Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

09 липня 2014 року
м.
Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в
складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,

при секретарі - Лукашкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, правонаступником якої
є ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про розірвання
договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В
И В :

До Малиновського районного суду м.
Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання.

В обґрунтування своїх позовних
вимог позивачка зазначала, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
04.08.2004 року належить квартира АДРЕСА_1.
22.08.2007 року вона уклала з ОСОБА_3
договір довічного утримання, згідно
якому відповідачка зобов*язана
забезпечувати її догляд, довічно її
утримувати, забезпечувати харчуванням,
одягом, ліками, необхідною допомогою,
зберігаючи в її безкоштовному
довічному користуванні зазначену в
цьому договорі квартиру. Однак свої
зобов*язання по договору довічного
утримання вона не виконує, у зв*язку з
чим позивачка змушена звернутися до
суду за захистом своїх прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1, виданим 21.07.2013 року. 15.12.2012 року
ОСОБА_1 склала заповіт на ім*я ОСОБА_2,
якій заповідала все своє майно. ОСОБА_2
була залучена до участі у справі в
якості правонаступника. Як вбачається
з надісланої Сьомою Одеською
державною нотаріальною конторою копії
спадкової справи, заведеної після
смерті ОСОБА_1, до нотаріальної контори
з заявою про прийняття спадщини
зверталась лише ОСОБА_2 В процесі
розгляду справи правонаступник
підтримала позовні вимоги.

Відповідачка позов не визнала,
посилаючись на належне виконання нею
умов договору, надавши до суду для
підтвердження своїх доводів чеки про
придбання продуктів та ліків за період
2011 - 2012 років. Крім того, відповідачкою
було надано до суду заперечення на
позовну заяву, де нею порушено питання
про застосування позовної давності з
тих підстав, що оскаржуваний договір
було укладено сторонами 22.08.2007 року, а
позовна заява була подана до суду 11.12.2012
року, тобто, на її думку, має місце сплив
строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого немайнового або
майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5
ст. 55 Конституції України кожен має
право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень та протиправних
посягань.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, а суд сприяє
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи.

Стаття 213 ЦПК України вимагає від
суду повно та всебічно з'ясувати
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, дослідити всі докази в їх
сукупності. Відповідно до ст.ст. 744,749
ЦК України за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона
(відчужувач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий
будинок, квартиру або їх частину, інше
нерухоме майно або рухоме майно, яке
має значну цінність, взамін чого
набувач зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням та (або)
доглядом довічно.

У договорі довічного утримання
(догляду) можуть бути визначені всі
види матеріального забезпечення, а
також усі види догляду (опікування),
якими набувач має забезпечувати
відчужувача. Якщо обов'язки набувача не
були конкретно визначені або у разі
виникнення потреби забезпечити
відчужувача іншими видами
матеріального забезпечення та догляду
спір має вирішуватися відповідно до
засад справедливості та розумності.

Сторонами не заперечувалося, що
22.08.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
укладено договір довічного утримання,
який був посвідчений державним
нотаріусом Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-3440.
Згідно вказаного договору позивачка
передала у власність відповідачці
ізольовану квартиру під АДРЕСА_1, яка
складається в цілому з однієї житлової
кімнати та підсобних приміщень,
загальною площею 34,6 кв.м., в тому числі
житловою площею 17,5 кв.м. Відповідачка
зобов*язалася довічно повністю
утримувати позивачку та забезпечувати
її їжею, одягом, ліками, необхідною
допомогою, зберігаючи в її
безкоштовному довічному користуванні,
зазначену в цьому договорі квартиру.
Вартість матеріального забезпечення
(їжа, одяг, необхідна допомога, ліки,
оплата по комунальним послугам)
встановлена сторонами в розмірі 400 грн.
на місяць з урахуванням інфляції та
індексації.

Правонаступник ОСОБА_2 в судовому
засіданні стверджувала, що з травня 2010
року та до березня 2012 року відповідачка
матеріально забезпечувала ОСОБА_1 їжею
та ліками на суму 400 грн. На
підтвердження цього ОСОБА_2 було
надано до суду блокнот, записи в якому
були зроблені власноруч ОСОБА_1 Як
вбачається з блокноту, дійсно
відповідачка надавала щомісячно
продукти та ліки на суму 400 грн., тобто
без врахування індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_2 зазначила, що в березні 2012 року у
ОСОБА_1 було діагностовано інсульт, але
відповідачка належним чином не
здійснювала догляд за хворою, на
підтвердження чого надала до суду
медичну картку ОСОБА_1, з якої
вбачається, що 02.03.2012 року та повторно
15.03.2012 року терапевт Батранюк С.В.,
оглянувши хвору, призначила
консультацію кардіолога, окуліста,
невропатолога та аналізи крові та сечі.
Однак, окуліст та кардіолог жодного
разу не викликалися, а невропатолог був
викликаний лише 26.03.2012 року. Призначені
аналізи взагалі не виконувались, що
підтверджується журналом реєстрації
аналізів, де не має жодного запису щодо
аналізів хворої ОСОБА_1

Судом оглядались надіслані
Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області матеріали про відмову
в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП
№4768 від 10.04.2012 року, звідки вбачається,
що ОСОБА_1 зателефонувала за номером «
102» та повідомила про те, що в неї вкрали
паспорт. В той же день, надаючи письмові
пояснення, вона зазначила, що бажає
розірвати укладений між нею та ОСОБА_3
договір довічного утримання, оскільки
не задоволена допомогою, яку /цитата/
«отримує від громадянки ОСОБА_3». При
цьому, ОСОБА_3, надаючи пояснення,
стверджувала, що виконує умови
договору в повному обсязі та не брала
паспорт ОСОБА_1

В матеріалах про відмову в
порушенні кримінальної справи ЖРЗСП
№9303 від 19.07.2012 року та ЖРЗСП №9473 від
23.07.2012 року, які об*єднані в одне
провадження, міститься звернення
ОСОБА_1 на 3-х аркушах, де вона
скаржиться на ОСОБА_3 з приводу того, що
ОСОБА_3 викликає з села свою матір та
доручає їй здійснювати догляд за
ОСОБА_1, що не влаштовує ОСОБА_1 Крім
того, у вказаному зверненні зазначено,
що ОСОБА_3 не повертає паспорт та ключі
від вхідних дверей, тому ОСОБА_1
позбавлена можливості відчинити двері
та вийти на вулицю.

В матеріалах про відмову в
порушенні кримінальної справи ЖРЗСП
№12055 від 18.09.2012 року та ЖРЗСП №12324 від
23.09.2012 року за заявою ОСОБА_7, які
об*єднані в одне провадження, містяться
заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які за своїм
змістом аналогічні вищевказаним
заявам ОСОБА_1 До того ж, у вказаних
відмовних матеріалах міститься заява
ОСОБА_1 прокурору Малиновського району
м. Одеси, в якій, крім відсутності
паспорта та ключів від квартири, ОСОБА_1
скаржиться на відключення ОСОБА_3
телефону, що позбавляє її можливості
спілкуватися. В матеріалах про відмову
в порушенні кримінальної справи ЖРЗСП
№12055/1 від 11.10.2012 року міститься
пояснення ОСОБА_3, де вона підтверджує,
що паспорт ОСОБА_1 знаходиться в неї.

Також до суду було надано заяви від
19.07.2012 року та від 23.07.2012 року про
відключення телефонних послуг за
номером телефону, належного ОСОБА_1
Вказані заяви були складені начебто
від імені ОСОБА_1, але власноруч
написані відповідачкою, що було нею
підтверджено в судовому засіданні.
Відповідачка також не заперечувала
проти того, що ОСОБА_1 не надавала
дозвіл на відключення телефону, а
навпаки - була цим не задоволена. З
наданих до суду деталізацій місцевих
розмов за період з січня 2012 року по
24.07.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 досить
активно користувалася своїм телефоном
для спілкування.

На підтвердження належності
виконання умов договору відповідачкою
до суду надані чеки, датовані 2011 - 2012
роками, але цей доказ не заслуговує на
увагу суду, оскільки, по-перше, чеки не
містять будь-яких доказів щодо того, що
вказані їжа та ліки придбавались саме
для ОСОБА_1, та, по-друге, відповідачка
пояснила, що в чеках є товари, що були
придбані для неї та її співмешканця.
Також відповідачкою зазначалось, що
ОСОБА_1 не підписувала надані чеки,
оскільки внаслідок інсульту була
неспроможна писати. Однак, це
ствердження спростовується наявними в
справі заявами та скаргами, написаними
власноруч ОСОБА_1, що свідчить про те, що
вона могла писати. Також суд не бере до
уваги доводи відповідачки щодо
психічного стану здоров*я ОСОБА_1,
зокрема, стосовно неможливості
правильно оцінювати ситуацію
внаслідок перенесеного інсульту,
оскільки написані нею заяви та скарги,
а також її особисті пояснення, що
надавались дільничним інспекторам та
містяться в відмовних матеріалах, є
логічними, обґрунтованими та
переконливо свідчать про відсутність
будь-яких психічних захворювань у
ОСОБА_1

Крім того, згідно наданих чеків
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 була
витрачена значна сума грошових коштів,
зокрема, в квітні 2011 року - 1037 грн., в
липні 2011 року - 1885 грн., в серпні 2011 року -
1717 грн., в червні 2012 року - 1944 грн., в
жовтні 2012 року - 3226 грн. Однак, такі
завищені суми спростовуються записами
блокноту, в якому, як вже зазначалось,
записано продуктів та їжі на загальну
суму - 400 грн. Відповісти на питання, яка
конкретно сума грошових коштів
надавалася щомісячно відповідачкою,
вона не змогла, пояснюючи, що вона
безобліково витрачала гроші на потреби
ОСОБА_1

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9, мати відповідачки,
підтвердила, що дійсно вона
здійснювала догляд за ОСОБА_1 в період
її хвороби у 2012 році, тому що
відповідачка не мала можливості цього
робити, оскільки цілий день працює.
Стосовно звернень ОСОБА_1 до
правоохоронних органів їй нічого не
відомо. ЇЇ показання щодо теплих,
подружніх стосунків, які склалися між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, суд оцінює критично,
оскільки вказаний свідок є матір*ю
відповідачки та зацікавлена в
вирішенні спору на користь її дочки.
Крім того, цей свідок відповідала на
питання ваганням та після того, як сама
відповідачка на їх рідній мові, не
зрозумілій для інших учасників
процесу, підказувала відповідь.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що його
викликала відповідачка для відкриття
вхідної двері квартири, в якій мешкала
ОСОБА_1 Він умовляв її відкрити двері
для ОСОБА_3, однак ОСОБА_1 категорично
відмовлялася, посилаючись на те, що
зараз прибуде її представник та
пояснить ситуацію. Оскільки він бачив
ОСОБА_1 лише 1 раз, йому не було нічого
відомо ані про ставлення ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ані про її намір розірвати
договір довічного утримання.

Свідок ОСОБА_11, лікар-невропатолог,
повідомив суду про те, що він
викликався до хворої ОСОБА_1, але не міг
точно пригадати, коли та скільки разів
він приходив. Про стосунки між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 йому не відомо, оскільки він
на цю тему не спілкувався з хворою, а
лише оглянув її та призначив лікування.

Свідок ОСОБА_12, лікар-терапевт,
повідомила суду про те, що вона
регулярно відвідувала хвору ОСОБА_1 в
період з грудня 2012 року та по день її
смерті. Кожний раз під час їх зустрічі
ОСОБА_1 скаржилася на ОСОБА_3, не
приховуючи при цьому негативне
ставлення до неї. Зокрема, вона
розповідала про відключення телефону,
про відмову з боку ОСОБА_3 викликати
лікарів, тощо.

Свідок ОСОБА_13, сусідка ОСОБА_1, чия
квартира розташована безпосередньо
над квартирою ОСОБА_1, повідомила суду
про те, що зі слів ОСОБА_1 їй було відомо
про те, що ОСОБА_3 закрила її в квартирі,
забрала її паспорт, відвідує її 1 раз на
тиждень, що вона не має продуктів
харчування та змушена голодувати. Саме
тому, свідок за допомогою мотузки через
балкон надавала їжу ОСОБА_1, на
підтвердження чого до суду були надані
відповідні фотокартки.

Свідок ОСОБА_14, сусідка ОСОБА_1,
квартира якої розташована напроти
квартири ОСОБА_1, повідомила суду про
те, що вона особисто бачила, як ОСОБА_1
виганяла матір відповідачки - ОСОБА_9 з
квартири. Крім того, повертаючись з
роботи, вона часто бачила у вхідних
дверях ОСОБА_1 вставлені квитанції, які
знаходились там по декілька днів. Сама
ОСОБА_1 неодноразово скаржилася на
поведінку відповідачки та починаючи з
грудня 2012 року постійно висловлювала
відчуття радості щодо того, що
спілкування з ОСОБА_3 припинено.

Свідок ОСОБА_15, близька давня
подруга ОСОБА_1, підтвердила про те, що
на протязі тривалого часу ОСОБА_1
постійно скаржилася на відповідачку,
бажала розірвати укладений між ними
договір довічного утримання, а
відповідачка не погоджувалалась та
всіляко перешкоджала їй в цьому. При
цьому свідок підкреслила, що ОСОБА_1
телефонувала до неї майже кожний день
та розповідала про події, які
відбуваються в її житті. На
підтвердження великої кількості
розмов між цим свідком та ОСОБА_1 до
суду були надані деталізації
телефонних розмов ОСОБА_1

Правонаступник ОСОБА_2, яка спочатку
була допитана в якості свідка,
підтвердила про те, що ОСОБА_1 дійсно
була не задоволена виконанням умов
договору відповідачкою, бажала
розірвати укладений з нею договір в
добровільному порядку, але
відповідачка відмовлялась. Надавши до
суду роздруківку телефонних розмов для
підтвердження своїх доводів, ОСОБА_2
зазначила, що 06.04.2012 року ОСОБА_1
зателефонувала до неї вранці, о 5.45
годині, та повідомила про те, що до неї
вже кілька днів ніхто не з*являється,
вона голодує, відкрити двері не може,
оскільки не має ключів. Вона наполягала
на зломі замків, просила допомогти їй.
Виконуючи її прохання, ОСОБА_2 зразу ж
звернулась до районного відділу
міліції та за участі дільничного
інспектора міліції Гаврілової І.О.
замки було зламано, встановлено нові
замки, а ключі були передані ОСОБА_1
Однак, в подальшому відповідачка знову
відібрала ключі у ОСОБА_1, знову
закривала її, в липні місяці за власною
ініціативою та всупереч бажанню ОСОБА_1
відключила її телефон, унеможлививши
будь-яке спілкування ОСОБА_1 Така
ситуація тривала до кінця листопада 2012
року. З грудня 2012 року та по день її
смерті ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_1,
терміново організувавши лікування,
регулярно надаючи їжу та ліки,
оформивши новий паспорт на її ім*я,
поновивши послуги з телефонного
зв»язку. За весь цей період ОСОБА_1
жодного разу не висловлювала бажання
побачити відповідачку, навпаки
категорично забороняла допускати її у
квартиру.

Посилання відповідачки на той
факт, що ОСОБА_1 зверталася до
правоохоронних органів під тиском
ОСОБА_2, що вона ніколи не мала наміру
розривати договір довічного утримання,
укладений між нею та відповідачкою, не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, а навпаки спростовуються
матеріалами про відмову в порушенні
кримінальної справи.

Що стосується посилань відповідачки
на пропуск позивачкою строку позовної
давності суд зазначає наступне.

Як зазначено в позовній заяві та
підтверджено поясненнями, наданими в
судовому засіданні, ОСОБА_1 звернулася
до суду внаслідок порушення своїх прав,
що відбулося у 2012 році в результаті
подій, пов*язаних, по-перше, з
неналежним лікуванням хворої на
інсульт ОСОБА_1, по-друге, з утриманням
її у квартирі всупереч її бажанню,
по-третє, з відключенням послуги
телефонії з метою унеможливити ОСОБА_1
спілкуватися з друзями, сусідами та,
по-четверте, з наданням матеріального
забезпечення в розмірі, який є значно
меншим, ніж передбачений умовами
договору. Хоча відповідачка з самого
початку неналежно виконувала умови
договору, але позивачка з цим
погоджувалась, оскільки вона вважала,
що відповідачка має тимчасові труднощі
у зв*язку з навчанням, тому не виконує
умови договору в повному обсязі з
поважних причин. З матеріалів справи
вбачається, що вперше до ОСОБА_3 було
висунуто претензії з боку ОСОБА_1 лише в
травні 2010 року, що підтверджується
наданим до суду блокнотом, який
особисто вела ОСОБА_1, що не
заперечується відповідачкою. Таким
чином, позов поданий без пропуску
строку позовної давності, відтак
вимога про застосування позовної
давності не підлягає задоволенню.

Проаналізувавши всі надані
сторонами докази у справі, суд прийшов
до висновку про те, що відповідачка
належним чином не виконувала всі взяті
на себе зобов*язання по договору
довічного утримання, укладеного між
нею та ОСОБА_1, оскільки переконливих
доказів на підтвердження
добросовісного виконання умов
договору довічного утримання
відповідачкою не надан

Відповідно до п.1.ч.1 ст.755, ст.756
Цивільного кодексу України договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача або третьої особи, на
користь якої він був укладений, у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов'язків, незалежно
від його вини. У разі розірвання
договору довічного утримання (догляду)
у зв'язку з невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Посилаючись на вищевикладене, суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги є законними, обґрунтованими,
повністю доведеними та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.744, 745, 749, 755, 756
Цивільного кодексу України,, ст.ст. 10, 11,
60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1,
правонаступником якої є ОСОБА_2, до
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання задовольнити.

Договір довічного утримання, укладений
22 серпня 2007 року між ОСОБА_1, з однієї
сторони, та ОСОБА_3, з другої сторони,
посвідчений державним нотаріусом
Сьомої Одеської державної
нотаріальної контори Різой Н.В.,
зареєстрованого в реєстрі за №1-3440,
розірвати.

Повернути ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк зі дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН