Справа № 377/1041/13 Головуючий у І
інстанції Теремецька Н.Ф.Провадження №
22-ц/780/1275/14 Доповідач у 2 інстанції
КасьяненкоКатегорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Матвієнко Ю.О.,

При секретарі: Власенко О.В.,

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Славутицького міського суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики , -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача,
в якому просив стягнути з останнього
борг за договором позики на суму 10000
грн. та судові витрати по оплаті
судового збору, посилаючись на те, що
10.11. 2006 року відповідач під розписку
взяв у нього в борг гроші в сумі 10 000
гривень, які зобов»язався повернути
після погашення йому грошових
компенсацій від Міністерства оборони
України. На його письмову вимогу,
адресовану відповідачу 6.07.2013 року ,
борг не повернуто.

Просив стягнути з ОСОБА_1 борг за
договором позики в сумі 10 000 грн., 229, 40
грн. судового збору та 120 грн.понесених
витрат за надання правової допомоги.

Рішенням Славутицького міського суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким в задоволені позовних вимог
відмовити в повному обсязі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

По справі встановлено, що відповідно до
розписки 10 листопада 2006 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 було укладено договір позики,
згідно якого відповідач взяв у
позивача в борг грошові кошти в сумі
10000 гривень для оплати судових витрат
по погашенню грошових компенсацій від
Міністерства оборони України і дану
суму зобов'язався повернути після
одержання грошових компенсацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ч.1 ст.530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк(термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, - грошові кошти, у
такій самій сумі у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики, або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимог про, це якщо інше не встановлено
договором.

Оскільки у борговій розписці
відповідача виконання зобов'язання
пов'язано з подією, яка не є такою, що
має настати неминуче, то відповідно до
ч. 1 ст. 530 ЦК України строк спірного
зобов'язання слід вважати не
встановленим. У такому разі строк
виконання зобов'язання повинен
визначатися за правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК
України.

По справі встановлено, що відповідно до
розписки від 10 листопада 2006 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір
позики, за яким відповідач взяв у
позивача в борг грошові кошти в сумі
10000 гривень для оплати судових витрат
по погашенню грошових компенсацій від
Міністерства оборони України і дану
суму зобов'язався повернути після
одержання грошових компенсацій.

Як вбачається з відповіді ТВБВ№ 10026/0741
філії Головного управління по м. Києву
та Київській області на заяву ОСОБА_1,
кошти в сумі 42981,36 грн. - доплата до
пенсії по перерахунку за період до
1.01.2007 року були зараховані на його
картковий рахунок 24.12.2009 року, а з
позовом позивач звернувся 6.07.2013 року,
таким чином пропустив строк позовної
давності.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За правилом ч.1. ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду 14 серпня 2013
року, про що свідчить реєстраційний
запис канцелярії суду на позовній
заяві, тобто після спливу строку
позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 цієї статті сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі є підставою
для відмови у позові.

Оскільки відповідачем до винесення
судом рішення була заявлена вимога про
застосування строку позовної давності,
а підстав для визнання причин пропуску
вказаного строку поважними по справі
не встановлено, рішення суду І
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Доводи позивача про те, що вимогу про
повернення боргу він направляв 6.07.2013
року не заслуговують на увагу, оскільки
з наданого позивачем листа / а.с. 11/ не
вбачається , що він направлявся
відповідачеві та був ним отриманий.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Славутицького міського суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
договором позики відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: