УХВАЛА

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Мартинюка В.І.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року
у справі за позовом державного
житлово-комунального підприємства
Національної академії наук України до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року державне
житлово-комунальне підприємство
Національної академії наук України
(далі - ДЖКП НАН України) звернулось до
суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа -
ОСОБА_4, про стягнення боргу,

Позов мотивовано тим, що відповідачка
проживає у гуртожитку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
займає 2 ліжко-місця. Оскільки остання
своєчасно не здійснює оплату за
проживання у гуртожитку, утворилась
заборгованість, яка станом на квітень
2013 року становить 15 912,61 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 15 липня 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДЖКП НАН
України заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі 6
929,65 грн. Вирішено питання про стягнення
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
4 листопада 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДЖКП НАН
України заборгованість за
житлово-комунальні послуги в розмірі 15
912,61 грн. Вирішено питання про стягнення
судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено,
рішення апеляційного суду м. Києва від 4
листопада 2013 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме

ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», пункту 38
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», пункту 38
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208
заявник посилається на ухвалу
Верховного Суду України від

8 лютого 2012 року у справі стягнення
заборгованості за користування жилим
приміщенням.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» судовими рішеннями,
на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п.1 ч. 1 ст. 355 ЦПК, можуть бути рішення:
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних кримінальних справ;
Вищого адміністративного суду України;
Вищого господарського суду України;
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;
апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого

2007 року № 697-У.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права

Із змісту доданої до заяви ухвали
Верховного Суду України від 8 лютого 2012
року вбачається, що ухвалені в даній
справі судові рішення переглядалися
Верховним Судом України у зв'язку з
винятковими обставинами (глава 3
розділу V ЦПК України, яка діяла на
момент подачі заяви). Отже дана ухвала
не є судовим рішенням ухваленим
Верховним Судом України як судом
касаційної інстанції та не означає
остаточного вирішення спору, а відтак,
на неї не може здійснюватися посилання
на підтвердження неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права не відбулося, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 лютого

2014 року у справі за позовом державного
житлово-комунального підприємства
Національної академії наук України до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про
стягнення боргу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

В.І. Мартинюк

І.М. Фаловська