Справа № 161/3949/14-ц
Провадження № 2/161/1729/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 квітня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.

при секретарі - Самолюк І.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала позов
проти відповідача ОСОБА_3 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. Позивач стверджує, що з 24
вересня 2011 року перебуває у шлюбі з
відповідачем. Від спільного
подружнього життя у них народився син
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалося, вони
проживають окремо. Зазначає, що шлюб
існує лише формально, примирення між
ними неможливе, а тому просить шлюб
розірвати. Крім того, відповідач не
надає матеріальної допомоги на
утримання неповнолітнього сина, який
знаходиться повністю на її утриманні
та вихованні. Просить суд, стягувати з
ОСОБА_3 на її користь аліменти на
утримання неповнолітнього сина
щомісячно в розмірі 1/3 частини від його
заробітку (доходу) до досягнення
дитиною повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала з підстав наведених у ньому,
просила задовольнити в повному об'ємі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково, проти розірвання
шлюбу не заперечив, щодо стягнення
аліментів просив стягувати з нього на
утримання сина аліменти в розмірі
передбаченому законодавством.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши представлені по
справі докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони уклали шлюб 24 вересня 2011 року
(а.с. 5).

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син
ОСОБА_4, що стверджується копією
свідоцтва про народження (а.с. 4).

Судом установлено, що позивач та
відповідач не підтримують подружніх
стосунків, не ведуть спільного
господарства, а тому їх шлюб існує
формально, між сторонами припинили
існувати почуття взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України,
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження - є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність.

При таких обставинах, суд дійшов
висновку, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, та інтересам
неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід
розірвати.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що дитина ОСОБА_4 постійно
проживає з матір'ю, позивачкою по
справі. Домовленості між сторонами
щодо розміру аліментів на утримання
дитини не досягнуто. Відповідач ОСОБА_3
працює складальником товариства з
обмеженою відповідальністю
«Модерн-Експо» та щомісячно отримує
заробітну плату, що підтверджується
довідкою про доходи від 14 квітня 2014року
(а.с. ). Тобто він має постійне місце
роботи та дохід.

Відповідно до ст. 180 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України
аліменти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Визначаючи розмір стягуваних
аліментів, суд враховує стан здоров'я
дитини, сторін, а також їх матеріальне
становище.

Суд вважає, що ОСОБА_3 спроможний
надавати аліменти на утримання
неповнолітнього сина в розмірі - 1/4
частки від усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, до досягнення
ОСОБА_4 повноліття, а тому позов слід
задовольнити частково.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача в доход держави слід
стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 10, 13, 14, 59, 60, 81, 84, 88, 209,
213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 24, 77, 180 - 184
Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований у
Відділі державної реєстрації актів
цивільного стану Луцького міського
управління юстиції Волинської області,
актовий запис № 1373 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Луцьк Волинської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в
користь ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 1/4 частки від
усіх видів заробітку (доходу) щомісячно
до досягнення дитиною повноліття, але
не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму
визначеного для дитини відповідного
віку, починаючи з 12 березня 2014 року.

Допустити негайне виконання
рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Л.М.Присяжнюк