УХВАЛА

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Дем'яносова М.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення неустойки за
прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

Позов мотивовано тим, що на підставі
рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука від 21 жовтня 2002 року ОСОБА_4
зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь позивачки на утримання
спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу

заробітку). У зв'язку з неналежним
невиконання ОСОБА_4 рішення суду, за ним
утворилася заборгованість по сплаті
аліментів.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 196 СК
України , просила стягнути неустойку
за прострочення сплати аліментів за
період з 1 січня 2010 року по

28 жовтня 2013 року у розмірі 118 308,46 грн.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області

від 22 січня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) за прострочення сплати
аліментів за період з 1 січня 2010 року по
вересень 2013 року в сумі 59 154 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 27 березня

2014 року рішення суду першої інстанції
змінено, зменшено розмір стягнутої з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойки
(пеню) за прострочення сплати аліментів
за період з 1 січня 2010 року по 30 вересня
2013 року, з 59 154 грн до 19 500 грн та судовий
збір, стягнутий на користь держави, з
591,50 грн до 243,60 грн.

Рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 22 січня

2014 року в частині стягнення з ОСОБА_3
судового збору в сумі

362,09 грн скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження на рішення
Глобинського районного суду
Полтавської області від 22 січня 2014 року
та рішення апеляційного суду
Полтавської області від 27 березня 2014
року на підставі п.5 ч.4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ч. 2 ст.
196 СК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ч. 2 ст. 196 СК України заявник
посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ:

від 11 травня 2012 року у справі про
стягнення пені за прострочення сплати
аліментів;

від 24 квітня 2013 року у справі про
стягнення заборгованості по аліментам
та нарахованої пені за прострочення
сплати аліментів; за зустрічним
позовом про визначення розміру
аліментів та звільнення від сплати
заборгованості;

від 31 липня 2013 року у справі про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів.

Надані для порівняння ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 травня 2012 року, від 24 квітня
2013 року та від 31 липня 2013 року не можуть
бути прикладом неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме ч. 2 ст. 196 СК України, оскільки
правові висновки, зазначені в даних
судових рішеннях у порівнянні з
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2014
року, яку просить переглянути заявник,
ґрунтується на різних фактичних
обставинах, що не свідчить про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції саме ч. 2

ст. 196 СК України

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

М.В. Дем'яносов

І.М. Фаловська