АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7064/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1000/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В.
Доповідач Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М..,

Суддів: Пилипчук Л.І., Кривчун Т.О.

при секретарі - Ткаченко Т.І

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 24 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, що спричинена
внаслідок залиття квартири, витрат на
проведення досліджень по оцінці
матеріальної шкоди, на правову
допомогу, судового збору; зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 24 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у розмірі 20 636 грн., 400
грн. моральної шкоди, 1503 грн. 29 коп.
судових витрат, а всього 22 539 грн. 29 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у розмірі 6 878 грн. 66
коп., моральну шкоду у розмірі 100 грн., 501
грн. 10 коп. судових витрат, а всього 7 479
грн. 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у розмірі 3 439 грн. 33
коп., моральну шкоду у розмірі 100 грн., 250
грн. 55 коп. судових витрат, а всього 3 789
грн. 88 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку
оскаржила відповідач ОСОБА_3, яка в
апеляційній скарзі, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
скасувати та відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Вказує, що позивач не довів розмір
спричиненої матеріальної та моральної
шкоди, акт від 15.08.2013 року вона не
підписувала та ним не встановлено
причинно-наслідковий зв'язок від
залиття квартири та витоком води з
батареї 08.08.2013 року.

Вважає висновок експертного
будівельно-технічного дослідження від
08.01.2014 року, акт про залиття квартири та
звіт про оцінку матеріальних збитків
не є належними доказами.

Зазначає, що зустрічний позов, поданий
нею, судом взагалі не досліджувався.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених у
суді першої інстанції, заслухавши
пояснення сторін, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України ,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу від 04 квітня
2006 року, посвідченим приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу (а.с. 45-49).

Згідно свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтва про право власності на
житло відповідачі є співвласниками
квартири АДРЕСА_2 в таких частках :
ОСОБА_3 - 2/3 частини, ОСОБА_4 - 2/9 частини,
ОСОБА_5 - 1/9 частина ( а.с. 108-109, 125, 140,142).

08 серпня 2013 року сталося залиття
квартири позивача з квартири, що
розташована зверху та належить
відповідачам.

Згідно акту від 15 серпня 2013 року, який
затверджений начальником КП «ЖЕО №2»,
комісія в складі майстра ТО та ПР
ОСОБА_6, слюсарів-сантехніків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, встановила, що у спальній
кімнаті квартири АДРЕСА_2 на батареї
опалення відпала робоча пробка, яка
знаходилася в аварійному стані, що і
призвело до залиття нижче розташованої
квартири НОМЕР_1. 15.08.2013 року при
повторному обстеженні системи
опалення квартири АДРЕСА_2 встановлено,
що підключення до приладів опалення
(радіаторів) заіржавілі, знаходяться в
аварійному стані та потребують
термінової заміни, так як для
експлуатації у наступному
опалювальному сезоні непридатні і
можуть знову призвести до аварійної
ситуації. Власниці кв. НОМЕР_2 ОСОБА_3
доведено до відома про необхідність
вчасно ремонтувати сантехнічні
прилади та стежити за їх справним
станом для недопущення залиття нижче
розташованих квартир (а.с. 44.)

Також комісією при проведенні
обстеження квартири АДРЕСА_1
встановлено наявність слідів від
залиття у таких приміщеннях: у спальній
кімнаті на площі 1 м2 на стелі
(шпаклівка); у великій кімнаті на
загальній площі 2 м2 на стелі
(шпаклівка);у коридорі на загальній
площі 2,2 м2 на стелі (0,2 м2 шпаклівки та 2
м2 плити ПВХ) і 2 м2 на стіні (шпалери).

Згідно висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 260
від 08 січня 2014 року вартість
відновлювального ремонту у
приміщеннях АДРЕСА_1, який необхідно
провести для ліквідації пошкоджень та
дефектів від залиття мешканцями вище
розташованої квартири , станом на дату
проведення дослідження складає 30 594
грн.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

За приписом статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи,відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

У пункті 2 Постанови "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" № 6
від 27.03.1992 року Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний своєчасно вживати заходи
щодо усунення виявлених неполадок,
пов'язаних з отриманням
житлово-комунальних послуг, що виникли
з власної вини, а також забезпечувати
цілісність засобів комунальних послуг
та не втручатися в їх роботу. При цьому
обов'язок споживача не втручатися в
роботу засобів обліку комунальних
послуг жодним чином не звільняє
відповідачів від їх обов'язку по
утриманню належного їм майна, в тому
числі внутрішньо квартирної мережі
системи опалення. При цьому законом
встановлено прямий обов'язок саме
власників утримувати мережу в
належному стані.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Здійснивши аналіз наведених правових
норм, дослідивши надані позивачем
докази, які відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК
України є належними та допустимими та
підтверджують наявність у діях
відповідачів вини в завданні
матеріальної шкоди та суму завданих
матеріальних збитків, зокрема, акт від
15.08.2013 року, затверджений начальником
КП ЖЕО-2, висновок експертного
будівельно-технічного дослідження № 260
від 08.01.2014 року, покази свідків,
виходячи з того, що ОСОБА_3 є
співвласником 2/3 частини квартири
АДРЕСА_2, ОСОБА_4 - 2/9 частин, ОСОБА_5 - 1/9
частини, місцевий суд дійшов
обґрунтованих висновків про часткове
задоволення позову та стягнення з
останніх завданої матеріальної шкоди
пропорційно до їх часток у праві
власності на квартиру.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

У відповідності до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи
бездіяльністю,відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків,встановлених частиною
другою цієї статті.

Як роз'яснено у пунктах 3, 5, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України"Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" №4 від 31.03.1995 року, під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями(бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих
стосунках,ступінь зниження престижу,
ділової репутації, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
районний суд вірно врахував обставини,
при яких позивачу спричинена шкода, яку
вона зазнала внаслідок моральних
страждань, що настали внаслідок
залиття її квартири, а також
відсутність доказів, які б
підтверджували розмір заподіяної їй
моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., на
підставі чого та з урахуванням
конкретних обставин справи
обґрунтовано стягнув на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 600
грн. пропорційно їх часток у праві
власності на квартиру.

Окрім того, місцевий суд обґрунтовано
стягнув з відповідачів на користь
позивача сплачений судовий збір у
розмірі 454 грн. 90 коп., 800 грн. послуги
експерта за складення висновку
експерта та витрати на правову
допомогу у розмірі 1000 грн., у
відповідності до ст. 88 ЦПК України та
ст. 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах».

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3, який є надуманим та не
підтверджений жодними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на
недоведеність позовних вимог, не
заслуговують на увагу колегії,
оскільки відповідачами не спростовані,
відтак є голослівними.

Інші доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують та зводяться до незгоди з
рішенням суду першої інстанції.

Відповідно ч.1 ст.308ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 24 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Карнаух П.М.

СУДДІ: /підпис/
Кривчун Т.О.

/підпис/
Пилипчук Л.І.

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
Карнаух П.М.