Провадження № 2/755/5465/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя,
стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, стягнення грошових коштів.

Підсудністю у цивільному судочинстві
визначено розмежування компетенції
між окремими ланками судової системи і
між судами однієї ланки щодо розгляду і
вирішення підвідомчих їм цивільних
справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 114 Цивільного
процесуального кодексу України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.п. 23, 24 постанови від 21
грудня 2007 року № 11 „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Майно, яке належало одному з
подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності судом з
тих підстав, що за час шлюбу його
цінність істотно збільшилася
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох. Не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте до шлюбу, або за час шлюбу, але за
кошти, що належали одному з подружжя
особисто.

Зокрема, обов'язковому встановленню та
доказуванню підлягають факти
придбання одним з подружжя майна під
час спільного чи окремого проживання
незалежно від реєстрації чи розірвання
шлюбу, обсяг спірного майна, обсяг
трудових або грошових затрат другого з
подружжя чи їх обох при створенні
спільної власності подружжя та,
залежно від установленого, розмір
часток подружжя у спільній сумісній
власності.

Як убачається з матеріалів поданої
позовної заяви, предметом спору є поділ
спільного майна подружжя, набутого в
період реєстрації шлюбу, а саме,
позивач просить стягнути з
відповідачки на його користь грошові
кошти в сумі 66 180,77 грн., вказуючи на те,
що в період перебування з
відповідачкою у зареєстрованому шлюбі,
ними було придбано квартиру АДРЕСА_1, 1/5
частина вартості якої є складовою
предмету спору, що, відповідно,
свідчить про визначення
територіальності розгляду даної
справи за правилами виключної
підсудності, тобто за
місцезнаходженням нерухомого майна,
оскільки спір виник в тому числі з
приводу нерухомого майна, а саме
квартири АДРЕСА_1, що розташована у
Голосіївському районі м. Києві.

Таким чином, враховуючи правила
виключної підсудності, дана справа не
підсудна Дніпровському районному суду
міста Києва, тому підлягає поверненню
позивачу для подання позову до
належного суду, за місцезнаходженням
майна, що є об'єктом предмету спору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
114, 115, 121, 209, 210, 293 Цивільного
процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Повернути позивачу ОСОБА_1 поданий ним
позов до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, стягнення грошових
коштів, для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право подачі
позовної заяви у встановленому порядку
до належного суду за місцезнаходженням
нерухомого майна за територіальною
підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я: