АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1762/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Сидорак Г.Б. Провадження №
22-ц/789/581/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткача З. Є., Бершадської Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1

представника апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Підволочиського районного
суду від 19 листопада 2013 року за
поданням головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина ОСОБА_1, погоджене
начальником відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області Хічієм А.М,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Підволочиського
районного суду від 19 листопада 2013 року
подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 - задоволено.

Встановлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцю м.Скалат, Підволочиського
району Тернопільської області
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, без вилучення
закордонного паспорта до виконання
зобов'язань згідно виконавчого листа
№2-538-539, виданого 10.02.2012 року
Підволочиським районним судом
Тернопільської області.

Ухвалу направлено підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Тернопільській
області, адміністрації Державної
прикордонної служби України,
Управлінню у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
УМВС України в Тернопільській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою у задоволенні
подання головного державного
виконавця про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права, а саме, суд розглянув подання у
його відсутності, чим порушив його
право на участь в судовому засіданні та
його було позбавлено можливості
надати докази про те, що він не уникає
виконання рішення суду.

У судовому засіданні під час
апеляційного розгляду справи апелянт
підтримав вимоги апеляційної скарги,
зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник Головного управління
юстиції у Тернопільській області
заперечив апеляційну скаргу.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Суддя, постановляючи ухвалу про
встановлення тимчасового обмеження
виїзду за кордон, керувався ст. 377-1 ЦПК
України, ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», п.8 ст.19
Закону України «Про державну
прикордонну службу України» та виходив
з того, що боржник може виїхати в іншу
країну, оскільки має паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон (закордонний паспорт) і
відповідно може ухилитися від
виконання рішення суду, що призведе до
порушення прав та інтересів стягувача.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком судді, виходячи з
наступного.

Закон України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону
встановлено вичерпний перелік підстав
для тимчасових обмежень у праві виїзду
громадян України за кордон, зокрема,
коли громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів
в Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного
Закону державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від
виконання зобов'язань, покладених
рішенням суду, слід розуміти будь-які
свідомі діяння ( дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника
від виконання покладених на нього
рішенням обов'язків у виконавчому
провадженні може свідчити невиконання
ним своїх обов'язків, передбачених ч.6
ст.12 Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; не
надання у строк, встановлений
державним виконавцем, достовірних
відомостей про свої доходи та майно, у
тому числі про майно, яким він володіє
спільно з іншими особами, про рахунки у
банках чи інших фінансових установах;
своєчасна явка за викликом державного
виконавця; письмове повідомлення
державному виконавцю про майно, що
перебуває в заставі або в інших осіб, а
також про кошти та майно, належні
боржникові від інших осіб.

Судом встановлено, що рішенням
Підволочиського районного суду
Тернопільської області №2-538-539/2011 р.
стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Укрінбанк» 302079 грн. 70 коп., та 6390
грн. 85 коп. для погашення
заборгованості за кредитним договором
№65/07-ф від 24.05.2007 року та 1820 грн. судових
витрат.

На підставі вказаного рішення
суду 10.02.2012 р. стягувачу було видано
виконавчий лист.

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Підволочиського районного управління
юстиції винесено постанову від 03.05.2012
року у виконавчому провадженні №32517417
про відкриття виконавчого провадження
по виконанню виконавчого листа №2-538-539
від 10.02.2012 року, якою надано боржнику
ОСОБА_1 строк - для добровільного її
виконання в семиденний термін з дати
винесення вказаної постанови. Дана
постанова була надіслана боржнику
ОСОБА_1 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1.

Впродовж здійснення виконавчого
провадження ОСОБА_1 у добровільному
порядку рішення суду не виконав і
ухилявся від виконання.

З представленої апелянтом копії
трудової книжки вбачається, що він
працював з 3.04.2012 р .по 02.09.2013 року в ПАП
''Відродження.''

Як зазначив в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_1, заборгованість по
кредиту він не сплачував з 2010 року.

Державним виконавцем вчинені всі
дії, передбачені законом щодо
своєчасного виконання рішення суду, що
підтвержується виконавчим
провадженням.

Доводи апелянта щодо розгляду
подання головного державного
виконавця про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України у його відсутності не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Доводи апелянта, що ним
здійснювалась проплата коштів на
виконання рішення суду колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки кошти в
загальній сумі 500грн. були сплачені в
2014 році після винесення ухвали суду від
19.11.2013 року.

Постановлена судом ухвала
відповідає вимогам процесуального
закону і не може бути скасована з
підстав, наведених в апеляційній
скарзі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Підволочиського
районного суду від 19 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук