Справа № 335/1592/14-ц 2/335/822/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Запоріжжя цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізького державного підприємства
„Радіоприлад" про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя з позовом до Запорізького
державного підприємства „Радіоприлад"
(надалі відповідач) про поновлення на
роботі, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, моральної
шкоди. Уточнивши позовні вимоги
позивач просить поновити його на
роботі на раніше займаній посаді,
стягнути з відповідача заробітну плату
за час вимушеного прогулу виходячи з
розміру середньоденного заробітку - 180
грн., моральну шкоду - 30 000 грн., покласти
на директора ЗДП „Радіоприлад" ОСОБА_2
відшкодувати шкоду у зв"язку з оплатою
часу вимушеного ним прогулу. Позовні
вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27
січня 2014 року наказом № 12-к. його було
звільнено з посади начальника
управління режимно-секретної
діяльності - начальника відділу 101.
Вважає дане звільнення незаконним, та
таким що не відповідає вимогам
законодавства. Наказами директора
ОСОБА_2 №4 та № 6 від 20.01.2014 року його
було відсторонено від виконання
трудових обов"язків зі збереженням ним
заробітної плати та винесена догана на
підставі висновків скликаної
директором технічної комісії
підприємства, яка розглядала питання
щодо невиконання договірних обов"язків
з боку НТЦ „Квант", фірми яка ще у 2012
році повинна була провести експертизу
для подальшого отримання
підприємством ліцензії на
криптографічний захист інформації.
Вважає, що дані питання є
юридично-правовими, оскільки
передбачають претензійну роботу, та не
відносяться до його службових
обов"язків. Крім того, 27.01.2014 року за
ініціативою директора ОСОБА_2 на
робочій групі розглядалося питання
щодо правомірності вивезення ним
влітку 2012 року залишків б/у тротуарної
плитки з території ЗДП „Радіоприлад",
за результатами розгляду якої голова
профспілки Дьоміна Л.П. запропонувала
звільнити його за систематичне
невиконання ним свої трудових
обов"язків. З цього приводу він
звернувся до відділення спеціальної
міліції УМВС України у Запорізькій
області, яке повідомило письмово його
про відсутність жодних
адміністративних чи то кримінальних
правопорушень. Позивач вважає, що
вказане дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення застосовано до
нього неправомірно. Його діями не
спричинено жодної шкоди чиїмось
інтересам, обставини, які викладені в
наказах про накладання дисциплінарних
стягнень не відповідають дійсності.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, з
мотивів викладених у позовній заяві та
уточненнях до неї, просить позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив. В
запереченнях проти позову представник
відповідача вказує, що накладені
дисциплінарні стягнення є законними,
оскільки ОСОБА_1 неналежно виконував
свої посадові обов'язки. Звільнення
позивача на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП
України, також вважає законним,
оскільки позивач систематично не
виконував покладені на нього обов'язки,
а саме п.3.6 та 4.1.3 посадової інструкції
начальника УРСД - начальника відділу 101,
внаслідок чого ЗДП „Радіоприлад" на
початок 2014 року не отримало ліцензії на
право проведення робіт в галузі КЗІ, а
також була заблокована робота відділу
107. Накази про застосування до нього
дисциплінарного стягнення за дані
порушення у вигляді догани ним не
оскаржені. Крім того, позивачем були
допущені інші порушення посадової
інструкції, а саме відсутність
контролю за дотриманням пропускного та
внутрішньо об"єктового режиму,
економічної безпеки підприємства, а
саме позивач неодноразово приймав
самостійно рішення про вивезення
товарно-матеріальних цінностей, не
скерував своєчасно до органів СБУ
листа для скасування допуску до
державної таємниці звільненого
працівника. Профспілковий комітет
27.01.2014 року надав згоду на розірвання
трудового договору з позивачем на
підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач
був звільнений правомірно, у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема копії наказу № 12 к від 27 січня
2014 року «Про звільнення» (а.с. 84), ОСОБА_1
було звільнено з займаної посади
начальника УРСД - начальника відділу 101,
згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за
систематичне невиконання обов'язків,
покладених на нього трудовим
договором.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснив, він працює на посаді
виконуючого обов'язки начальника УРСД -
начальника відділу 101, підприємство в
своїй роботі керується Інструкцією
«Про пропускний та
внутрішньо-об'єктовий режим ДП
«Радіоприлад". Також пояснив, що у разі
звільнення працівника, який має допуск
до державної таємниці необхідно
терміново направляти до органів СБУ
документи на скасування допуску.
ОСОБА_1 своєчасно не направив до
органів СБУ листа на скасування
допуску до державної таємниці
звільненого працівника ОСОБА_5, що
входить до посадових обов'язків
начальника УРСД.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснив, що він працює на посаді
виконуючого обов'язки головного
інженера, працював у складі робочої
групи, яка здійснювала службове
розслідування випадків самоусунення
та невиконання посадових обов'язків
начальника УРСД ОСОБА_1 та прийшла до
висновків, що ОСОБА_1 не виконуються
посадові обов'язки, визначені
посадовою інструкцією. Також пояснив,
що до посадових обов'язків ОСОБА_1
входить отримання ліцензії у сфері КЗІ,
яка є необхідною для діяльності
підприємства. ОСОБА_1 зірвано строки
отримання ліцензії.

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що він працює на
підприємстві на посаді директора.
ОСОБА_1 працював на посаді начальника
УРСД - начальника відділу 101 та
безпосередньо був йому
підпорядкований. Також пояснив, що
ОСОБА_1 самоусунувся від виконання
своїх посадових обов'язків, зазначив,
що отримання ліцензії входить до
посадових обов'язків позивача
відповідно до його посадової
інструкції. Також ОСОБА_1 не
забезпечував належного контролю за
дотриманням пропускного та
внутрішньо-об'єктового режиму, приймав
рішення про вивезення «відходів» з
території підприємства, що є
порушенням Інструкції «Про пропускний
та внутрішньооб'єктовий режим ДП
«Радіоприлад» та посадових обов'язків,
відповідно до яких начальник УРСД -
начальника відділу 101 організовує та
забезпечує контроль за дотриманням
пропускного та внутрішньо-об'єктового
режиму; не скерував своєчасно до
органів СБУ листа для скасування
допуску до державної таємниці,
звільненого працівника ОСОБА_5, що є
системним порушенням посадових
обов'язків позивача, у зв'язку з чим був
звільнений за систематичне
невиконання посадових обов'язків.

Судом встановлено, що 23.11.2009 року ОСОБА_1
був прийнятий на посаду виконуючого
обов'язки начальника Управління
режимно-секретної діяльності -
начальника відділу 101 ЗДП
«Радіоприлад» на підставі наказу № 282к
від 23.11.2009 року.

10.03.2010 року ОСОБА_1 був призначений на
посаду начальника Управління РСД -
начальника відділу 101 ЗДП
«Радіоприлад» на підставі наказу № 45к
від 10.03.2010 року.

Посадові обов'язки ОСОБА_1 визначені
посадовою інструкцією начальника
управління РСД (далі - Інструкція), з
якою позивач ознайомлений під підпис.

Відповідно до п.3.6 Інструкції начальник
управління РСД зобов'язаний
забезпечувати необхідні умови для
працівників роботи РСД і виконавців
секретних робіт у підрозділах
підприємства.

Згідно з п.4.1 Інструкції начальник
управління РСД організовує та
забезпечує:

1) роботу управляння РСД згідно з
перспективними та поточними планами,
контроль за їх виконанням та подання
звітів до Міністерства промислової
політики (п.4.1.1 Інструкції);

2) проведення заходів щодо недопущення
необґрунтованого допуску та доступу до
секретної інформації (п.4.1.2
Інструкції);

3) підготовку документів для отримання
або переоформлення підприємством
дозволу на провадження діяльності
пов'язаною з державною таємницею (п.4.1.3
Інструкції);

4) контроль за дотриманням пропускного
та внутрішньо-об'єктового режиму, вимог
по охороні, економічної безпеки
підприємства, виконання вимог та
рекомендації протипожежної безпеки та
заходів по ліквідації наслідків
надзвичайних ситуацій (п.4.1.3
Інструкції).

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 20.01.2014 року під
час наради технічної комісії ЗДП
«Радіоприлад» виявлено невиконання
своїх посадових обов'язків, а саме п.3.6.,
4.1.1 та п.4.1.3. посадової інструкції
начальника УРСД - начальника відділу 101,
у зв'язку з чим, ЗДП «Радіоприлад» не
отримало ліцензії на право проведення
робіт в галузі КЗІ, заблокована робота
відділу 107. Проведення робіт можливо
лише при наявності цієї ліцензії,
своєчасне отримання якої не забезпечив
ОСОБА_1

За наслідками наради було прийняті
рішення, а саме наказом ЗДП
«Радіоприлад» від 20.01.2014 №4 ОСОБА_1
відсторонено від виконання обов'язків
начальника УРСД - начальника відділу 101
з 20.01.2014 р. до - 2014 р. зі збереженням
заробітної плати, з яким позивач
ознайомлений 20.01.2014 р.; наказом ЗДП
«Радіоприлад» від 20.01.2014 №6 створено
робочу групу зі службового
розслідування щодо випадків
самоусунення та невиконання посадових
обов'язків начальника УРСД - начальника
відділу 101 ОСОБА_1 та оголошено перерву
для надання ОСОБА_1 пояснень з питань
невиконання ним посадових обов'язків,
що підтверджується витягом з
протоколу наради технічної комісії №25
від 20.01.2014.

Частинами 1, 2 ст. 149 КЗпП України
передбачено, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

В поясненнях від 20.01.2014 року позивач
підтвердив факт невиконання своїх
посадових обов'язків.

Доводи позивача про те, що невиконання
договірних обов'язків з боку НТЦ
«Квант» щодо проведення експертизи з
метою подальшого отримання ліцензії є
не технічним, а юридичним питанням, що
передбачає проведення претензійної
роботи та директор ОСОБА_2 мав
можливість у будь-який час передати
матеріали до юридичної служби
підприємства судом не приймається,
оскільки відповідно до п.1.1 наказу №566
від 28.10.2003 року «Про упорядкування
претензійної роботи на підприємстві»
при наявності підстав та
обґрунтованості вимог матеріали для
пред'явлення претензії готує
структурний підрозділ (відділ)
підприємства відповідно до його
функцій у господарській діяльності та
відповідно передає до юридичного
відділу всі матеріали.

В матеріалах справи відсутні докази
здійснення позивачем, як начальником
УРСД дій, спрямованих на забезпечення
своєчасної претензійно-позовної
роботи, що підтверджує факт
невиконання ним своїх посадових
обов'язків.

За наслідками розгляду пояснень
наказом ЗДП «Радіоприлад» від 20.01.2014
№6-к позивачеві було оголошено догану.
З наказом позивач ознайомлений 20.01.2014 р.

Позивач, не погоджуючись з наказом від
20.01.2014 №6-к «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»,
направив скаргу до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області.

19.03.2014 року Територіальною державною
інспекцією з питань праці у
Запорізькій області згідно з
направленням від 19.03.2014 №02-31/1174 була
проведена перевірка, щодо порядку
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1 та порядку
розгляду звернення ОСОБА_1 комісією по
трудових спорах.

Актом перевірки, яка проводилась з
20.03.2014 року по 26.03.2014 року встановлено
дотримання порядку притягнення до
дисциплінарної відповідальності, а
саме дисциплінарне стягнення
застосовується органом, якому надано
право прийняття на роботу даного
працівника (ст. 147 1 КЗпП), дисциплінарне
стягнення застосовується не пізніше
одного місяця з дня його виявлення (ст.
148 КЗпП), до застосування
дисциплінарного стягнення від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення одержано (ст. 149
КЗпП), що відображено на стор.12 Акту.

Наказ від 20.01.2014 №6-к «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності» в
судовому порядку позивач не
оскаржував.

Факти систематичних порушень
посадових обов'язків позивача знайшли
своє підтвердження та зафіксовані у
відповідному акті робочої групи від
27.01.2014 року за результатами службового
розслідування, яким встановлено,
зокрема порушення п.4.1.4. посадової
інструкції начальника УРСД, а саме не
скерування своєчасно до органів СБУ
листа для скасування допуску до
державної таємниці); неефективне
планування графіків виходу на роботу
відділу; не забезпечення належного
контролю за дотриманням пропускного та
внутрішньо-об'єктового режиму, а саме
самостійно без оформлення відповідних
документів ( в т.ч. накладних, службових
відділу, цеху 061 тощо) неодноразово
прийняття позивачем самостійно
рішення про вивезення
товарно-матеріальних цінностей, що на
думку позивача були «відходами» з
території заводу.

В поясненнях від 22.01.2014 року позивач
підтвердив факт невиконання своїх
посадових обов'язків та те, що
порушення є триваючими.

У зв'язку з вищевикладеним наказом
№12-к, який погоджено з профспілковим
комітетом ЗДП «Радіоприлад»,
начальника УРСД - начальника відділу 101
ОСОБА_1, звільнено з 28.01.2014 року за
систематичне невиконання обов'язків,
покладених на нього трудовим договором
по ст.40 п.3 КЗпП України. З наказом
позивач ознайомлений 28.01.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що факт систематичного не виконання
позивачем без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором, знайшов своє
відображення та підтверджений
належними доказами по справі,
дисциплінарні стягнення були
обґрунтованими та застосовані у межах
строку їх накладення.

Позивачем до суду не надано доказів, що
йому створені умови, в яких останній
працювати не може, а також, що саме
вказані у позові обставини призвели до
порушення його прав також до суду не
надано.

Суд при вирішенні справи керується
також вимогами ст. 40 КЗпП України, п.п. 18,
22 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів».

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно до ст. 139 КЗпП України працівники
зобов'язані працювати чесно і сумлінно,
своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або
уповноваженого ним органу, додержувати
трудової і технологічної дисципліни,
вимог нормативних актів про охорону
праці, дбайливо ставитися до майна
власника, з яким укладено трудовий
договір.

Проте, позивач в порушення вимог,
покладених на нього Посадовою
інструкцією, неодноразово допускав
порушення своїх посадових обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності та звільнення
позивача було здійснено з дотриманням
вимог трудового законодавства, а тому
позовні вимоги про поновлення позивача
на посаді начальника УРСД - начальника
відділу 101 не підлягають задоволенню.
Оскільки позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та покладання на директора ЗДП
«Радіоприлад» ОСОБА_2 винного в
незаконному звільнені позивача,
обов'язку покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою часу вимушеного
прогулу, є похідними від позовної
вимоги про поновлення на роботі, то суд
відмовляє і в цій частині позову.

При вирішенні вимог щодо стягнення
моральної шкоди суд керується ст. 237-1
КЗпП України. ст.ст.23, 1167 ЦК України,
постановою Пленуму Верховного суду
України № 4 від 31 березня 1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.". Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в заподіянні шкоди. Із-за відсутності
таких складових, законні підстави для
стягнення моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізького
державного підприємства „Радіоприлад"
про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди - залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Рибалко Н.І.