
заявлені: невідповідний процесор,
пам'ять, акумулятор розряджається
миттєво. Окрім того, на задній кришці
планшету немає абревіатур виробника і
у товарному чеку від 27.12.2013 року
вказаний товар «Q88» + клав замість «Ipad2
mini».

Позивач звернувся із електронним
листом до відповідача про те, що він
отримав зовсім інший пристрій, на що
відповідач йому повідомив, що він
пропонує саме ті планшети, які
зображені на сайті та з тими
характеристиками, які описані в лоті, а
тому планшет, який отримав позивач
відповідає дійсності та відповідає
тому зображенню та характеристикам, що
відображені на аукціоні.

14.01.2014 року позивач звернувся із заявою
до інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області, на яку
не отримав жодної відповіді, а тому
змушений був звернутись до суду з даним
позовом, в якому просив: розірвати
договір на придбання планшету «Ipad2 mini»
між ним та відповідачем, стягнути з
відповідача на його користь сплачені
кошти у розмірі 580 грн., моральну шкоду у
розмірі 1 000 грн. та витрати на правову
допомогу у розмірі 1 461 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 та
його представник - адвокат ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили суд їх задовольнити з
підстав, зазначених у позові, не
заперечували проти винесення заочного
рішення.

Відповідач фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 до судового засідання не
з'явився, хоча про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Оскільки у справі достатньо доказів
для встановлення прав та
взаємовідносин сторін та враховуючи
те, що позивач та його представник не
заперечують, відповідно до ст.224 ЦПК
України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно
та повно з'ясувавши обставини справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, давши їм
оцінку у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що 21.12.2013 року позивачем
був придбаний на аукціоні «Аукро» у
відповідача електронний пристрій -
планшет «Ipad2 mini + чехол с клавиатурой»
за ціною 580 грн., згідно роздруківок із
сайту aukro.ua (а.с.11-12) та згідно товарних
чеків від 27.12.2013 року та 31.12.2013 року
(а.с.4-5).

Згідно умов аукціону позивач одразу
сплатив всю суму покупки за придбаний
товар, яка склала 580 грн.

04.01.2014 року позивачу прийшло
повідомлення на e-mail про відправку
товару з Дніпропетровська, позивач
планшет отримав «Новою поштою». Однак,
перевірити відповідність електронних
складових при отриманні планшету
позивач не мав можливості, так як для
цього необхідна відповідна тестова
програма.

Встановивши вдома програму для тесту
обладнання, позивач виявив, що планшет
має інші електронні складові, ніж
заявлені: невідповідний процесор
(одноядерний замість двох, частота 800 MHz
замість 1200 MHz), пам'ять (1,6 Gb замість 4 Gb) ,
акумулятор розряджається миттєво.
Окрім того, на задній кришці планшету
немає абревіатур виробника і у
товарному чеку від 27.12.2013 року (а.с.5) та
товарному чеку від 31.12.2013 року (а.с.4)
вказаний товар «Q88» + клав замість «Ipad2
mini».

Як вбачається з матеріалів справи
позивач на протязі гарантійного строку
звернувся до відповідача із
електронним листом щодо
невідповідності отриманого планшета
товару та його характеристикам, що був
зображений на сайті та придбаний
позивачем на аукціоні, на що відповідач
йому повідомив, що він пропонує саме ті
планшети, які зображені на сайті та з
тими характеристиками, які описані в
лоті, а тому планшет, який отримав
позивач відповідає дійсності та
відповідає тому зображенню та
характеристикам, що відображені на
аукціоні. Окрім того, в електронній
переписці сторін щодо розбіжностей
найменування товару на сайті та в
товарному чеку, відповідач зазначив, що
в товарному чеку та гарантійному
талоні зазначається не найменування
товару, а його маркування (а.с.13-15).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно вимогам ч.1 ст.15 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Зокрема, інформація про продукцію
повинна містити: 1) назву товару,
найменування або відтворення знака для
товарів і послуг, за якими вони
реалізуються; 2) найменування
нормативних документів, вимогам яких
повинна відповідати вітчизняна
продукція; 3) дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів харчування
генетично модифікованих компонентів; 6)
дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції; 6-1) виробник
(продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності; 7) дату виготовлення; 8)
відомості про умови зберігання; 9)
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); 10) правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; 11) строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; 12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Відповідно до п.1 ч.7 ст.15 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі,
коли надавання недоступної,
недостовірної, неповної або
несвоєчасної інформації про продукцію
та про виробника (виконавця, продавця)
спричинило придбання продукції, яка не
має потрібних споживачеві
властивостей, споживач має право
розірвати договір і вимагати
відшкодування завданих йому збитків.

У разі виявлення протягом
встановленого гарантійного строку
істотних недоліків, які виникли з вини
виробника товару (продавця, виконавця),
або фальсифікації товару,
підтверджених за необхідності
висновком експертизи, споживач, в
порядку та у строки, що встановлені
законодавством і на підставі
обов'язкових для сторін правил чи
договору, має право за своїм вибором
вимагати від продавця або виробника: 1)
розірвання договору та повернення
сплаченої за товар грошової суми; 2)
вимагати заміни товару на такий же
товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар
(ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав
споживачів»).

Відповідно до положень ст.ст.708, 709 ЦК
України, у разі виявлення покупцем
протягом гарантійного або інших
строків, встановлених обов'язковими
для сторін правилами чи договором,
недоліків, не застережених продавцем,
або фальсифікації товару покупець має
право за своїм вибором: 1) вимагати від
продавця або виготовлювача
безоплатного усунення недоліків
товару або відшкодування витрат,
здійснених покупцем чи третьою особою,
на їх виправлення; 2) вимагати від
продавця або виготовлювача заміни
товару на аналогічний товар належної
якості або на такий самий товар іншої
моделі з відповідним перерахунком у
разі різниці в ціні; 3) вимагати від
продавця або виготовлювача
відповідного зменшення ціни; 4)
відмовитися від договору і вимагати
повернення сплаченої за товар грошової
суми.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
в судовому засіданні достовірно
встановлено факт надання відповідачем
позивачу недостовірної інформації про
товар, що спричинило придбання
продукції, яка не має потрібних
споживчих властивостей, а відтак
позовні вимоги позивача в частині
розірвання договору на придбання
планшету «Ipad2 mini» між сторонами та
стягнення з відповідача на користь
позивача сплачені кошти за планшет «Ipad2
mini» в розмірі 580 грн. підлягають
задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди в сумі 1 000
грн., то у відповідності до вимог ст.1167
ЦК України суд вважає за можливе
задовольнити позов в цій частині
частково з наступних міркувань.

Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про
захист прав споживачів», при
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України
визначено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

В той же час, ч.1 п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви (ч.1 п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»).

Так, дійсно, як свідчать матеріали
справи, у зв'язку з протиправними діями
відповідача позивач зазнав душевних
страждань, отримав важку психоемоційну
травму внаслідок порушення звичного
ритму життя, так як позивач являється
інвалідом, згідно пенсійного
посвідчення серії ААЗ №111739, виданого
Пенсійним фондом України 25.01.2013 року
(а.с.7), має ряд невиліковних хвороб,
згідно довідки науково-дослідного
інституту реабілітації інвалідів №456
від 12.06.2012 року, консультативного
висновку КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка»
від 10.04.2012 року (а.с.9), довідки
Вінницького ОСКДРЗН №15 від 14.01.2014 року
(а.с.10), відповідно до яких останньому
протипоказані психо-емоційні
навантаження. Окрім того, позивач має
на утриманні троє дітей і неспроможний
нести фінансові втрати у зв'язку із
неправомірними діями відповідача, а
відтак має право на відшкодування
моральної шкоди.

Однак, суд, з врахуванням обставин по
справі та, керуючись принципами
розумності та справедливості, оцінює
нанесену позивачу відповідачем
моральну шкоду в сумі 500 грн., а відтак
позовні вимоги в частині стягнення
моральної шкоди підлягають до
часткового задоволення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею та документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Зокрема, до витрат, пов'язаних з
розглядом судової справи, належать:
витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК
України).

Так, відповідно до ст.84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно з ч.1 ст.56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи
представник позивача ОСОБА_2 приймав
участь у справі як адвокат, його
повноваження посвідчені угодою від
14.01.2014 року (а.с.36). Згідно квитанції №01
від 11.04.2014 року (а.с.62) адвокат ОСОБА_2
отримав від позивача ОСОБА_1 гонорар за
юридичні послуги у розмірі 1 461,00 грн.
Окрім того, представником позивача -
адвокатом ОСОБА_2 надано розрахунок
вартості послуг за надану правову
допомогу на суму 1 461,00 грн.

А тому, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості понесених судових
витрат у розмірі 1 000 грн., підлягають до
часткового задоволення з урахуванням
положень ст.88 ЦПК України та складають
700 грн.

Крім того, в силу ч.3 ст.88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь держави судовий збір у розмірі
166,50 грн., оскільки, якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.8, 15, 22 Закону України «Про захист
прав споживачів», ст.ст.23, 708, 709, 1167 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», ст.ст.10, 56, 60, 79, 88, 158, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір на придбання
планшету «Ipad2 mini», укладений між ОСОБА_1
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, ідентифікаційний номер
відсутній, місцезнаходження якого:
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
відсутній, що проживає за адресою:
АДРЕСА_1, сплачені кошти за планшет «Ipad2
mini» в розмірі 580 (п'ятсот вісімдесят)
грн., 500 (п'ятсот) грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, та 700
(сімсот) грн. в рахунок відшкодування
витрат за надання правової допомоги.

В іншій частині задоволення позову -
відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, ідентифікаційний номер
відсутній, місцезнаходження якого:
АДРЕСА_2, судовий збір у розмірі 166 (сто
шістдесят шість) грн. 50 коп. в дохід
держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: