Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/1674/14 Головуючий у 1
інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 15» квітня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
треті особи: ОСОБА_5, обслуговуючий
гаражний кооператив «Інжектор-2000», про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою, яку протягом
розгляду справи уточнював, до
обслуговуючого гаражного кооперативу
«Інжектор-2000» про витребування майна з
чужого незаконного володіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 17 червня 2013 року залучено
в якості третіх осіб по справі ОСОБА_5
та ОСОБА_3

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 21 серпня 2012 року ОСОБА_3
залучено до участі у справі в якості
співвідповідача.

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з клопотанням про заміну
первісних відповідачів належним
відповідачем ОСОБА_3, залучення ОСОБА_5
та обслуговуючого гаражного
кооперативу «Інжектор-2000» в якості
третіх осіб.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що в червні 1993 року придбав у
ЗАТ «Промбудкомплект» металевий гараж.
В серпні 1993 року підприємством
«Управління капітального будівництва»
виконавчого комітету Запорізької
міської ради йому було надано місце
НОМЕР_1 для встановлення гаража, в
вересні - довідка про те, що в разі
необхідності звільнення майданчика
йому буде надано інше місце під гараж.

З незалежних від нього причин в травні
2010 року гараж вибув з його володіння.
Гаражу присвоєно номер НОМЕР_2, спірне
майно перебуває у володінні та
користуванні ОСОБА_3

Остаточно просив витребувати у ОСОБА_3
з чужого незаконного володіння
належний йому металевий гараж НОМЕР_2.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року позов
задоволено. Витребувано у ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 металевий гараж НОМЕР_2,
розташований на території
обслуговуючого гаражного кооперативу
«Інжектор-2000».

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову,
стягнути з ОСОБА_4 на його користь
судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.06.1993 р. ОСОБА_4 придбав у ЗАТ
«Промбудкомплект» металоконструкції
гаража, що підтверджується накладною
№122 на відпуск матеріалів та
квитанцією до касового ордеру (а.с.З).

Для тимчасового встановлення
металевого гаража на території,
прилеглій до огорожі кладовища, згідно
зі списком, затвердженим Ленінським
райвиконкомом, власнику гаража ОСОБА_4
надано місце НОМЕР_1, що
підтверджується листом Управління
капітального будівництва
міськвиконкому від 16.09.1993р. №09/1004 (а.с.4).
З цього ж листа вбачається, що у разі
необхідності звільнення вказаного
майданчика, ОСОБА_4 буде надане інше
місце.

21.05.2001 р. відділом реєстрації та єдиного
реєстру Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради була здійснена реєстрація
обслуговуючого гаражного кооперативу
«Інжектор-2000».

Згідно з п.2.5 Статуту гаражного
кооперативу «Інжектор-2000»,
затвердженому загальними зборами
членів кооперативу (протокол №1 від 03
листопада 2000 р.) та зареєстрованого 21
травня 2001 року, прийом громадян в члени
кооперативу проводиться по письмовій
заяві, правлінням кооперативу у
місячний термін з дня подачі заяви з
послідуючим затвердженням на
загальних зборах (а.с.66-71).

Рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради №204/6 від
27.06.2002р. ГК «Інжектор-2000» було передано
в оренду земельну ділянку по вул.
Дніпровські пороги, 35 для розташування
капітальних та металевих гаражів
(а.с.63).

Судом першої інстанції також
встановлено та не спростовано
сторонами у справі, що ОСОБА_4 не набув
членства в гаражному кооперативі,
однак до весни 2010 року безперешкодно
користувався належним йому гаражем
НОМЕР_1 (НОМЕР_2) .

У травні-червні 2010 року з гаража ОСОБА_4
було зрізано замок, з приміщення гаража
було вилучено його майно. З постанови
слідчого від 03.12.2010р. по даному факту
порушено кримінальну справу, слідство
по справі триває (а.с.44).

04.06.2010р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був
укладений договір купівлі-продажу
металевого гаража НОМЕР_2 на території
ГК «Інжектор-2000», згідно з яким ОСОБА_5
продав, а ОСОБА_6 купив спірний гараж,
розташований на місці, на якому був
встановлений гараж, належний позивачу,
за 15000 грн. (а.с.83). Той факт, що ОСОБА_6
04.06.2010р. придбав металоконструкції
гаража, які раніше належали позивачу
ОСОБА_4, не заперечується ні сторонами у
справі, ні представником гаражного
кооперативу.

У зв'язку з придбанням гаража НОМЕР_2 в
ГК «Інжектор-2000» ОСОБА_3 звернувся до
правління кооперативу із заявою від
04.06.2010р. про прийняття його до членів
кооперативу та 09.06.2010р. сплатив
вступний внесок (а.с.84).

Матеріали справи не містять доказів
щодо прийняття ОСОБА_5 в члени ГК
«Інжектор-2000», а також доказів
належності спірного гаража ОСОБА_5

Суд першої інстанції правомірно не
взяв до уваги доводи представника
гаражного кооперативу, що вказані
документи були вилучені слідчим і
містяться в матеріалах кримінальної
справи за обвинуваченням голови
правління ГК «Інжектор-2000» ОСОБА_7 за ч.2
ст. 368 КК України (отримання хабаря від
ОСОБА_5 за прийняття його до членів
гаражного кооперативу), оскільки
зазначені обставини спростовуються
матеріалами справи, а саме наданою на
запит суду відповіддю судді Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя, в
провадженні якого знаходиться
зазначена кримінальна справа (а.с.139).

Обставинам, на які посилався
представник кооперативу, а саме: що
правлінням кооперативу вживались
заходи щодо безхазяйного майна -
спірного гаража, суд надав належну
оцінку, зазначивши, що на підтвердження
цих обставин кооперативом не було
надано жодного доказу.

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо,
відповідно до ст. 388 цього Кодексу,
майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, в
разі придбання майна за відплатним
договором у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом.

За вказаних обставин суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов до
висновку про те, що спірний металевий
гараж вибув із володіння його власника
ОСОБА_4 поза його волею, ОСОБА_5, який
розпорядився майном, не був власником
спірного майна і не мав повноважень на
його відчуження, а тому, на підставі п.3
ч. 1 ст. 388 ЦК України, підлягає
витребуванню на користь власника.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин по справі, яке полягає, на
думку апелянта, у тому, що суд не
допитав голову правління кооперативу
ОСОБА_8, головного бухгалтера
кооперативу та третю особу, оскільки
зазначені клопотання відповідачем не
заявлялись в ході судового розгляду.

Довід апеляційної скарги про те, що суд
безпідставно відмовив в задоволенні
клопотання про витребування від ГК
«Інжектор-2000» документів, на підставі
яких ОСОБА_5 був прийнятий до членів
кооперативу, не заслуговує на увагу та
спростовується матеріалами справи, які
містять запит до Жовтневого районного
суду м.Запоріжжя щодо надання для
огляду кримінальної справи про
обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.368 КК
України, матеріали справи якої, за
поясненнями представника ГК
«Інжектор-2000», містять зазначені
документи (а.с.131).

Інші приведені в апеляційній скарзі
доводи є такими, що не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
вони зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

За таких обставин колегія вважає, що
ухвалене в справі судове рішення
відповідає вимогам закону й підстави
для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 310, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: