Справа № 464/5197/13
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/1862/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Берези В.І., Левика Я.А.,

при секретарі - Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, ОСОБА_2 на
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 жовтня 2013 року у справі за
позовом Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи:
Львівське комунальне підприємство
«Житловик-С», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
демонтаж комори -

в с т а н о в и л а:

Сихівська районна адміністрація
Львівської міської ради звернулася до
суду із зазначеним позовом. Зазначала,
що на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С»
знаходиться двохквартирний житловий
будинок АДРЕСА_1, квартири в якому
приватизовані мешканцями. Відповідачі
самовільно облаштували комору у місцях
загального користування - на сходовій
клітці другого поверху біля входу на
горище будинку. Так як відповідачами
було здійснено перепланування місць
загального користування без дозволу
районної адміністрації та згоди інших
співвласників допоміжних приміщень
будинку, просила задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні позову.

Рішення оскаржили Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради
та ОСОБА_2 Просили його скасувати і
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Зазначали, що суд невірно
встановив фактичні обставини справи та
неправильно застосував норми
матеріального права: відповідачі
самовільно - без дозволу районної
адміністрації і інших співвласників -
здійснили перепланування місць
загального користування у будинку. При
цьому суд не взяв до уваги надані
позивачем докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідача ОСОБА_3 та третьої особи -
ОСОБА_4 на заперечення скарг, ОСОБА_2 на
їх підтримання, перевіривши матеріали
справи, межі і доводи апеляційних скарг
колегія суддів приходить до
переконання про наявність підстав для
часткового задоволення скарг з огляду
на викладені мотиви.

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1 -
власником якої є ОСОБА_2 та АДРЕСА_1 -
власником якої є ОСОБА_5 ОСОБА_3
зареєстрований в ній, проте не
проживає. Будинок знаходиться у
комунальній власності, перебуває на
обслуговуванні ЛКП «Житловик-С». На
площі сходової клітки другого поверху
біля входу на горище, яка відноситься
до площ загального користування,
улаштовано комору, яка
використовується ОСОБА_5 для
зберігання особистого майна.

Частиною першою статті 369 ЦК України
визначено, що співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними.

Із матеріалів справи убачається, що
ОСОБА_5 і ОСОБА_2 є співвласниками місць
загального користування будинку і
згоди щодо використання комори у
особистих цілях ОСОБА_5 не досягнуто.

Пунктом 1.2 розділу YI ухвали Львівської
міської ради №3704 від 08.07.2010 року
визначено повноваження районної
адміністрації по управлінню майном на
території району, що належить до
комунальної власності міста.

Як зазначалося вище, будинок, у якому
проживають сторони і є власниками
приватизованих квартир, належить до
комунальної власності і знаходиться на
обслуговуванні ЛКП «Житловик-С».

Таким чином, оскільки спірна комора
улаштована без згоди як співвласника
приміщень загального користування -
ОСОБА_2, так і без згоди уповноваженого
на управління майном комунальної
власності міста - Сихівської районної
адміністрації, тому цей об'єкт підлягає
демонтажу.

Відмовляючи у задоволенні позову
районної адміністрації суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
не надав доказів улаштування спірного
об'єкту саме ОСОБА_5 Крім цього послався
на постанову Сихівського районного
суду м. Львова від 26.12.2013 року про
скасування постанови про притягнення
ОСОБА_5 до адміністративної
відповідальності за вчинення
проступку, передбаченого ст. 150 КУпАП.

Однак судом першої інстанції було
встановлено, і це підтвердили ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні
апеляційного суду, що комору на
сходовій клітці використовує в
особистих інтересах ОСОБА_5, члени сім'ї
власника квартири улаштували двері,
встановили навісний замок. У цій коморі
використовують особисті речі.

Оцінюючи мотиви суду першої інстанції
про відмову у позові в частині
відсутності доказів улаштування
ОСОБА_5 комори з урахуванням наведеної
вище постанови районного суду від
26.12.2013 року, слід зазначити, що цим
судовим рішенням було скасовано
постанову адміністративної комісії
районної ради про притягнення ОСОБА_5
до адміністративної відповідальності,
протокол було повернуто до того ж
органу для нового розгляду, проте
провадження було закрито у зв'язку із
закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності.

Отже, справа закрита з нереабілітуючих
підстав.

Таким чином слід прийти до висновку, що
спірний об'єкт було улаштовано
власником квартири ОСОБА_5 і тому саме
її слід зобов'язати провести демонтаж
квартири.

Ухвалюючи таке рішення, колегія суддів
виходить із того, що ОСОБА_3 у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає, не її є власником,
спірну комору не використовує і тому
підстав зобов'язувати його демонтувати
комору не має.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ст. 309, ст.
317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 25 жовтня 2013 року скасувати
частково і ухвалити нове рішення.

Позов Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
задовольнити частково. Зобов'язати
ОСОБА_5 демонтувати самочинно
улаштовану комору у приміщеннях
загального користування на сходовій
клітці другого поверху біля входу на
горище в будинку АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити, а апеляційні
скарги відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: