№ 201/9445/14 ц
провадження 4 с/201/70/2014
УХВАЛА

05 серпня 2014 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за скаргою ОСОБА_1 на дії Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області,
зацікавлені особи Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум», ОСОБА_2, ОСОБА_3
і Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
поновлення строку на подачу скарги,
визнання незаконними дій старшого
державного виконавця і скасування акту
опису та арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 липня 2014 року звернулася
до суду зі скаргою стосовно Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області на
незаконність дій старшого державного
виконавця, одночасно подавши
клопотання про поновлення строку для
такого звернення, посилаючись на те, що
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська виніс рішення, яке
набрало законної сили, видано
виконавчий лист, який направлено для
виконання до Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції. Державний
виконавець вказаного відділу виніс
постанову про відкриття виконавчого
провадження і надання часу для
добровільного виконання рішення суду;
рішення виконується. 23 травня 2014 року
старший державний виконавець провів
опис та арешт майна, що належить ОСОБА_1,
остання вважає вказаний акт незаконним
і винесеним неправомірно, оскільки
вона не була присутня при його
складанні і повідомлення про це вона не
отримувала, не давала згоду на
зберігання вказаного в акті майна,
немає її розписки про це, як вказано в
законі. Це є грубі порушення закону,
тому необхідно визнати вказані дії
старшого державного виконавця
незаконними і скасувати вказаний акт, а
оскільки про акт вона дізналася лише 04
червня 2014 року (отримала акт по пошті),
останній день десятиденного строку на
оскарження дій виконавця приходився на
вихідний день, то вона направила скаргу
в перший після вихідного дня робочий
день 16 червня 2014 року поштою до суду,
тобто фактично строк не пропустила,
хоча формально він і пройшов, тому
просила також поновити строк для
звернення д суду зі скаргою на
незаконні дії старшого державного
виконавця. Вважає таку діяльність
(незаконне складання акту опису та
арешту майна і покладання на неї
обов'язку зберігання цього майна)
протиправною, просила визнати цю
діяльність старшого державного
виконавця ВДВС протиправною, скасувати
акт опису і арешту майна, поновити
строк для звернення до суду,
задовольнивши клопотання і скаргу в
повному обсязі.

Представники Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції і ПАТ «Банк Форум» в
судове засідання не з'явилися, про день
та час слухання справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суду
не повідомили. Суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності вказаних
осіб.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явилися, про день
та час слухання справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суду
не повідомили. Суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності вказаних
зацікавлених осіб.

З'ясувавши думку сторін та
учасників спору, перевіривши матеріали
скарги і клопотання, оцінивши надані та
добуті докази, суд вважає клопотання
підлягаючим задоволенню, а скаргу не
обгрунтованою та не підлягаючою
задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Примусове виконання рішень в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Відповідно до п. 1 положення
про Міністерство юстиції України,
затвердженого Указом Президента
України від 30 грудня 1997 року N 1396/97,
Міністерство юстиції України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України. Міністерство юстиції України
є головним (провідним) органом у
системі центральних органів
виконавчої влади щодо забезпечення
реалізації державної правової
політики. Таким чином, при прийнятті до
примусового виконання виконавчих
документів, державний виконавець має
діяти на підставах, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 13 березня 2008
року взяли в ПАТ «Банк Форум» кредит;
своєчасної сплати по поверненню
кредиту і відсотків по ньому не було,
утворилася велика заборгованість і
банк вимушений був звертатися з
позовом до суду про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 28 травня 2010 року
позовні вимоги було задоволено
повністю і стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум»
заборгованість за вказаним кредитним
договором в сумі 11079139 грн. 46 коп.; це
рішення оскаржувалося, залишене в силі,
02 липня 2012 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська в передбаченому
законом порядку видав виконавчий лист,
який направлено для виконання до
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції, де 18
жовтня 2012 року було відкрито виконавче
провадження і проводяться виконавчі
дії.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду в
справі про адміністратвине
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що державним
виконавцем за вказаним виконавчим
провадженням проводилися виконавчі
дії (розшук боржника, пропозиція
добровільного погашення боргу і інш.),
борг не погашено і 23 травня 2014 року
старшим державним виконавцем
Жовтневого ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції проведено
опис та накладено арешт на житловий
будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 Цим
же актом опису та арешту майна передано
на збереження описане та арештоване
майно ОСОБА_1

ОСОБА_1 з цим не погодилася, виник спір,
який в добровільному порядку не
вирішено і ОСОБА_1 звернулася до суду з
цією скаргою на протиправну, на її
думку, старшого державного виконавця
відділу державної виконавчої служби.

Суд вважає скаргу не обґрунтованою,
виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. З Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню, в тому
числі, такі виконавчі документи -
виконавчі листи судів у цивільних
справах у випадках, передбачених
законом.

Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду. Відповідно до ст. 14 ЦПК
України судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на і території
України.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-ХІУ у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення. Статтею 32 Закону № 606
визначені заходи примусового
виконання рішень, серед яких, зокрема:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб. Згідно ч. 1 ст. 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Частиною 4
статті 31 Закону № 606 встановлено, що
державний виконавець або уповноважена
ним особа може особисто вручити
документи виконавчого провадження
сторонам або іншим учасникам
виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно ч. 2 ст. 82
Закону № 606 боржник має право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону
№ 606 рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю Державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Відповідно до ч. 1,
ч. 2 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути
подано до суду безпосередньо або після
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження» про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і
строк обмеження встановлюються
державним виконавцем у кожному
конкретному випадку з урахуванням
властивостей майна, його значення для
власника чи володільця, необхідності
використання та інших обставин.

Судом встановлено, що державний
виконавець дійсно про проведення опису
майна боржника склав акт, має право
оголосити заборону розпоряджатися
ним, а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, що ним і було зроблено,
все це зроблено в межах виконавчого
провадження.

Відповідно до Інструкції з організації
примусового виконання рішень: 5.6.6. При
проведенні виконавчих дій щодо опису
та арешту майна боржника державний
виконавець складає акт опису й арешту
майна. Перший примірник акта опису й
арешту майна складається з
використанням бланка документів
виконавчого провадження, для інших
примірників використовуються бланки
для копій документів виконавчого
провадження. В акті опису і арешту
повинні бути вказані: час і місце
складання акта; назва органу державної
виконавчої служби, в якому працює
державний виконавець, а також прізвище,
ім'я та по батькові державного
виконавця та осіб, що були присутні при
складанні акта із зазначенням їх
процесуального стану; назва органу чи
посадової особи, якими виданий
виконавчий документ, що підлягає
виконанню, його резолютивна частина;
назва стягувача та боржника; назва
кожного внесеного в акт предмета і його
відмінні ознаки (вага, метраж, розмір,
форма, вид, колір, товарний знак, проби,
виробнича марка, дата випуску, ступінь
зносу тощо); якщо вилучені предмети
мають ознаки дорогоцінних металів,
каменів, перлів тощо, то вони ретельно
описуються з визначенням усіх
особливих ознак, відповідним чином
пакуються в конверт, прошиваються,
підписуються державним виконавцем,
учасниками акта опису й опечатуються
печаткою відповідного органу
державної виконавчої служби; оцінка
кожного внесеного в акт предмета і
загальна вартість усього майна; якщо
проводилось опечатування предмета -
які предмети, приміщення, сховища були
опечатані, кількість накладених
печаток та спосіб опечатування; строк,
після закінчення якого майно може бути
передане для реалізації; назва особи,
якій передане майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її адреса; відмітка про
роз'яснення зберігачеві майна
обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та
матеріальну відповідальність за його
розтрату, відчуження, утаювання або
підміну; зауваження або заяви
стягувача, боржника, осіб, що були
присутні при опису і розпорядження за
ним державного виконавця. Якщо
державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, то про це також
указується в акті опису і арешту
майна із зазначенням виду, обсягів і
строку обмеження. При потребі,
одночасно з арештом майна в акті
повинні бути перелічені предмети, які
залишені боржнику, із зазначенням їх
вартості, як окремо кожного, так і
загальної кількості, а також
перелічено інше майно, у тому числі те,
яке перебуває у спільній власності
боржника з іншими особами і на яке не
було накладено арешт. Акт опису й
арешту майна підписується державним
виконавцем, понятими, зберігачем
майна, боржником та стягувачем,
іншими особами, які були присутні при
накладенні арешту на майно. У разі
відмови від підпису сторін чи інших
осіб, що були присутні при
виконанні, про це робиться відмітка в
акті. Акт опису і арешту майна
складається в двох примірниках. Перший
залишається в провадженні державного
виконавця, а другий - видається
боржнику під розписку на першому
примірнику, що залишається у
державного виконавця. Якщо описане
майно передано на зберігання не
боржникові, а іншій особі, то акт
опису й арешту майна складається в
трьох примірниках. Перший залишається
в провадженні державного виконавця, а
інші вручаються зберігачеві майна та
боржнику під розписку (на першому
примірнику). 5.6.7. При проведенні опису
майна державний виконавець оголошує
боржнику про заборону розпоряджатися
описаним майном (здійснювати його
відчуження), а в разі потреби - про
обмеження права користуватися
описаним майном. Види, обсяги і строк
обмеження встановлюються державним
виконавцем у кожному конкретному
випадку з урахуванням властивостей
майна, його значення для власника чи
володільця, потреби користуватися та
інших обставин. Про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження державним виконавцем
виноситься постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Старшим державним виконавцем
Жовтневого ВДВС вказані вимоги були
виконані, майно описано, складено акт,
оголошено саме присутнім при цьому,
перешкод для складання акту не було,
відсутність заявниці відповідно до
закону не була перешкодою для
складання вказаного акту опису та
арешту майна.

Стаття 83. Контроль за законністю
виконавчого провадження 1. Контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. 2.
Начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений
державним виконавцем акт, зобов'язати
державного виконавця провести
виконавчі дії в порядку, встановленому
цим Законом. 3. Начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова.

Вищезазначеного звернення заявниці не
було і начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, при здійсненні
контролю за рішеннями, діями
державного виконавця під час виконання
рішень, не скасовував ніяких рішень
старшого державного виконавця, дії
якого сокаржуються зараз до суду.

З аналізу вищезазначеного суд робить
висновок про те, що на виконання
вказаного рішення суду державними
виконавцями Жовтневого ВДВС ри
складанні спірного акту опису та
арешту майна зроблене все, що потрібно
робити згідно вказаної Інструкції та
Закону, начальник ВДВС здійснював
відповідний контроль за цим, рішення
суду тривалий час не виконується.

Що стосується питання про поновленні
пропущеного строку для звернення
ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії
державного виконавця, то суд вважає
можливим вказаний строк поновити,
виходячи з того, що при самому
складанні акту опису та арешту майна 23
травня 2014 року вона присутня не була,
отримала акт по пошті 04 червня 2014 року,
а поштою направила скаргу до суду 16
червня 2014 року (14 і 15 червня були
вихідними і не робочими днями) і
відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України
встановлений ст. 385 ЦПК України строк
для звернення до суду не пропустила.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що скарга не підлягає
задоволенню в частині протиправності
дій, в частині зобов'язання вчинити
певні дії по скасуванню акту.

Не може суд прийняти до уваги
наполягання заявника на скарзі,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеним і нічим об'єктивно не
підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає
можливим поновити ОСОБА_1 строк на
подачу скарги на дії державної
виконавчої служби про визнання
незаконними дій старшого державного
виконавця і скасування акту опису та
арешту майна, а в задоволенні скарги
ОСОБА_1 на дії Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції, зацікавлені особи
ПАТ «Банк Форум», ОСОБА_2, ОСОБА_3 і
Жовтневий ВДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання незаконними дій старшого
державного виконавця і скасування акту
опису та арешту майна слід відмовити.

Таким чином суд вважає, що обставини
скарги не знайшли своє об'єктивне
підтвердження в ході судового
засідання, а тому сама скарга не
підлягає задоволенню, клопотання
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції
України, ст. 3 Закону України «Про
виконавчу службу», ст. ст. 3, 5, 6, 7, 11, 18, 19,
25, 27, 31, 32, 45, 52, 63, 82, 83 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11,
57-61, 383 - 388, 210, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу скарги
на дії державної виконавчої служби про
визнання незаконними дій старшого
державного виконавця і скасування акту
опису та арешту майна.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,
зацікавлені особи Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум», ОСОБА_2, ОСОБА_3
і Жовтневий відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання незаконними дій старшого
державного виконавця і скасування акту
опису та арешту майна відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя -