АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5941/2014
Головуючий у 1 інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 04 березня 2014
року у справі за заявою ОСОБА_2 про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, зацікавлені особи:
ОСОБА_1, Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк», -

ВСТАНОВИЛА:

03 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із заявою про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що рішенням Печерського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2012 року з неї
на користь ПАТ «Сведбанк» стягнуто
суму боргу за кредитним договором,
однак на даний час у ПАТ «Сведбанк»
відсутнє право вимоги через його
відступлення ТОВ «Фінансова компанія
«Вектор Плюс» згідно договору
факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 04 березня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 було
відмовлено.

20 березня 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити заяву ОСОБА_2 В
обґрунтування заявлених вимог апелянт
вказав, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки тій обставині, що на
даний час у ПАТ «Сведбанк» відсутнє
право вимоги боргу, а тому, на думку
апелянта, виконавче провадження,
відкрите на виконання виконавчого
листа про стягнення цього боргу, є
необґрунтованим. Апелянт вважає, що ПАТ
«Сведбанк» не мав права у 2013 року
отримувати виконавчий лист, так як ще у
2012 року переуступив право вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав та просив суд її
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду
справи, тому розгляд справи за
апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст.
305 ЦПК України проведено за їх
відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 10 вересня 2012
року позов ПАТ «Сведбанк» задоволено і
стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість
за кредитним договором у сумі 73 035, 41
дол. США, що становить 583 772, 03 грн. і 17 304,
33 грн., вирішено питання про розподіл
судових витрат.

29 квітня 2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив
своє найменування на ПАТ «Омега банк».

09 серпня 2013 року представник ПАТ «ОМЕГА
БАНК» за довіреністю - Нестерець О.В.
звернувся до суду із заявою про
отримання виконавчого листа на
примусове виконання вказаного рішення
суду.

Постановою старшого державного
виконавця Жиглій В.М. від 16 січня 2014
року відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-4895/11,
виданого Печерським районним судом м.
Києва 12 серпня 2013 року, про стягнення
солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Сведбанк» заборгованості за
кредитним договором у розмірі 73 035, 41
дол. США, що становить 583 772, 03 грн. і 17 304,
33 грн., судових витрат у розмірі 1820 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд
першої інстанції керувався ч. 4 ст. 369
ЦПК України та виходив з того, що
переуступка ПАТ «Сведбанк» права
вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Вектор
Плюс» права вимоги за укладеним з
ОСОБА_2 кредитним договором на підставі
договору факторингу від 28 листопада 2012
року не є підставою для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, оскільки заміна сторони
виконавчого провадження можлива
згідно ст. 378 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України суд
ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору факторингу № 15 від 28
листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» право
вимоги за кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_2, переуступило ТОВ
«Фінансова компанія «Вектор».

Підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (пункт 1 частина друга ст. 11 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні (крім випадків,
передбачених ст. 515 ЦК України) може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора в
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
різновидом правонаступництва та
можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК
України та ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі вибуття
кредитора в зобов'язанні він
замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч.
1 ст. 512 ЦК України, у разі передання
кредитором своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги)
чи правонаступництва (припинення
юридичної особи шляхом злиття,
приєднання поділу, перетворення або
ліквідації, спадкування) на стадії
виконання судового рішення
відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається
поза межами виконавчого провадження у
разі смерті кредитора, припинення
юридичної особи чи відступлення права
вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора
відбувається вибуття цієї особи з
виконавчого провадження, у зв'язку із
чим припиняється її статус сторони
виконавчого провадження і її заміна
належним кредитором проводиться
відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК
України за заявою заінтересованої
сторони зобов'язання, якою є
правонаступник, що отримав від
попереднього кредитора всі права та
обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й
право бути стороною виконавчого
провадження.

Отже, переуступка права вимоги не
свідчить про відсутність обов'язку
боржника, а тому не може бути підставою
для визнання виконавчого листа таким,
що не підлягає виконанню. З огляду на
викладене, посилання апелянта на те, що
виконавче провадження відкрито
необґрунтовано, є помилковими.

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що ПАТ «Сведбанк» не мав права
у 2013 року отримувати виконавчий лист,
так як ще у 2012 року переуступив право
вимоги, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки стороною у справі був
саме ПАТ «Сведбанк».

Таким чином, ухвала Печерського
районного суду м. Києва від 04 березня 2014
року є такою, що постановлена з
додержанням вимог закону, а тому
підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1
ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 04 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді