Справа № 367/8011/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/2541/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 19
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Олійника В.І.,

при секретарі Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аверс-Сіті" на заочне рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 06 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аверс-Сіті" про примусове виконання
обов'язку в натурі по оформленню
основного договору купівлі-продажу та
визнання права власності на квартиру,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, який у
грудні 2013 року уточнила і в якому
посилається на те, що 14.12.2006 року між
ОСОБА_2 та ТОВ "Регіональні будівні
інвестиції" укладено договір
бронювання об"єкта нерухомості № Е194-К2
щодо бронювання житлового приміщення
проектною площею 74,48 кв. м в секції № 3
454-квартирного 21/22 поверхового будинку
АДРЕСА_1, згідно з умовами якого
відповідач здійснює резервування за
позивачкою зазначеної квартири, а
позивачка взяла на себе зобов'язання
придбати 7448 штук облігацій, емітентом
яких є ТОВ "Регіональні будівні
інвестиції". На виконання умов договору
резервування 14.12.2006 року між ОСОБА_2 та
ЗАТ "КУА АПФ "Наші інвестиції" укладено
договір купівлі-продажу облігацій №
Е194-К2, К-65-6 в кількості 7448 штук. Згідно
платіжного доручення № 1 від 12 липня 2007
року вона внесла на розрахунковий
рахунок ЗАТ "КУА АПФ "Наші інвестиції"
грошові кошти в сумі 150449,60 грн. за
прості іменні безпроцентні облігації
згідно договору купівлі-продажу цінних
паперів від 14.12.2006 року.

Згідно п. 13 Інформації про випуск
облігацій, опублікованій 26 травня 2006
року в офіційному виданні ДКЦПФР
"Дивідент-інформ" № 121-122 (457-458), п. п. 2.5, 2.6
договору бронювання об"єкта
нерухомості від 14.12.2006 року право
власності на житлове приміщення НОМЕР_1
позивачка отримує при погашенні пакету
облігацій серії Е в кількості 7448 штук
шляхом укладання в письмовій формі
договору купівлі-продажу нерухомості,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, за умовами якого
здійснюється передача квартири у
власність позивачки, яка придбала
пакет цінних паперів.

ОСОБА_2 пред'явила придбаний пакет
облігацій ТОВ "Регіональні будівні
інвестиції" для їх погашення, про що
свідчить акт про зарахування облігацій
на рахунок емітента від 18.06.2009 року та
виписка від 18.05.2009 року про стан
особового рахунку в цінних паперах,
виданою зберігачем.

Згідно рішення Господарського суду
Київської області від 30 червня 2009 року
до ЗАТ "КУА АПФ "Наші інвестиції"
перейшло право власності на об"єкт
нерухомості, у якому знаходиться
квартира НОМЕР_1, а рішенням
Господарського суду Київської області
від 17 серпня 2009 року право власності на
зазначений об"єкт нерухомості визнано
за відповідачем ТОВ "Аверс-Сіті".

Будинок АДРЕСА_1, складовою частиною
якого є квартира НОМЕР_1, введено в
експлуатацію, про що свідчить
сертифікат відповідності серії КС №
6 від 16.09.2011 року.

Однак, не дивлячись на те, що відповідач
неодноразово підтверджував, що ОСОБА_2
є інвестором спірної квартири і обіцяв
передати її у власність останній,
уклавши договір купівлі-продажу
квартири, до теперішнього часу спірна
квартира не передана їй у власність.

У зв'язку з чим, позивачка, до якої
перейшло право вимоги спірної квартири
згідно з умовами договору відступлення
права вимоги, укладеного 04.01.2013 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, звернулася в суд з
даним позовом за захистом порушеного
права власності на спірну квартиру.

Просила визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 06 грудня 2013
року позов задоволено, визнано за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ТОВ "Аверс-Сіті"
просить зазначене заочне рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові в повному обсязі,
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, яке полягає в
тому, що зобов'язання, встановлене
попереднім договором, припинилось
згідно приписів ч. 3 ст. 365 ЦК України,
оскільки протягом шістдесяти робочих
днів з дня введення будинку в
експлуатацію основний договір не був
укладений між сторонами та не була
направлена і пропозиція про його
укладення жодною із сторін у
зазначений термін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія судів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Визнаючи за позивачкою право власності
на спірну квартиру, суд першої
інстанції обґрунтовував свої висновки
тим, що у позивачки виникло право
власності на спірну квартиру на
підставі відповідних правочинів, яке
не визнається відповідачем.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
права. Способом захисту права та
інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

За змістом ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 391 та ст. 392 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Встановлено, що 14.12.2006 року між ОСОБА_2
та ТОВ "Регіональні будівні інвестиції"
укладено договір бронювання об"єкта
нерухомості № Е194-К2 щодо бронювання
житлового приміщення проектною площею
74,48 кв. м в секції № 3 454-квартирного 21/22
поверхового будинку АДРЕСА_1, згідно з
умовами якого відповідач здійснює
резервування за позивачкою зазначеної
квартири, а позивачка взяла на себе
зобов'язання придбати 7448 штук
облігацій, емітентом яких є ТОВ
"Регіональні будівні інвестиції".

На виконання умов договору бронювання
14.12.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ "КУА АПФ
"Наші інвестиції" укладено договір
купівлі-продажу облігацій № Е194-К2, К-65-6
в кількості 7448 штук. Згідно платіжного
доручення № 1 від 12 липня 2007 року ОСОБА_2
внесла на розрахунковий рахунок ЗАТ
"КУА АПФ "Наші інвестиції" у ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль" грошові кошти в
сумі 150449,60 грн. за прості іменні
безпроцентні облігації в кількості 7448
штук згідно умов договору
купівлі-продажу цінних паперів від
14.12.2006 року. (а. с. 7-17).

Згідно п. 13 Інформації про випуск
облігацій, опублікованій 26 травня 2006
року в офіційному виданні ДКЦПФР
"Дивідент-інформ" № 121-122 (457-458), п. п. 2.5, 2.6
договору бронювання об"єкта
нерухомості від 14.12.2006 року право
власності на житлове приміщення НОМЕР_1
ОСОБА_2 отримує при погашенні пакету
облігацій серії Е в кількості 7448 штук
шляхом укладання в письмовій формі
договору купівлі-продажу нерухомості,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, за умовами якого
здійснюється передача квартири у
власність позивачки, яка придбала
пакет цінних паперів. (а. с. 85- 95, 96-100).

Встановлено, що ОСОБА_2 пред'явила
придбаний пакет облігацій ТОВ
"Регіональні будівні інвестиції" для їх
погашення, про що свідчить акт про
зарахування облігацій на рахунок
емітента від 18.06.2009 року та виписка від
18.05.2009 року про стан особового рахунку в
цінних паперах, виданою зберігачем ВАТ
"Райффайзен Банк Аваль". (а. с. 18-19, 102-103)

Згідно рішення Господарського суду
Київської області від 30 червня 2009 року
до ЗАТ "КУА АПФ "Наші інвестиції"
перейшло право власності на об"єкт
нерухомості, у якому знаходиться
квартира НОМЕР_1, а рішенням
Господарського суду Київської області
від 17 серпня 2009 року право власності на
зазначений об"єкт нерухомості визнано
за відповідачем ТОВ "Аверс-Сіті".

Встановлено, що будинок АДРЕСА_1,
складовою частиною якого є квартира
НОМЕР_1, введено в експлуатацію, про що
свідчить сертифікат відповідності
серії КС № 6 від 16.09.2011 року, і
27.08.2012 року відповідачу видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, спірну квартиру. (а. с.
39-45).

Встановлено, що згідно довідки від
21.09.2012 року ТОВ "Аверс-Сіті" підтверджує,
що ОСОБА_2 повністю та встановлений
договором строк виконано умови
договору по оплаті спірної квартири у
розмірі 150449,60 грн. (а. с. 38).

Встановлено, що до позивачки перейшло
право вимоги спірної квартири згідно з
умовами договору відступлення права
вимоги, укладеного 04.01.2013 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 105-106).

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що у позивачки виникло право
власності на спірну квартиру на
підставі вищезазначених правочинів.
Проте, оскільки це право не визнається
відповідачем, то воно підлягає захисту
в судовому порядку відповідно до вимог
ст. ст. 15, 16 та 392 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
оскільки протягом шістдесяти робочих
днів з дня введення будинку в
експлуатацію основний договір не був
укладений між сторонами та не була
направлена і пропозиція про його
укладення жодною із сторін у
зазначений термін, то зобов'язання,
встановлене попереднім договором,
припинилось згідно приписів ч. 3 ст. 365
ЦК України, не заслуговують на увагу,
тому що, правовідносини між сторонами
виникли не з попереднього договору, а
витікають із договорів бронювання
об"єкта нерухомості та купівлі-продажу
цінних паперів, укладених 14.12.2006 року
між ОСОБА_2 та ТОВ "Регіональні будівні
інвестиції" і ЗАТ "КУА АПФ "Наші
інвестиції".

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду про
відмову в позові, рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, викладених у
апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції безпідставно послався в
мотивувальній частині рішення на Закон
України "Про інвестиційну діяльність",
оскільки цей закон не регулює
правовідносини, які виникли між
сторонами. Тому із мотивувальної
частини оскаржуваного рішення суду
першої інстанції необхідно виключити
посилання на Закон України "Про
інвестиційну діяльність".

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аверс-Сіті" відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 06 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді