Справа № 372/1750/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
Обухівський
районний суд Київської області в
складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці А.В.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Обухівського районного суду Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа
Щербанівська сільська рада про
усунення перешкод у користуванні
майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив
зобов»язати ОСОБА_11, усунути перешкоду
користування його майном шляхом
знесення огорожі вздовж річки Красна,
по вул. Гагаріна в с. Щербанівка,
Обухівського району, Київської області
із розрахунку забезпечення ширини
дороги до земельної ділянки та будинку,
що належить йому, не менше ніж 6 метрів
по всій ширині. Обгрунтовуючи позовні
вимоги позивач зазначив, що рішенням 20
сесії 5 скликання Щербанівської
сільської ради Обухівського району
Київської області від 22.01.2009 року, було
встановлено, що при приватизації
земельної ділянки батьком відповідача
ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
та ОСОБА_7, було порушено ст. 39, 118 ЗК
України, ст. 12 Закону України «Про
планування та забудову територій» та
інших актів, що спричинило негативні
наслідки для позивача: а саме проїзна
дорога до земельної ділянки та будинку,
яка належить позивачу по вул. Гагаріна
в с. Щербанівка Обухівського району
Київської області, прокладена впродовж
будинку ОСОБА_5, на протязі двох метрів
складає ширину 3,5 метри, в той час як
встановлена норма найменшої ширини
дороги складає 6 метрів, а відстань
вищезазначеної проїзної дороги від
струмка річки «Красна» складає 8 метрів
та 14 метрів від річки «Красна», що є
порушенням прибережної захисної смуги,
та порушення конституційних прав
позивача. Крім того рішенням
Щербанівської сільської ради №9 від
26.12.2012 року було затверджено протокол
засідання комісії з питань регулювання
земельних відносин № 6 від 15.12.2012 року,
відповідно до якого було встановлено,
що посадовими особами Щербанівської
сільської ради ОСОБА_11 рекомендовано
навесні облаштувати проїзд до
земельної ділянки позивача. Листом
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 16.08.13р.
встановлено, що ОСОБА_5 додатково до
самовільно побудованого житлового
будинку з верандою в 2010 році
самовільно, без отримання документу,
добудував індивідуальний житловий
будинок з верандою, погребом, літньою
кухнею з верандою, сараєм, воротами,
колодязем та огорожею, яка чинить
позивачу перешкоду у проїзді до своєї
земельної ділянки, а тому її необхідно
знести, оскільки вона порушує права
позивача.

В судовому засіданні позивач та його
представники ОСОБА_1, та ОСОБА_2, позов
підтримали та просили його
задовольнити повністю та послались на
обставини викладені в позові.

Відповідач та його представник ОСОБА_3
заперечив щодо задоволення позовних
вимог, та просив відмовити в їх
задоволенні повністю в зв»язку з
безпідставністю і необґрунтованістю
позовних вимог.

Третя особа Щербанівська сільська рада
в судове засідання не з'явилась та
направила клопотання про розгляд
справи без їхньої участі.

Суд, вислухавши сторони та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини:

На підставі рішення виконкому
Щербанівської сільської ради №5 від
20.01.1998 року ОСОБА_9 було передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,305 га. для обслуговування
будівель і господарських споруд,
ведення особистого підсобного
господарства, яка була розташована на
території Щербанівської сільської
ради, Обухівського району, Київської
області.

18.05.1998 року ОСОБА_9 отримала державний
акт на право приватної власності на
землю серії ІІ-КВ № 112937 загальною
площею 0,305 га..

26.03.1999 року ОСОБА_4 придбав житловий
будинок АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_9, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 21.12.2001 року спадкоємцями
земельної ділянки площею 0,305 га. для
обслуговування будівель і
господарських споруд, ведення
особистого підсобного господарства
яка розташована в с. Щербанівка, по вул.
Гагаріна, Обухівського району,
Київської області стали ОСОБА_11 та
ОСОБА_5, та отримали 18.08.2003 року
державний акт на право приватної
власності на землю.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
батька ОСОБА_11, відповідач ОСОБА_5
21.12.2012 року отримав два державні акти на
право власності на земельну ділянку
площею 0,2500 га. для будівництва і
обслуговування житлового будинку
господарських будівель і споруд яка
розташована в с. Щербанівка, по вул.
Гагаріна, Обухівського району,
Київської області, та на земельну
ділянку площею 0,0522 га. для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована в с. Щербанівка, по вул.
Гагаріна, Обухівського району,
Київської області.

Відповідно до технічного паспорта на
садибний житловий будинок встановлено,
що ОСОБА_5 в 2010 році побудував житловий
будинок, погріб, веранду сарай, огорожу
та ворота по АДРЕСА_2.

30.01.2014 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво
про право власності на вищевказаний
житловий будинок.

29.12.2012 року, ОСОБА_4 отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,2500 га., для будівництва
та обслуговування жилого будинку
господарських будівель та споруд, що
розташована АДРЕСА_3.

Судом також встановлено з листа
Державної інспекції сільського
господарства в Київській області від
21.08.2013 року, технічної документації із
землеустрою, щодо складання державних
актів на право власності на земельні
ділянки ОСОБА_5 2010 року, що зовнішні
межі земельної ділянки не змінювалися
з часу приватизації. Розміри, 0,305 га.,
земельної ділянки відповідають
першому державному акту на право
приватної власності на землю, що
зареєстрований в книзі записів
державних актів Щербанівської
сільської ради народних депутатів за №
43 від 18.05.1998 року на прізвище ОСОБА_9, а
також наступному державному акту серії
Р2 № 361629 від 18.08.2003 р., актовий запис № 216
на прізвища ОСОБА_11 та ОСОБА_5.

Крім того в листі Державної інспекції
сільського господарства в Київській
області від 21.08.2013 році, зазначається,
що ОСОБА_4 20.03.1999 р. купив житловий
будинок АДРЕСА_3. Земельна ділянка біля
цього будинку оформлена не була. При
купівлі-продажу будинку ОСОБА_4, не
поцікавився межами сусідньої
приватизованої земельної ділянки, а
конфлікт з даного питання виник при
оформлені вказаної земельної ділянки
спадкоємцем ОСОБА_5 під час винесення
меж земельної ділянки в натурі на
місцевості. За висновками інспекції
ДАБК у Київській області з виїздом на
місцевість було проведено перевірку
законності забудови земельної ділянки,
що перебуває у власності ОСОБА_5 за
результатами, якої встановлено, що
забудова ОСОБА_5 здійснена в межах
власної земельної ділянки в 1990 році.
Порушень містобудівного законодавства
в ході перевірки не виявлено.

Згідно акту відновлення меж земельної
ділянки та передачі на зберігання
межових знаків від 20.07.2010 року вказано
що при проведенні обстеження земельної
ділянки яка перебуває у власності
ОСОБА_5, було встановлено що площа,
склад угідь та суміжні землевласники і
землекористувачі не змінилися, межі
земельних ділянок проходять по
існуючим межовим знакам.

Суд встановивши обставини справи,
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 15 ч.1 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
з земельних відносин.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Право власності
на землю набувається та реалізується
на підставі Конституції України,
Земельного Кодексу, а також інших
законів, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 316 ЦК України встановлено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК
України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Згідно ст.125 ЗК України, право власності
на земельну ділянку виникає після
одержання її власником документу, що
посвідчує право власності на земельну
ділянку, та його державної реєстрації,
а згідно ст.126 ЗК України встановлено,
що право власності на земельну ділянку
посвідчується державними актами.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 373 ЦК України, право
власності на землю (земельну ділянку)
набувається та здійснюється
відповідно до закону.

Згідно ст. 152 ЗК України встановлено, що
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю; власник
земельної ділянки може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, якщо ці порушення не пов'язані
з позбавленням права володіння
земельною ділянкою; захист прав
здійснюється шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав,
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших передбачених
законом, способів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. У
відповідності до вимог ст.. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Відповідно до ст.
ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходить з того, що рішення
Щербанівської сільської ради №23 від
15.10.1996 року, лист Щербанівської
сільської ради від 16.11.2010 року за Вих.
№127, лист Щербанівської сільської ради
віід 21.06.2013 року за Вих.№97, рішення
Щербанівської сільської ради №6.2 від
22.01.2009 року, лист служби Державного
пожежного нагляду Обухівського
РВГУМНС України в Київській області
від 03.06.2011 року за Вих. №480, лист
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 16.08.2013 року, лист
Управління Держземаганства в
Обухівському районі від 11.06.2013 року,
лист Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель в
Київській області від 10.07.2009 року, лист
Головного управління Держкомзему в
Київській області від 08.07.2010 року, лист
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель від
09.11.2009 року, лист Головного Управління
Держкомзему в Київській області від
24.12.2010 року, лист міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області від 26.12.2013 року, лист
прокуратури Обухівського району від
10.12.2013 року не є належними доказами на
підтвердження обставин викладених в
позові позивачем, з матеріалів справи
не вбачається будь-яке порушення прав
позивача з боку відповідача, а тому суд
вважає за необхідне в задоволенні
вимог відмовити повністю, через
відсутність порушеного права позивача,
та за недоведеністю і
необґрунтованістю позову.

Керуючись ст.ст.15,57,59,60,213-215 ЦПК України,
ст.ст.118, 152,158 ЗК України, ст. 391 ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И
В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
третя особа Щербанівська сільська рада
про усунення перешкод у користуванні
майном, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Обухівський районний суд шляхом подачі
в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СуддяПотабенко Л. В.