Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Грищенко І.Г..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києва про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, у якому просить
скасувати постанову від 22 жовтня 2002
року державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про арешт майна
боржника та оголошення його відчуження
та зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна, належного ОСОБА_1, а
саме - земельної ділянки, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
не знятий арешт майна, який був
накладений ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
від 22.10.2002 року, що підтверджується
відповіддю начальника ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві на запит позивача, та
зазначає, що на даний час провадження
завершене та знищене, інших виконавчих
проваджень за якими позивач є
боржником на виконанні у відповідача
не перебуває.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала вимоги, викладені
у позовній заяві та просить їх
задовольнити.

Представник відповідача - ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві явку державного
виконавця у судове засідання не
забезпечив, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність представника
відповідача.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Киві перебував виконавчий
лист Жовтневого районного суду м. Києва
№3- 1873 від 07.06.2001 року про конфіскацію
автомобіля «Мерседес-230» або стягнення
коштів. В межах виконання вказаного
вище виконавчого документу, державним
виконавцем ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
Мурашко В.В. 22 жовтня 2002 року була
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження.

07.02.2014 року представник позивач
звернувся до відповідача з заявою, в
якій просив повідомити інформацію щодо
перебування на виконанні у відділі
виконавчого листа №3-1873 від 07.06.2001 року,
виданого Жовтневим районним судом м.
Києва. Відповіддю начальника ВДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Б.І. Гоцій від 17
лютого 2014 року на запит представника
позивача щодо постанови від 22.10.2002 року,
якою було накладено арештна майно
ОСОБА_1 було повідомлено, що на
виконанні ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
не перебуває виконавче провадження за
яким ОСОБА_1 є боржником. Виконавче
провадження в межах якого була
винесена постанова від 22.10.2002 року про
накладення арешту знищене, оскільки в
архіві завершені виконавчі
провадження зберігаються три роки.
Арешт з майна позивача зняти неможливо,
оскільки виконавче провадження на
виконанні не перебуває.

Суду не надано доказів про дату
винесення постанови про закриття
виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
згідно із ст.37 цього Закону
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
проводяться інші дії, необхідні у
зв'язку з завершенням виконавчого
документа.

Обставин, які виключають припинення
чинності арешту, судом не встановлено.

Судом встановлено, що земельна ділянка,
загальною площею 504,0 кв. м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
належить позивачу на праві власності
на підставі держаного акту на право
власності на земельну ділянку серії II -
КВ №090549. Позивач не має змоги
розпорядитися своєю власність,
оскільки наявна заборона на відчуження
майна позивача.

Згідно зі ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, право приватної власності є
непорушним.

Пріоритетним об'єктом судового
захисту є невід'ємні права
громадянина. Передусім право приватної
власності, яке є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 391 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Надані позивачем докази, а саме:
довідка ВДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
щодо відсутності відкритих виконавчих
проваджень, за якими ОСОБА_1 є боржником
дають суду підстави вважати, що знищене
виконавче провадження, в межах якого
винесено оскаржувану постанову
закінчено, а тому на підставі ч.1 ст. 38
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт підлягає зняттю.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ч.1
ст.38 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.ст.
10,11,57,60,179,209,212-215,224-228,292,294 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
про зняття арешту, задовольнити.

Скасувати постанову б/н від 22.10.2002 року
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Мурашко В.В. про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Зняти арешт та заборону
відчуження з нерухомого майна,
належного ОСОБА_1, а саме: земельної
ділянки, загальною площею 504,0 кв.м, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(держаний акт на право власності на
земельну ділянку серії II - КВ №090549),
накладений постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
б/н від 22.10.2002.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду
може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Особи, що
брали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.Ф.Войнаренко