Номер провадження 22-ц/775/5708/2014
Головуючий в 1 інстанції: Подолянчук
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Груіцької Л.О., Санікової А.С.,

при секретарі Баранчикові Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського
районного суду м. Донецька від 4 квітня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, за участю третьої особи
Четверта донецька державна
нотаріальна контора про визнання
додаткового строку для прийняття
спадщини та встановлення факту
родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м.
Донецька від 4 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю
третьої особи Четверта донецька
державна нотаріальна контора про
визнання додаткового строку для
прийняття спадщини та встановлення
факту родинних відносин - задоволені.

Встановлено факт того, що ОСОБА_9, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у Кіровському
районі м. Донецька та ОСОБА_4 є батьками
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і визнано їй
додатковий строк у два місяці з дня
набрання чинності судовим рішенням,
достатній для подання нею заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини за законом, яка відкрилась
ІНФОРМАЦІЯ_10 після смерті її батька
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 у
Кіровському районі м. Донецька.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
просить рішення Кіровського районного
суду м. Донецька від 04 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт зазначила, що ОСОБА_5 повинна
була довести, що вона не мала
можливості своєчасно звернутися з
заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк, так як не
знала про те, що її батько помер. Але на
думку апелянта це не є основою для
надання додаткового строку для
прийняття спадщини. Крім того, на
протязі 2-х років поки ОСОБА_3 хворів,
дочка не з'являлася, не цікавилася, та
нічим не допомагала, що суперечить
моральності. ОСОБА_5 не мала об'єктивних
та істотних труднощів, які б завадили
би подати заяву про прийняття спадщини,
вчасно.

Належним чином повідомлені сторони у
судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
в межах апеляційного оскарження,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, а оскаржуване
рішення слід залишити без змін,
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11
у м. Києві.

В Повторному Свідоцтві про її
народження, виданому 17 грудня 1997р.
відділом реєстрації актів цивільного
стану Залізничного району м. Києва,
українською мовою помилково було
вказано її прізвище як ОСОБА_2 та
прізвища її батьків як ОСОБА_9 та
ОСОБА_4 замість правильного ОСОБА_2,
ОСОБА_9 та ОСОБА_4

Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу
між її батьками, виданого 17 липня 1982р.
Ворошиловським відділом реєстрації
актів громадянського стану м. Донецька,
прізвища її батьків вказані як ОСОБА_9
та ОСОБА_4 (а.с.8).

Усе своє життя позивач ОСОБА_2 проживає
з прізвищем «ОСОБА_2», про це свідчать
всі документи, видані на її ім`я.

Дійсно, на російській мові прізвище
позивача ОСОБА_2 пишеться як «ОСОБА_2»,
а українською - як «ОСОБА_2», що
підтверджується її паспортом
громадянки України.

Батьки позивача ОСОБА_2 двічі
реєстрували свій шлюб та двічі
реєстрували розірвання шлюбу:

- реєстрація шлюбу: 20 вересня 1968р. в
відділі ЗАЦС Залізничного району м.
Києва, де датою народження ОСОБА_3
вказано ІНФОРМАЦІЯ_5, а місцем
народження-сел. Юдіне Юдінського
району Татарстану (89-90);

Як вбачається з копії рішення нарсуду
Ворошиловського району м. Донецька від
18 грудня 1981р. по справі №2-1592, на
підставі якого в відділі ЗАЦС
Ворошиловського району м. Донецька
було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_3, датою народження ОСОБА_3
вказано ІНФОРМАЦІЯ_6, а місцем
народження - сел. Юдіне Юдінського
району Татарстану (а.с.93).

- реєстрація розірвання шлюбу:15 липня
1982р. в відділі ЗАЦС Ворошиловського
району м. Донецька, актовий запис №297
(а.с.51, 57-59).

Відповідно до рішення нарсуду
Ворошиловського району м. Донецька від
19 вересня 1980р. по справі 2-1255 з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітніх дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 з усіх видів
його заробітку щомісячно, починаючи з
11 вересня 1980р. та до повноліття дітей
(а.с.95-96).

- реєстрація шлюбу: 19 травня 1983р. в
відділі ЗАЦС Будьонівського району м.
Донецька, актовий запис №326, де датою
народження ОСОБА_3 вказано ІНФОРМАЦІЯ_5,
а місцем народження-сел. Юдіне
Юдінського району Татарстану (а.с.89-90);

- реєстрація розірвання шлюбу: 13
вересня 1986р. в відділі ЗАЦС
Будьонівського району м. Донецька,
актовий запис №349 (а.с.44,50,52,62-64).

При цьому також вказано,що він
перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 та проживає
за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою,
де відкрилася спадщина після його
смерті (а.с.107).

Як вбачається з копії паспорту
НОМЕР_1 громадянина України, виданого
Кіровським РВ ДМУ ГУМВС України у
Донецькій області 18 листопада 2001р. на
ім`я ОСОБА_3, останній народився
ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Юдіне Юдінського
району Татарстану (а.с.68).

З копії паспорту громадянки України
- відповідача ОСОБА_1 вбачається, що 18
травня 2002р. між нею та покійним ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено шлюб (а.с.70).

З огляду на наведене, суд приходить до
переконання у тому, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець смт. Юдіне
Юдінського району Татарстану і ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженець
смт. Юдіне Юдінського району
Татарстану є однією і тією ж особою -
батьком позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Києва.

Матір`ю позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженка с. Табошар
Ленінабадського району
Ленінабадської області.

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3, який проживав за
адресою: АДРЕСА_1, помер. Померлий
спадкодавець не залишив заповіту.

Відповідач ОСОБА_1 не повідомляла
дітей спадкодавця ОСОБА_3 - дочку -
позивача ОСОБА_2 та сина - ОСОБА_7 про
смерть їх батька - спадкодавця ОСОБА_3

Єдиним спадкоємцем за законом, який
прийняв спадщину у вигляді квартири
АДРЕСА_1, стала відповідач ОСОБА_8, яка 13
травня 2013р. в Четвертій донецькій
держнотконторі по спадковій справі
№599/2012 отримала Свідоцтво про право на
спадщину за законом, зареєстроване в
реєстрі за №1-364.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Пленум Верховного Суду України в п.24
постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причин пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
із того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець,
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не містять
доказів, що позивачка своєчасно знала
про смерть свого батька, але не
скористалась своїм правом на отримання
частини спадщини у шестимісячний
строк.

За таких обставин, переглядаючи справу
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія погоджується з
висновками суду щодо задоволення
позовних вимог, а доводи апеляційної
скарги є безпідставними.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, та є безумовною
підставою для скасування рішення у
справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів не вбачає апеляційних підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки воно відповідає
обставинам справи та нормам
матеріального права, ухвалене
відповідно до вимог процесуального
закону, тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню..

Керуючись ст. 303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Донецька від 4 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: