Справа № 648/5114/13-ц
Провадження № 2/648/80/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Білозерський районний
суд Херсонської області у складі:

головуючого судді
Сімчук С.Б.,

при секретарі
Циммерман І.Г.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
права власності на ? частину будинку
АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з
вказаним позовом до відповідача,
мотивуючи свої вимоги тим, що 08.08.2001
року між її чоловіком ОСОБА_5 та
відповідачем був укладений договір
довічного утримання, за умовами якого
її чоловік передав у власність
відповідача належний йому на праві
особистої власності житловий будинок
АДРЕСА_1.

Відповідач в свою чергу
зобов»язався довічно повністю
утримувати її та її чоловіка.
Враховуючи, що позивач надала
нотаріально завірену згоду на
укладення договору довічного
утримання, у власність відповідача
(набувача) перейшла і її частка у
спільному майні подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік.
Відповідач в порушення умов договору
довічного утримання не виконував
покладені на нього обов»язки, в зв»язку
із чим рішенням апеляційного суду
Херсонської області договір довічного
утримання укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 в частині обов»язку утримувати
довічно її - ОСОБА_3 розірвано.
Поскільки договір довічного утримання
в цій частині розірваний вважає, що має
право вимагати повернення майна, яке
було передане відповідачу.

Просить визнати за нею право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_1

Представник позивача в судове
засідання з»явився, позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання з»явився, заперечував щодо
задоволення позову посилаючись на те,
що ОСОБА_4 на законних підставах набув
право власності на спірний житловий
будинок, так як спірний житловий
будинок є особистою приватною
власністю померлого ОСОБА_5, крім того
позивачкою пропущений строк позовної
давності. Просив залишити без
задоволення позовні вимоги ОСОБА_3,
застосувавши позовну давність.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази, що є у справі прийшов до
наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08.08.2001 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений та
нотаріально посвідчений Договір
довічного утримання, за умовами якого
ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_4
належний йому на праві особистої
власності (на підставі Свідоцтва про
право особистої власності на житло
виданого Широкобалківською сільською
радою Білозерського району
Херсонської області 27.02.1987 року)
житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно п. 3 вказаного Договору
ОСОБА_4 зобов»язався довічно повністю
утримувати ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
забезпечити їх харчуванням, одягом,
доглядом, необхідною допомогою,
зберігши в їх безкоштовному
користуванні жилу кімнату.

Пунктом 5 цього Договору
передбачений порядок його розірвання,
який полягає в згоді сторін або за
рішенням суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 15.11.2013 року
рішення Білозерського районного суду
Херсонської області від 24.09.2013 року в
частині відмови у задоволенні позову
про розірвання договору довічного
утримання між ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасоване, в іншій
частині ухвалене нове, за яким договір
довічного утримання від 08.08.2001 року
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в
частині обов»язку ОСОБА_4 утримувати
ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов»язання, несе
відповідальність за наявності її вини.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання
зобов»язання.

Згідно ст. 756 ЦК України у разі
розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв»язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов»язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майн, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Кодексу
про шлюб та сім»ю України майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. Майном,
нажитим за час шлюбу, подружжя
розпоряджається за спільною згодою.
При укладенні угод одним з подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

Оцінив і дослідив усі докази у
справі в їх сукупності суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
поскільки договір довічного утримання
в частині обов»язку відповідача
утримувати ОСОБА_3 розірвано, позивач
набула право власності на ? частину
спірного майна - житлового будинку, яке
було передане її чоловіком на умовах
передбачених договором довічного
утримання та набула право вимагати
його повернення. Пояснення
представника відповідача про те, що
спірна домобудівля є особистою
власністю чоловіка позивача не
грунтуються на законі, а тому не
приймаються судом.

Розподіл судових витрат суд
вирішує у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 614, 756 ЦК
України, ст. ст. 22, 23 КпШС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на ? частину будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 витрати по сплаті судового
збору в сумі 229,40грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через
Білозерський районний суд Херсонської
області шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя
С.Б.
Сімчук

Копія: вірно (суддя)