У Х В А Л А

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів:
Дербенцевої Т.П., Журавель В.І.,

Лесько А.О., Хопти С.Ф., ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ
«Родовід Банк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, посилаючись на
те, що 18 квітня 2008 року з ОСОБА_4
укладено кредитний договір, за умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 108 272 грн на строк до 18 квітня
2015 року зі сплатою процентів за
користування кредитом. У забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між банком та ОСОБА_3
укладено договір поруки. У зв'язку з
неналежним виконанням позичальником
умов кредитного договору виникла
заборгованість.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути солідарно з відповідачів
на його користь заборгованість за
кредитним договором у розмірі 142 710 грн
83 коп.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року, позов ПАТ
«Родовід Банк» задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4, ОСОБА_3 в солідарному порядку на
користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
від 18 квітня 2008 року в розмірі 142 710 грн 83
коп., з яких: 96 671 грн 45 коп. - залишок по
кредиту, 1 958 грн 41 коп. - розмір
прострочених процентів, 44 080 грн 97 коп. -
розмір пені. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 24 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року залишено
без змін.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 квітня 2014 року з підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального закону, а саме ч. 1
ст. 559 ЦК України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів ОСОБА_3 додав дві ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 квітня 2014 року, ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 липня 2014 року та постанову
Судових палат у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України від 5 лютого 2014 року,
постановлені за результатом розгляду,
на думку заявника, аналогічних справ,
де по-іншому застосовані ті самі норми
матеріального права.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Зі змісту заяви та доданих до неї ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ не вбачається неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, оскільки виникли
питання щодо доведення позовних вимог,
що є застосуванням норм процесуального
права і вони не є підставою для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України. Зокрема, у спірному договорі
поруки є згода відповідати за змінені
умови договору.

Крім того, відповідно до роз'яснень
наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Таким чином, постанови Верховного Суду
України не входить до переліку судових
рішень, на які може робитись посилання
щодо підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, оскільки
Верховний Суд України не є судом
касаційної інстанції.

Оскільки неоднакового застосування
норми матеріального права не було, а
виникли питання щодо доведення
позовних вимог, що є застосуванням норм
процесуального права, то в задоволенні
заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Т.П. Дербенцева

В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта