АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Чупікової
В.В.

секретаря Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» до Чернівецької
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
рішення органу місцевого
самоврядування незаконним,
договору недійсним та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 9 грудня 2013 року,

встановила:

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» у лютому 2013 року
звернулася до суду з позовом до
Чернівецької міської ради, ОСОБА_1 про
визнання рішення органу місцевого
самоврядування незаконним,
договору недійсним та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою.

Рішенням Чернівецької міської ради від
27 грудня 2008 року №480 в частині передачі
ОСОБА_1 у оренду земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1, цільовим
призначенням для обслуговування
нежитлової будівлі (хлібопекарні)
площею 0,2182 га.

Укладено договір між Чернівецькою
міською радою та ОСОБА_1 оренди
земельної ділянки від 27 лютого 2008 року.

Позивач вказував, що земельна ділянка
знаходиться в смузі відведення
залізниці з км 266+744 м до км 266+755 м права
сторона напрямку Чернівці-

№22ц-832 2014 рік Головуючий
у 1 інстанції Войтун О.Б.

Категорія: 45
Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Держкордон на відстані від 37,43 м до 47,44 м
від осі колії площею 0,2182 га.

Посилався на те, що рішення
Чернівецької міської ради від 27 грудня
2008

року №480 не відповідає вимогам закону в
частині передачі у оренду ОСОБА_1
земельної ділянки, що знаходиться в
смузі відведення залізниці.

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» просило визнати
рішення Чернівецької міської ради від
27 грудня 2008 року №480 в частині передачі
ОСОБА_1 у оренду земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1, цільовим
призначенням для обслуговування
нежитлової будівлі (хлібопекарні)
площею 0,2182 га, договір між Чернівецькою
міською радою та ОСОБА_1 оренди
земельної ділянки від 27 лютого 2008 року
недійсними та усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
шляхом знесення новозбудованих
будівель та споруд.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 9 грудня 2013 року у
позові відмовлено.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 9 грудня 2013 року
змінити та постановити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» відмовити,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця», суд першої
інстанції керувався правилами,
передбаченими ч.4 ст.267 ЦК України, та
зазначив про сплив позовної давності.

Мотивовано висновки суду першої
інстанції актом про встановлення і
погодження меж земельної ділянки від 5
лютого 2007 року, яким погоджено межі
суміжними землекористувачами ОСОБА_1
та Державним територіально-галузевим
об'єднанням «Львівська залізниця».

Водночас суд першої інстанції,
пославшись на положення ст.68 ЗК
України, вважав, що рішенням
Чернівецької міської ради від 27 грудня
2008 року №480 в частині передачі ОСОБА_1 у
оренду земельної ділянки, що
розташована по АДРЕСА_1, та діями
ОСОБА_1 з здійснення реконструкції
порушується право державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» користування
землями залізничного транспорту,
зокрема, смугою відведення залізниці.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Відповідно до п.г ч.3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки може бути
здійснено шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

На підставі ст.155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням Чернівецької міської ради
від 27 грудня 2008 року №480 в частині
передачі ОСОБА_1 у оренду земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1,
цільовим призначенням для
обслуговування нежитлової будівлі
(хлібопекарні) площею 0,2182 га.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1
посилалася на недоведеність порушення
права державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» користування
спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про
транспорт" до земель транспорту
належать землі, надані в користування
підприємствам і організаціям
транспорту згідно із Земельним
кодексом України для виконання
покладених на них завдань щодо
експлуатації, ремонту, вдосконалення і
розвитку відповідних об'єктів.

Згідно зі ст.68 ЗК України до
земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

До матеріалів справи приєднано план
смуги відводу лінії дільниці Вадул -
Сірет - Чернівці в адміністративних
межах Чернівецької області.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що державним
територіально-галузевого об'єднанням
«Львівська залізниця» сплачується
земельний податок за користування
наведеною земельною ділянкою.

Спірні правовідносини урегульовано
постановою Ради Міністрів СРСР від 27
січня 1962 року № 83, Інструкцією про
норми і порядок відведення земель для
залізниць і використання смуги
відведення, затвердженої
Міністерством шляхів сполучення СРСР 30
січня 1963 року, та нормами відведення
земель для залізниці 468-74,
затвердженими постановою Держбуду
СРСР від 19 грудня 1974 року №247.

Вказані правові акти не суперечать
Конституції і Законам України, тому
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 12 вересня 1991 року „Про
порядок тимчасової дії на території
України окремих актів законодавства
Союзу РСР" застосовуються на
території України до прийняття
відповідних актів законодавства
України.

Згідно п.5 Постанови Верховної Ради
України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок
введення в дію Земельного кодексу
України» громадяни, підприємства,
установи, організації, які мають у
користуванні земельні ділянки, надані
їм до введення в дію кодексу,
зберігають свої права на користування
до оформлення ними у встановленому
порядку права власності на землю чи
землекористування.

За змістом п.6 постанови Верховної
Ради Української РСР від 18 грудня 1990
року № 563 «Про земельну реформу»
вбачається, що громадяни,
підприємства, установи й організації,
які мають у користуванні земельні
ділянки, надані їм до введення у дію
Земельного кодексу Української РСР,
повинні до 15 березня 1994 року оформити
право на володіння або користування
землею. Після закінчення вказаного
строку раніше надане їм право
користування земельною ділянкою
втрачається.

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
статті 92, пункту 6 розділу X
«Перехідні положення» Земельного
кодексу України щодо зобов'язання
переоформити право постійного
користування земельною ділянкою на
право власності або право
користування, визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЗК України
землі під державними залізницями не
можуть передаватися у приватну
власність.

На підставі ст.120 ЗК України при
переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити
на підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом Фонду державного майна України
від 30 липня 2002 року №1369 було включено
до переліку об'єктів державної
власності, що підлягають приватизації
цілісний майновий комплекс
Чернівецьке державне підприємство
робітничого постачання залізничників
(а.с.178).

Між Фондом державного майна України та
приватним підприємством «Орлан»
укладено договір купівлі-продажу
об'єкта малої приватизації державної
власності - цілісного майнового
комплексу - Чернівецького державного
підприємства робітничого постачання
залізничників №КП-327, посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_2 6
січня 2003 року (а.с.193-197).

Після чого приватним підприємством
«Орлан» та ОСОБА_1 вчинено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
(хлібопекарні), яка знаходиться по
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 29 квітня
2004 року (а.с.78).

На момент відчуження майна за
договором між Фондом державного майна
України та приватним підприємством
«Орлан» купівлі-продажу об'єкта малої
приватизації державної власності -
цілісного майнового комплексу -
Чернівецького державного підприємства
робітничого постачання залізничників
№КП-327, посвідченим приватним
нотаріусом Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 6 січня 2003
року, хлібопекарня знаходилась на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею
1624,9 кв.м (а.с.186-188).

Відповідно наведеного розпорядження
Державним територіально-галузевим
об'єднанням «Львівська залізниця»
майном фактично є згодою на
користування земельною ділянкою, на
якій знаходиться нерухоме майно.

Отже, рішенням Чернівецької міської
ради від 27 грудня 2008 року №480 в частині
передачі ОСОБА_1 у оренду земельної
ділянки, що розташована по АДРЕСА_1,
цільовим призначенням для
обслуговування нежитлової будівлі
(хлібопекарні) площею 0,2182 га, не
порушуються права та охоронювані
законом інтереси Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця».

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця»,
звертаючись до суду з позовом про
визнання договору недійсним,
обставинами, якими обґрунтовувало свої
вимоги, зазначало порушення права
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»
користування землями залізничного
транспорту.

Згідно з ч.1 статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.7 постанови від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про
оренду землі" (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону.

З огляду на набуття ОСОБА_1 права
власності на нежилове приміщення
(хлібопекарні), яка знаходиться по
АДРЕСА_1, останньою набуто право
користування земельною ділянкою, на
якій знаходиться нерухоме майно.

Таким чином підстав для визнання
договору між Чернівецькою міською
радою та ОСОБА_1 оренди земельної
ділянки від 27 лютого 2008 року недійсним
немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Вимоги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» усунення ОСОБА_1
перешкод у користуванні земельною
ділянкою фактично зводяться до
знесення самочинного будівництва.

Таким чином Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» пов»язувався
захист своїх прав та інтересів з
правовідносинами з права користування
земельною ділянкою.

Разом з тим у матеріалах справи
відсутні докази про те, що здійснення
ОСОБА_1 реконструкції приміщення
хлібопекарні, що знаходиться по
АДРЕСА_1, само по собі створює
об»єктивне порушення права Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» користування
землями залізниці.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено відповідно звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж нежитлової будівлі
(хлібопекарні) після реконструкції з
прибудовами по АДРЕСА_1 відповідність
вимогам надійності і безпечності
експлуатації і можливості
експлуатації (а.с.127-150).

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
суду України від 18 грудня 2009 року №14
«Про судове рішення у цивільній
справі» роз»яснено, встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зроблено до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

З огляду на наведене судове рішення
підлягає скасуванню з підстав,
передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК україни.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 9 грудня 2013 року
скасувати.

У позові Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» державного
територіально-галузевого об»єднання
«Львівська залізниця» до Чернівецької
міської ради, ОСОБА_1 про визнання
рішення органу місцевого
самоврядування незаконним,
договору недійсним та усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: