АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 602/997/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Сенюх М.З. Провадження №
22-ц/789/727/14 Доповідач - Хома М.В.Категорія
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та її
представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Лановецького районного суду
Тернопільської області від 29 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Лановецької міської ради, ОСОБА_3,
реєстраційної служби Лановецького
районного управління юстиції про
визнання права власності за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовом до Лановецької міської
ради, ОСОБА_3, реєстраційної служби
Лановецького районного управління
юстиції про визнання права власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно - будівлю кукурудзосушарки зі
складом, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В обгрунтування позовних вимог
зазначила, що вона як член колективного
сільськогосподарського підприємства
Спілки власників земельних паїв
агрофірми "Лановецька" отримала у
володіння по накладній від 27.06.2002 р. від
спілки власників земельних паїв
агрофірми "Лановецька" в рахунок
майнового паю будівлю
кукурудзосушарки зі складом. У зв"язку
з тим, що документи на виділення їй паю
в натурі належним чином оформлені не
були, але майно фактично було передано
їй власником у володіння та
користування, вона позбавлена
можливості зареєструвати право
власності. Оскільки заволодіння
спірним майном відбулось добросовісно,
з моменту отримання будівлі у 2002 році
вона відкрито і безперешкодно
користується цим майном по даний час,
тому вважає, що набула право власності
за набувальною давністю.

Крім того, у позові зазначила, що 5.07.2012
року відбулась реєстрація права
власності на спірне майно за ОСОБА_3 на
підставі рішення Ленінського
районного суду м.Запорріжжя. Однак,
дане рішення скасоване рішенням
апеляційного суду Запорізької області
від 11.04.2013 року.

Рішенням Лановецького районного суду
Тернопільської області від 29 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та прийняти
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги. Зазначає, що судом порушено
норми матеріального і процесуального
права, дано неправильне тлумачення ст.
344 ЦК України щодо добросовісного
заволодіння чужим майном, не повно
встановлені обставини, що мають
значення для справи, зокрема, щодо
отримання спірного майна в рахунок
майнового паю, не дано оцінку
представленим позивачем доказів,
внаслідок чого висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи.

Заслухавши апелянтку, яка підтримала
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що відсутні підстави
для визнання за позивачкою права
власності на спірне майно за
набувальною давністю.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він є законним та ґрунтується
на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років, набуває право
власності на це майно, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Як вбачається з п.9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 7.02.2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав",
володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності.

Тобто, застосування набувальної
давності передбачає відсутність
титулу (підстави) для виникнення права
власності в момент заволодіння чужою
річчю. Право власності у володільця
виникає поза волею і незалежно від волі
колишнього власника.

Як зазначає позивачка у позовній заяві,
підстава для виникнення у неї права
власності в момент заволодіння спірним
майном була і вона про це знала - майно
передано їй колишнім власником в
рахунок майнового паю, однак з певних
причин належні документи оформлені не
були, що позбавляє її можливості
зареєструвати право власності.

Таким чином, підстав для застосування у
даному випадку ст. 344 ЦК України немає,
оскільки сама позивачка заявляє про
наявність підстав виникнення права
власності, що виключає застосування до
спірних правовідносин ст. 344 ЦК України.

У разі, якщо існує інша підстава для
виникнення права власності у момент
заволодіння, а сторона посилається на
строк набувальної давності, слід
визнати, що стороною вибрано невірний
спосіб захисту, тобто такий, який не
відповідає специфіці правовідносин, що
виникли.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог.

З врахування наведеного, позовні
вимоги з підстав, зазначених
позивачкою, не можуть бути задоволені,
а тому суд першої інстанції вірно
відмовив у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права колегія суддів до уваги не
приймає, так як відповідно до вимог ст.
309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення лише
у тому випадку, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи. При вирішенні даної справи
судом не допущено порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд, встановивши
обставини по справі, прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову, підстав для
скасування рішення суду немає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Лановецького районного
суду Тернопільської області від 29
квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області М.В. Хома