РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста
Житомира у складі:

головуючого - судді Чішман Л.М.

секретаря Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ПАТ Банк Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

встановив:

Позивач 04.12.2013 року звернувся в суд з
даним позовом, в якому просив стягнути
з відповідачів в солідарному порядку 58
889,64 грн. При цьому посилається на те, що
21.05.2007 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, за яким він отримав
кредит в сумі 10 000 грн., за умови
щомісячного часткового погашення. З
метою забезпечення позову 24.05.2007 року
було укладено договір поруки з ОСОБА_3
Умови договору відповідачі не
виконували належним чином, щомісячно
кредит не погашали. Сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 14 травня 2010 року становила 14
234,52 грн.

14 жовтня 2010 року рішенням Богунського
районного суду м.Житомира позов ПАТ
Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 був задоволений частково і на
користь позивача стягнуто з
відповідачів заборгованість в розмірі
6 883,69 грн. та судові витрати.

Однак свої зобов'язання станом на 25.11.2013
року відповідачі належним чином не
виконують, у зв'язку з цим виникла
заборгованість по донарахованим
відсоткам в сумі 4283,08 грн. та
щомісячній комісії в сумі 7175,00 грн. та
пені за несвоєчасне виконання
зобов"язань в розмірі 58 889,64 грн. які
позивач просить стягнути з
відповідачів на свою користь.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити з підстав
викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову, при
цьому посилався на те, що ним сплачено
на користь позивача суму отриманих
кредитних коштів з відсотками та
нарахованою комісією в повному обсязі
за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з"явився, подав заяву про розгляд
справи без його участі, позовні вимоги
не визнав та просив відмовити в їх
задоволенні.

Вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.05.2007 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, за яким
останній отримав кредит в сумі 10 000 грн.,
за умови щомісячного погашення, з
строком дії до 23 травня 2010 року. З
метою забезпечення позову 24.05.2007 року
було укладено договір поруки з ОСОБА_3

14 жовтня 2010 року рішенням Богунського
районного суду м.Житомира з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь ПАТ"Банк"Фінанси та
кредит" стягнуто за кредитним
договором № 24-507/07-ШД укладеним 24 травня
2007 року заборгованість в розмірі 6883,69
грн., з них 4440,00 грн. заборгованість по
кредиту, 568,00 грн. заборгованість за
відсотками, 875,00 грн. заборгованості по
комісійні винагороді та 1000 грн. пені,
судові витрати.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.3.2. кредитного договору
№24-507/07-ШД від 24 травня 2007 року
позичальник зобов'язувався повністю
повернути кредитні кошти отримані за
договором, до 23 травня 2010 року.

Відповідно до п. 4.4. кредитного договору
позичальник сплачує проценти за
останній звітний період не пізніше
строку повернення кредитних ресурсів
зазначеного в п.3.2. кредитного договору,
а саме до 23 травня 2010 року.

На підставі п.4.7. кредитного договору
комісійна винагорода сплачується
позичальником щомісячно, за весь
період до моменту повного виконання
позичальником зобов'язань по
поверненню отриманих кредитних
ресурсів, кредитні кошти позивач
повернув 04.10.2013 року.

Згідно п.4.8. кредитного договору
позичальник сплачує комісійну
винагороду, згідно п.4.7 договору, за
останній звітний період не пізніше
строку повернення кредитних ресурсів,
зазначеного в п.3.2 кредитного договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Згідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

У пункті 17 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє правовідносин сторін
кредитного договору, не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання та
не позбавляє кредитора права на
отримання сум, передбачених частиною
другою статті 625 ЦК, оскільки
зобов'язання залишається невиконаним
належним чином відповідно до вимог
статей 526, 599 ЦК України.
Таким чином, кредитор має
право на одержання процентів від суми
кредиту, інших визначених договором
виплат, лише протягом строку дії
кредитного договору, а після його
закінчення, у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання,
кредитор не позбавлений права на
отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК
України.

Умови договіру щодо строку його дії до
повного виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань, суперечать вимогам ч.1
та ч. 4 ст. 631 ЦК України та ст.ст. 251,252 ЦК
України. Статтею 257 ЦК
України встановлено загальну позовну
давність тривалістю у три роки.
Згідно ч.1 ст.258 ЦК України для
окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема до позовних
вимог про стягнення неустойки( штрафу,
пені).

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку, про відмову в задоволенні
позовних вимог заявлених до ОСОБА_6,
оскільки позовні вимоги про стягнення
відсотків та комісійної винагороди
нараховані за період з 14.05.2010 року по
23.05.2010 року заявлені з порушенням
строків позовної давності; стягнення
відсотків та комісійної винагороди за
період з 23.05.2010 року по 25.11.2013 року, після
спливу строку дії договору, не
передбачено умовами кредитного
договору; позовні вимоги про стягнення
пені заявлені з порушенням строків
позовної давності.

Статтею 553 ЦК України передбачено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.
У разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки (ст. 554
ЦК України).

На підставі ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, поручитель відповідає перед
кредитором за порушення свого
зобов'язання боржником у випадку, якщо
кредитор пред'явить до нього,
поручителя, вимогу про це протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
Після спливу цього строку порука
припиняється, а тому в разі, якщо
кредитор пред'явить вимогу до
поручителя поза межами цього строку
поручитель не відповідає за порушення
свого зобов'язання боржником. За таких
обставин вимоги заявлені до ОСОБА_3
задоволенню не підлягають

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88,169,212-215 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

Суддя

Л.М.Чішман