У х в а л а

14 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Юровської Г.В. суддів:
Єврафової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,
Фаловської І.М., Черненко В.А.
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6
про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним
позовом, в якому просила стягнути на її
користь з ОСОБА_6 303 506 грн 50 коп. та
судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що
між нею та відповідачем була
домовленість щодо придбання для неї
квартири у м. Суми, шляхом отримання
ОСОБА_6 кредиту з послідуючим його
погашенням з її боку. Зазначала, що вона
повністю сплатила кредит, однак
відповідач відмовляється переоформити
квартиру на її ім'я.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Суми від 31 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області
від 25 грудня 2013 року, позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 303
506 грн 50 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 січня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у справі за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328
ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема ст. ст. 526, 527, 530, 532, 545, 1212 ЦК
України.

На підтвердження викладених у заяві
доводів заявник додав постанову
Верховного Суду України від 2 жовтня 2013
року та ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 лютого 2014 року,
постановлені за результатом розгляду,
на його думку, аналогічних справ, де
по-іншому застосовані ті самі норми
процесуального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України», під судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення :

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов᾽?язковим є те,
щоб цими рішеннями, що набрали законної
сили, був вирішений спір по суті та в
них судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права.

Згідно із п. 7 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскільки заявником у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права надано ухвалу суду
касаційної інстанції, якою скасовано
рішення судів нижчої інстанції і
передано справу на новий розгляд, тобто
остаточного вирішення спору судом
касаційної інстанції не відбулося,
підстави для перегляду судового
рішення в порядку, встановленому
главою 3 розділу 5 ЦПК України відсутні.

Крім того, слід зазначити, що надана
заявником, як приклад, постанова
Верховного Суду України від 2 жовтня 2013
року, ухвалена Верховним Судом України
в порядку глави 3 ЦПК України, тобто не
як судом касаційної інстанції, а тому
на неї не може здійснюватись посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

За таких підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів
за заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 січня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Г.В. Юровська

Судді:
Є.П. Євграфова

Т.Л. Ізмайлова

І.М. Фаловська

В.А. Черненко