АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА [1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[2]

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, зустрічним позовом ОСОБА_1
до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» про
відшкодування моральної шкоди, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 28 квітня 2014 року,

встановила:

20.06.2013 р. Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» ( надалі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
вказаним позовом, в якому просило
стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
4370,74 грн. та відшкодувати судові
витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 07
травня 2009 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Дельта» (Банк),
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_1 (Держатель) укладено
договір №002-28512-0705509 на відкриття
карткового рахунку та обслуговування
платіжної картки. На виконання умов
договору відповідачу було відкрито
відновлювальну відкличну кредитну
лінію на загальну суму 30 000 грн. з
лімітом на рахунку 3000 грн., а останній
зобов'язався щомісяця в строки,
визначені правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються у
тарифах.

Оскільки відповідач не виконує
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, станом на 03
травня 2013 р. за останнім рахується
заборгованість на загальну суму 4370,74
грн., з яких: 1651,82 грн. - тіло кредиту;
1348,18 грн. - прострочене тіло кредиту;
408,31 - заборгованість за відсотками; 962,43
грн. - заборгованість за комісіями, яку
позивач просив стягнути в судовому
порядку.

02.10.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
зустрічним позовом, в якому з
урахуванням заяви від 05.11.2013 р., за
нанесення йому моральної шкоди і
шкоди його фізичному і психічному
здоров'ю просив стягнути з ПАТ
«Дельта Банк» на його користь 25000 грн.
та судовий збір в сумі 250 грн.

Також просив винести окремі ухвали на
адресу прокурора Оболонського району
м. Києва та керівної особи «Дельта
Банку».

Факт заподіяння моральної шкоди
обґрунтовував тим, що відповідач
проігнорував п. 4.1 кредитного договору,
який передбачає врегулювання спорів
шляхом переговорів між сторонами. На
порушення вимог закону позивач надав
копію тарифів на обслуговування
платіжних карток Тарифний пакет
«Лояльний 6», на якому відсутній його
підпис. Міжнародним бюро кредитних
історій був виданий «Кредитний звіт
Модифікований», в якому сума боргу не
співпадає з сумою боргу, зазначеною
позивачем. В розрахунку
заборгованості міститься неправдива
інформація про внесення ним останнього
платежу 16.03.2012 р. В якості підстав для
задоволення позову також вказував на
агресивне та хамське поводження
працівників відповідача під час
спілкування, надходження дзвінків з
погрозами від колекторів.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 28 квітня 2014 року позов
ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість за кредитом в сумі 4370,74
грн. та 229,40 грн. судового збору. В
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, викладених в
зустрічному позові та його
запереченні проти позову. Судові
витрати покласти на позивача. Винести
окрему ухвалу щодо притягнення судді
Оболонського районного суду м. Києва
Кричиної А.В. до дисциплінарної та
(або) кримінальної відповідальності,
призначити службову перевірку її
професійної діяльності. Винести окрему
ухвалу щодо притягнення
відповідальних працівників позивача
до кримінальної відповідальності за
ч.1 ст.376 КК України.

Свої доводи мотивує тим, що працівники
позивача повідомляли завчасно до
ухвалення рішення про результат
такого рішення. Судом при ухваленні
рішення не було враховано надані ним
фіскальні чеки на загальну суму 820
грн. Розрахунок позивача також не
враховує вказаних платежів.
Посилання у рішенні суду на
розрахунок процентів по кредитній
лінії за тарифним планом «Лояльний 6»
є абсурдним, оскільки на вказаному
документі відсутній його підпис. Суму
боргу в розмірі 2818 грн., про що
зазначено в судовому рішенні, він не
визнавав, а йшлося лише про суму в
розмірі не більше 2180 грн. за тілом
кредиту, виходячи з такого розрахунку
: 3000 грн. борг - 820 грн. Зазначення в
рішенні суду про те, що він позичив
30 000 грн., а не 3000 грн., є помилковим.

В судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав та просив
її задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення відповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 травня 2009
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта» (Банк), правонаступником якого
є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1
(Держатель) укладено договір
№002-28512-0705509 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки, відповідно до п. 1.2 якого Банк
відкриває держателю картковий рахунок
НОМЕР_1 в національній валюті України -
гривні, оформляє та надає в
користування Держателю картку
платіжної системи Visa International та/або
Дельта, а також ПІН-код до картки;
здійснює обслуговування Держателя на
умовах, викладених у тарифному пакеті
Лояльний 6, що міститься в додатку № 1 до
договору.

На виконання умов договору
відповідачу було відкрито
відновлювальну відкличну кредитну
лінію на загальну суму 30 000 грн. з
лімітом на рахунку 3000 грн., а останній
зобов'язався щомісяця в строки,
визначені правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються у
тарифах.

Договором встановлено, що кредитування
рахунку в межах кредитної лінії
здійснюється протягом 364 календарних
днів (п. 1.4.). Строк дії договору діє з
дати підписання до повного виконання
сторонами зобов'язань за цим договором
(п. 5.2. договору).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позивальникові
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За змістом ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ
«Дельта Банк» посилалось на те, що
відповідач зобов'язання за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 03
травня 2013 року виникла загальна
заборгованість у сумі 4370 грн. 74 коп., яка
складається із: 1651,82 грн. - тіло кредиту;
1348,18 грн. - прострочене тіло кредиту;
408,31 - заборгованість за відсотками; 962,43
грн. - заборгованість за комісіями.

Ухвалюючи рішення про задоволення
вказаних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з доведеності
факту невиконання відповідачем своїх
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів. При цьому судом взято до
уваги розрахунок заборгованості,
наданий позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки останній
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про
неврахування в розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
сплачених ним коштів на загальну суму
820 грн. є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем здійснено оплату: 16.04.2012
р. в сумі 300 грн.; 14.05.2012 р. - в сумі 270
грн.; 13.06.2012 р. - 250 грн. (а.с. 45 зв.).

Відповідно до розрахунку позивача,
вказані сумі враховано наступним
чином.

За період 02.04.2012 -28.04.2012 : 166,67 грн.
(кредит) + 39,53 грн. (відсотки) +93,80 грн.
(комісія) = 300 грн. (а.с. 16).

За період 03.05.2012 -31.05.2012 : 146,36 грн.
(кредит) + 35,89 грн. (відсотки) +87,75 грн.
(комісія) = 270 грн. (а.с. 16).

За період 01.06.2012 - 27.06.2012 : 129,26 грн.
(кредит) + 38,24 грн. (відсотки) +85,50 грн.
(комісія) = 250 грн. (а.с. 16).

Доводи апеляційної скарги в тій
частині, що розмір процентів по
кредитній лінії за тарифним планом
«Лояльний 6» не підтверджений
належними та допустимими доказами, а
тому повинен розраховуватися
відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, є
необґрунтованим.

Як вбачається з умов договору
№002-28512-0705509 на відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
картки, банк здійснює обслуговування
держателя на умовах, викладених в
Тарифному пакеті Лояльний 6, що
міститься в додатку №1 до цього
договору (а.с. 5).

Відповідно до п.5.1 вказаного договору
держатель засвідчує, що він
ознайомлений з Правилами, Тарифами та
погоджується вважати їх
обов'язковими до застосування до
відносин, які виникли на підставі
цього договору.

Відповідно до Тарифів на
обслуговування платіжних карток
Тарифний пакет «Лояльний 6», процентна
ставка за користування кредитною
лінією становить 19,90% річних.

Доказів недостовірності вказаного
документу або його фальшивості суду
не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції посилався на
відсутність правових підстав для
його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

При цьому суд враховує ту обставину,
що між сторонами існують договірні
відносини, які не передбачають
можливості відшкодування моральної
шкоди за порушення їх умов.

Не передбачено такої можливості й
Законом України «Про банки і
банківську діяльність», нормами
Цивільного кодексу України, які
регулюють кредитні правовідносини
сторін.

Доказів заподіяння ОСОБА_1 моральної
шкоди незалежно від існуючих
договірних відносин суду не надано.

Згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про
захист прав споживачів» в редакції
Закону №3390-VІ від 19.05.2011 р., споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих
потреб мають право на відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
внаслідок недоліків продукції
(дефекту в продукції), відповідно до
закону.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.1 ст.5 Закону
України «Про відповідальність за
шкоду, завдану внаслідок дефекту в
продукції» від 19 травня 2011 р.,
продукція - будь-яке рухоме майно,
включаючи готову продукцію, сировину
та комплектувальний виріб, у тому
числі майно, що є складовою частиною
іншого рухомого або нерухомого
майна. Термін «продукція» включає
також електроенергію.

Продукція є такою, що має дефект, у
разі, коли вона не відповідає рівню
безпеки, на яку споживач або користувач
має право розраховувати виходячи з
усіх обставин, зокрема пов'язаних з
розробленням, виробництвом, обігом,
транспортуванням, зберіганням,
встановленням, технічним
обслуговуванням, споживанням,
використанням, знищенням (утилізацією,
переробкою) цієї продукції, а також
наданням застережень та іншої
інформації про таку продукцію, у тому
числі: 1) представлення продукції
споживачеві, або користувачеві,
включаючи її вигляд, склад,
упаковку, маркування та іншу
інформацію про продукцію, її
споживання, використання та знищення
(утилізацію, переробку); 2) використання
продукції, яке обґрунтовано можна
передбачити; 3) час, коли продукцію було
введено в обіг.

З урахуванням того, що доказів
заподіяння моральної шкоди внаслідок
недоліків продукції ( дефекту в
продукції) суду не надано, підстави для
її відшкодування відсутні.

Посилання відповідача на те, що
позивачу було відомо про результат
вирішення спору до моменту ухвалення
судового рішення, про що останній йому
повідомив, не є обставиною, що
свідчить про упередженість суду при
розгляді даної справи.

Помилкове зазначення в рішенні суду
на те, що позивач визнав позов в сумі
2818,03 грн., замість 2180 грн., не
відноситься до тих підстав, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом
обставини, рішення суду першої
інстанції ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316,317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7948/2014

Головуючий у суді першої
інстанції:Кричина  А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.