Номер провадження 2/754/4608/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді Колегаєвої С.В.

при секретарі Буцко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Державна
міграційна служба України в особі
Деснянського відділу ДМС України в м.
Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням,

встановив:

Позивач, звернувшись до суду з позовом
до відповідача, просив винести рішення
про його задоволення, посилаючись на
те, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування
квартири від 12 квітня 2002 року.
Відповідач по справі є сином позивачки
від першого шлюбу. Відповідач фізично
в квартирі не проживає, нею не
цікавиться, участі в утриманні не бере,
не вносить плату за користування
комунальними послугами, його особистих
речей в квартирі теж немає.

На підставі вищенаведеного, позивач
вважає, що відповідач втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач повністю
підтримав заявлений позов та просив
суд винести рішення про його
задоволення. Проти розгляду справи за
відсутності відповідача не заперечує.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав,
просив суд винести рішення про його
задоволення.

Представник Державної міграційної
служби України в особі Деснянського
відділу ДМС України в м. Києві в судове
засідання не з'явився. До суду надійшов
лист з прохання розглянути справу у
відсутність представника служби,
винести рішення на розсуд суду.

Суд, керуючись ст. 224ЦПК України,
визнавши матеріали справи достатніми
для вирішення позову, розглядає справу
заочно.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд в судовому засіданні
встановив, що позивачу по справі ОСОБА_1
на підставі Договору дарування
квартири від 12 квітня 2002 року, на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідач по справі є колишнім
мешканцем квартири.

У квартирі в цей час зареєстровані -
сама позивач, відповідач ОСОБА_2 та
третя особа ОСОБА_3.

Відповідач в спірній квартирі не
проживає, своїх особистих речей там не
тримає і кошти для сплати квартирної
плати та комунальних послуг не надає.
Перешкод в користуванні житлом позивач
йому не чинив, на підставі чого суд
робить висновок про те, що відповідач
не користується жилим приміщенням
добровільно.

Викладені обставини підтверджуються
слідуючим:

- Актами від 05.06.2013р, 04.09.2013р.,
11.12.2013р., 15.01.2014р., 18.06.2014р., 17.03.2014р. про не
проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1;

- Довідкою форми 3 від 18.06.2014р.;

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу
України громадяни, які мають у
приватній власності жилий будинок
(квартиру), користуються ним (нею) для
особистого проживання i проживання
членів їх сімей i мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Суд, повно, всебічно та об'єктивно
оцінивши всі зібрані по справі докази в
їх сукупності, дійшов до висновку, що
відповідач дійсно не проживає в
АДРЕСА_1, вищезазначене місце
проживання залишив добровільно і
фактично проживає в іншому місці.

Враховуючи все вищенаведене, суд
вважає, що відповідач дійсно не
проживає в спірній квартирі без
поважних причин, квартирою не
цікавиться та не несе витрати по
квартирній платі та комунальним
послугам, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню, оскільки відповідач без
поважних причин не проживає у спірній
квартирі понад встановлений законом
строк в один рік.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 317, 391,405 ЦК України, ст. ст. 9, 65, 98, 99,
116, 150, ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60,
213-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив
право користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя