справа № 361/1643/14-ц
провадження № 4-с/361/16/14
УХВАЛА

03 липня 2013 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарях Бас Я.В., Чуняк
Н.А.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення
начальника Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області Арутюняна Сергія
Рафіковича щодо зняття арешту з майна
боржника,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із скаргою на дії та рішення
начальника Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області (далі - Відділ ДВС)
Арутюняна С.Р., у якій зазначав, що у
Відділі ДВС на виконанні знаходиться
виконавче провадження № 33032202 з
виконання виданого 06 червня 2012 року
Броварським міськрайонним судом
Київської області виконавчого листа
про стягнення з нього на користь ОСОБА_6
аліментів на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/6 частки всіх видів
заробітку щомісячно, починаючи з 09
серпня 2011 року і до досягнення ним
повноліття - 03 квітня 2018 року.

У рамках цього виконавчого провадження
були винесені наступні постанови:

- 22 листопада 2012 року постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, на
підставі якої накладено арешт та
заборона відчуження на все належне
йому майно;

- 12 грудня 2012 року декілька постанов про
накладення арешту на банківські
рахунки в Публічних акціонерних
товариствах "Кредитпромбанк",
"Укрсоцбанк" та "УкрСиббанк";

- 08 липня 2013 року постанова про
накладення арешту на все належне майно
та оголошено заборону на його
відчуження в межах суми боргу.

Відповідно до наявного в матеріалах
виконавчого провадження розрахунку,
станом на 01 вересня 2013 року
заборгованість по сплаті ним на
користь ОСОБА_6 аліментів на сина
ОСОБА_8 складає 151140 грн. 72 коп.

Враховуючи викладене, 17 січня 2014 року
він звернувся до начальника Відділу
ДВС Арутюняна С.Р. із заявою про зняття
арешту з усього належного йому
рухомого та нерухомого майна, крім 13/100
часток нежитлового приміщення, що
розташоване в місті Києві по вулиці
Нижній Вал, 39, посилаючись на вимоги ч.
ч. 1, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче
провадження", де чітко закріплений
принцип співрозмірності між вартістю
майна, на яке накладається арешт, та
розміром заборгованості боржника, що
направлено на реальне забезпечення
виконання судового рішення, з однієї
сторони, та забезпечення законного
права боржника на володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, вартість якого перевищує
розмір заборгованості, з іншої сторони.

У своїй заяві, направленій 17 січня 2014
року начальнику Відділу ДВС Арутюняну
С.Р., він повідомляв, що йому на праві
приватної власності належать 13/100
часток нежитлового приміщення, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 86,3 м2, орієнтовна
вартість якого становить 1,5-2 мільйони
гривень, що приблизно у 12 разів більше
суми заборгованості по сплаті
аліментів.

Таким чином, накладенням арешту на 13/100
часток вказаного вище нерухомого майна
стовідсотково буде забезпечена
можливість реального виконання
рішення суду про стягнення аліментів.

Проте, не дивлячись на беззаперечність
наведених ним у заяві доводів,
начальник Відділу ДВС безпідставно та
необґрунтовано у задоволенні його
заяви відмовив.

У своїй відповіді від 25 лютого 2014 року
за № 3501 Арутюнян С.Р. три з половиною
аркуші присвятив описанню хронології
дій та рішень, здійснених у виконавчому
провадженні № 33032202, та лише один абзац -
обґрунтуванню своєї відмови у
задоволенні його заяви, вказуючи, що
державним виконавцем постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження винесена
на підставі ухвали Апеляційного суду
Київської області від 19 червня 2013 року,
що не відповідає дійсності, оскільки
про дану ухвалу суду в постанові
державного виконавця від 08 липня 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
нічого не сказано взагалі.

Не дивлячись на винесення в рамках
виконавчого провадження багатьох
постанов про накладення арешту на все
майно, кошти на банківських рахунках,
начальник Відділу ДВС згадав у листі
лише про одну постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 08 липня 2013 року.
Щодо наявності інших не скасованих
постанов про накладення арешту на
майно, у відповіді нічого не сказано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 Закону
України "Про виконавче провадження" з
майна боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом.

Вважає, що відмова начальника Відділу
ДВС, викладена ним у листі від 25 лютого
2014 року за вих. № 3501, є необґрунтованою,
оскільки порушення порядку накладення
арешту на його майно є очевидним.

Просив визнати дії начальника Відділу
ДВС Арутюняна С.Р. щодо відмови у знятті
арешту з майна ОСОБА_4, який накладений
з порушенням вимог закону,
неправомірними та зняти накладений в
рамках виконавчого провадження № 33032202
арешт з рухомого та нерухомого майна
ОСОБА_4, крім належних 13/100 часток
нежитлового приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
86,3 м2.

Представник заявника ОСОБА_9 у судовому
засіданні скаргу підтримав, надав
пояснення, аналогічні викладеному
вище, просив суд задовольнити вимоги
скарги повністю, посилаючись на те, що
всупереч вимогам ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження" при
накладенні арешту не враховано
співрозмірність між вартістю майна, на
яке накладається арешт, і розміром
заборгованості ОСОБА_4 Порушено також
порядок накладення арешту, визначений
у ст. 52 цього Закону, якою передбачено,
що спочатку арешт накладається на
грошові кошти боржника, а вже потім - на
майно.

Представник начальника Відділу ДВС
Арутюняна С.Р. - Федяніна Ю.В. у суді
проти задоволення скарги заперечувала
та пояснила, що під час розгляду
поданої 22 січня 2014 року ОСОБА_4 скарги
начальником Відділу ДВС порушень
законодавства допущено не було,
оскільки згідно із ч. 5 ст. 60 Закону
України "Про виконавче провадження" у
незавершених виконавчих провадженнях
арешт з майна чи коштів боржника може
бути знятий лише за рішенням суду.
Просила у задоволенні скарги
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
заявника та посадової особи Відділу
ДВС, дії та рішення якої оскаржуються,
судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

У провадженні Відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
Київської області знаходиться
виконавче провадження № 33032202 із
виконання виданого 06 червня 2012 року
Броварським міськрайонним судом
Київської області виконавчого листа №
2-3108/11 про стягнення з ОСОБА_4, фізичної
особи-підприємця, на користь ОСОБА_6
аліментів на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
у розмірі 1/6 частки всіх видів його
заробітку, щомісячно, починаючи з 09
серпня 2011 року і до досягнення дитиною
повноліття, тобто до 03 квітня 2018 року.

13 червня 2012 року за заявою стягувача
ОСОБА_6 старшим державним виконавцем
Відділу ДВС Капішниковою О.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 873/1 (у ЄДРВП № 33032202) з
виконання зазначеного виконавчого
листа.

21 червня 2012 року старшим державним
виконавцем Відділу ДВС Капішниковою
О.М. за заявою стягувача ОСОБА_6
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_4, та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, яке
належить боржнику ОСОБА_4, у межах суми
боргу, про що цього ж дня внесено
відомості до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

10 серпня 2012 року в.о. начальника Відділу
ДВС Нипорка Ю.П., здійснивши перевірку
виконавчого провадження № 33032202, своєю
постановою скасувала рішення про
накладення арешту та зняла арешт з
усього майна боржника ОСОБА_4,
посилаючись на те, що державним
виконавцем при винесенні вказаної вище
постанови порушено п. 7.13.2 Інструкції

з організації примусового виконання
рішень щодо обчислення заборгованості
по сплаті аліментів.

13 серпня 2012 року відомості про зняття
арешту та заборони відчуження
нерухомого та рухомого майна
зареєстровані у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна.

22 листопада 2012 року начальником
Відділу ДВС Авраменком А.М. за
клопотанням стягувача ОСОБА_6 на
підставі ст. 83 Закону України "Про
виконавче провадження" проведено
перевірку виконавчого провадження №
873/1 від 13 червня 2012 року, у ході якої
встановлено, що при проведенні
нарахувань заборгованості по сплаті
ОСОБА_4 аліментів не враховано
отримання боржником доходів від здачі
ним в оренду нежитлового приміщення в
місті Києві. Постановлено негайно
накласти арешт на все майно боржника
для забезпечення виконання рішення
суду з урахуванням можливих витрат на
виконання виконавчих дій та провести
перерахунок заборгованості по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_6 з
урахуванням усіх доходів боржника
ОСОБА_4

Цього ж дня, 22 листопада 2012 року,
постановою державного виконавця
Відділу ДВС Кучерявою В.В. накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику ОСОБА_4, та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
належного йому майна (а. с. 49), про що
внесено відповідні відомості до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

12 грудня 2012 року державним виконавцем
Кучерявою В.В. винесені постанови про
арешт коштів боржника ОСОБА_4 на
рахунках у Публічних акціонерних
товариствах "Кредитпромбанк",
"Укрсоцбанк" та "УкрСиббанк" у межах
суми заборгованості в розмірі 146717 грн.
88 коп.

Не погоджуючись із зазначеними вище
діями і рішеннями посадових осіб
Відділу ДВС, боржник ОСОБА_4 оскаржив їх
до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 лютого 2013
року скаргу ОСОБА_4 було задоволено.

Визнано неправомірними дії начальника
Відділу ДВС Авраменка А.М. щодо
винесення ним 22 листопада 2012 року
постанови про перевірку виконавчого
провадження з виконання виданого 06
червня 2012 року виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
аліментів на дитину.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця Відділу ДВС Кучерявої В.В.
щодо винесення нею 22 листопада 2012 року
у рамках виконавчого провадження №
33032202 постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, якою було накладено
арешт на все майно ОСОБА_4 та заборону
здійснювати його відчуження.

Судом скасовано постанову начальника
Відділу ДВС Авраменка А.М. від 22
листопада 2012 року щодо проведення ним
перевірки виконавчого провадження та
постанову державного виконавця
Відділу ДВС Кучерявої В.В. від 22
листопада 2012 року про арешт майна
боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони
на його відчуження.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року,
зазначену вище ухвалу Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 лютого 2013 року скасовано, у
задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та
рішення посадових осіб Відділу ДВС
відмовлено.

08 липня 2013 року державним виконавцем
Відділу ДВС Горкавою О.В. у рамках
виконавчого провадження № 33032202 з метою
забезпечення виконання рішення
накладено арешт на все майно, що
належить боржникові ОСОБА_4, та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
ОСОБА_4, лише в межах суми боргу (а. с. 11).

Дані про внесення цих відомостей до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна відсутні.

З наведеного вбачається, що 08 липня 2013
року державним виконавцем Відділу ДВС
Горкавою О.В. для забезпечення
виконання рішення суду та виконавчого
листа № 2-3108/11 про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6 аліментів на сина
ОСОБА_8 винесено постанову, аналогічну
постанові про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, яка винесена у цьому ж
виконавчому провадженні № 33032202
державним виконавцем Відділу ДВС
Кучерявою В.В. 22 листопада 2012 року.

Винесення 08 липня 2013 року постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження,
аналогічної за змістом постанові від 22
листопада 2012 року, представник
начальника Відділу ДВС Федяніна Ю.В. у
суді пояснила надходженням до Відділу
ДВС ухвали Апеляційного суду Київської
області від 19 червня 2013 року.

17 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
начальника Відділу ДВС Арутюняна С.Р.
із заявою, яка зареєстрована у Відділі
ДВС 22 січня 2014 року за вх. № 314/02000331/10, у
якій просив зняти арешту з усього
належного йому на праві власності
рухомого та нерухомого майна, крім 13/100
часток нежитлового приміщення, що
розташоване в місті Києві по вулиці
Нижній Вал, 39, загальною площею 86,3 м2, та
здійснити оцінку цього нерухомого
майна.

25 лютого 2012 року за вих. № 3501 на адресу
ОСОБА_4 направлено лист-відповідь
начальника Відділу ДВС Арутюняна С.Р.
на вказану заяву боржника.

З дослідженого у суді листа начальника
Відділу ДВС Арутюняна С.Р. вбачається,
що у ньому перераховані лише дії та
рішення, вчинені посадовими особами
Відділу ДВС під час виконання
виконавчого листа 2-3108/11 про стягнення з
ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_6

Відповіді на поставлені ОСОБА_4 у заяві
від 17 січня 2014 року питання щодо зняття
арешту з усього належного йому
рухомого та нерухомого майна, крім 13/100
часток вказаного нежитлового
приміщення, належного ОСОБА_4 на праві
власності, можливість чи неможливість
зняття арешту даний лист не містить, що
свідчить про неповне надання
заявникові відповіді на поставлені ним
у заяві питання.

За змістом ч. 1 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

У ч. 2 ст. 57 цього Закону встановлено, що
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

- проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Згідно із ч. 3 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" арешт з майна
боржника може бути знято за постановою
начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 зазначеного
Закону у всіх інших випадках
незавершеного виконавчого провадження
арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду.

За змістом ч. 1 ст. 83 зазначеного вище
Закону контроль за своєчасністю,
правильністю і повнотою виконання
рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоящого органу державної
виконавчої служби.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
враховуючи, що заява ОСОБА_4
начальником Відділу ДВС Арутюняном С.Р.
розглянута в установлений законом
строк і спосіб, однак надана заявнику
відповідь щодо скасування арешту на
все належне йому на праві власності
майно у виконавчому провадженні № 873/1
(ВП № 33032202) не містить відповідей на
поставлені ним у заяві питання щодо
можливості чи неможливості зняття
арешту, суд дійшов висновку, що скарга
ОСОБА_4 є частково обґрунтованою.

У ч. 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Виходячи з наведеного, суд вважає
необхідним зобов'язати начальника
Відділу ДВС Арутюняна С.Р. розглянути
заяву ОСОБА_4 від 22 січня 2014 року вх. №
314/020331/10 про зняття арешту з майна
боржника повторно в установлений
законом строк і спосіб.

Що стосується вимоги ОСОБА_4 у скарзі
щодо безпосереднього вирішення судом
питання про зняття арешту, то ця вимога
задоволенню не підлягає, оскільки дане
питання має вирішуватися посадовими
особами державної виконавчої служби у
процесі примусового виконання рішення.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст. ст. 209, 210, 212 - 215, 383 - 387 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов'язати начальника Відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
Арутюняна Сергія Рафіковича повторно
розглянути заяву ОСОБА_4 від 22 січня 2014
року вх. № 314/020331/10 про зняття арешту з
майна боржника в установлений законом
строк і спосіб.

В іншій частині у задоволенні скарги
відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Броварський
міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Дутчак І. М.