У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом управління
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Луганській
області до ОСОБА_4 про відшкодування
майнової шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Луганської області від 15 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року управління дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Луганській області (далі - Управління)
звернулося до суду з указаним вище
позовом, посилаючись на те, що Листом
начальника відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Первомайську
(далі - Відділення) від 23 вересня 2013 року
Управління повідомлено про виявлення
переплати щомісячних страхових виплат
по особовій справі ОСОБА_6 у розмірі 13 881
грн 86 коп. Переплата утворилася
внаслідок неправильного застосування
головним спеціалістом відділу
відшкодування шкоди потерпілим
відділення Фонду в м. Первомайську
ОСОБА_4 вимог Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266, а саме: невірно визначено
середній заробіток потерпілого за
період лютий-липень 1995 року для
призначення в 2008 році страхових виплат
потерпілому ОСОБА_6 по травмі 8 серпня
1995 року. Переплату виявлено самою
ОСОБА_4 у результаті самоперевірок.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнуи з ОСОБА_4 13 881 грн 86 коп. на
відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Попаснянського районного
суду Луганської області від 19
лютого 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 15 травня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь Управління 2 923 грн 30
коп. на відшкодування шкоди. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального й процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги
цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позов Управління, апеляційний суд на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), вірно застосувавши положення
ст. ст. 130, 132, ч. 1 ст. 134 КЗпП України та
роз'яснення, дані в п. 7 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року № 14 «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям їх
працівниками» із змінами, внесеними
згідно з постановами Пленуму
Верховного Суду України від 28
березня 1997 року та від 3 грудня 1997 року
№ 12, дійшов до правильного висновку про
те, що відповідач, працюючи на посаді
головного спеціаліста відділу
відшкодування шкоди потерпілим
Відділення, у порушення пп. 2, 4.1, 4.2, 4.3
посадової інструкції, допустила
порушення Порядку обчислення
середньої заробітної плати при
нарахуванні середньої заробітної
плати ОСОБА_6 та щомісячних страхових
виплат, що призвело до завдання шкоди
Фонду.

При цьому апеляційний суд задовольнив
позов на підставі ст. 132 КЗпП України в
межах прямої дійсної шкоди, але не
більше середнього місячного заробітку
ОСОБА_4, а доводи касаційної скарги
стосуються п. 2 ч. 1 ст. 133 КЗпП України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судове
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 15 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта