Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/6295/13-ц
Провадження № 2/270/214/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області у складі:

головуючого судді
Яременко І.В.

при секретарі Чугуй
Ю.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Макіївки цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Макіїввугілля", Державного
підприємства «Шахта № 13-БІС» про
відшкодування моральної шкоди
завданої смертю фізичної особи, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ДП «Макіїввугілля», ДП «Шахта № 13-БІС»
про відшкодування моральної шкоди
завданої смертю фізичної особи,
мотивуючи свої вимоги тим, що вона є
донькою (що підтверджується свідоцтвом
про народження) ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок нещасного
випадку на виробництві - смертельно
отруївся газом метаном, що
підтверджується актом про нещасний
випадок, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2,
протоколом засідання комісії шахти «
13-БІС» ДП «Макіїввугілля». У смерті її
батька винен роботодавець, який не
забезпечив йому належні та безпечні
умови праці. Смерть батька заподіяла
їй, як доньці померлого фізичні та
моральні страждання, оскільки вона
залишилася без батька. Внаслідок цього
горя вона змушена була здійснювати
додаткові зусилля для організації
свого повсякденного життя. Вона
переносила і продовжує переносити
особливі моральні страждання у зв'язку
із самим фактом смерті свого батька.
Через смерть батька вона не мала
можливості вести нормальне і
повноцінне сімейне життя, внаслідок
цього горя були частково порушені її
відносини з оточуючими людьми,
близькими, друзями та знайомими, а
також були порушені її плани на
подальше життя. Враховуючи обсяг
заподіяних їй моральних страждань
(фізичних, душевних, психічних),
характер та тривалість, глибину
заподіяної моральної шкоди, ступень та
тривалість моральних страждань,
вважає, що сума відшкодування
заподіяної смертю батька моральної
шкоди, яку повинні їй відшкодувати
відповідачі становить по 500000грн. з
кожного з відповідачів. При визначенні
цього розміру відшкодування
заподіяної їй моральної шкоди
враховується тривалий характер і
ступень заподіяної моральної шкоди та
всі без винятку вищевказані обставини.
Просить суд стягнути з відповідачів ДП
«Макіїввугілля» та ДП «Шахта № 13-БІС»
по 500000грн. з кожного, в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок нещасного випадку
на виробництві її батька ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3, який діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності, в
судове засідання не з»явились. Про день
та час розгляду справи були
повідомлені своєчасно та належним
чином. Суду надали письмові заяви про
розгляд справи без їх участі. Позовні
вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ДП
"Макіїввугілля" Черемісіна К.А., яка діє
на підставі довіреності, до судового
засідання не з»явилася, про день та час
слухання справи повідомлена своєчасно
та належним чином. Суду надана заява
про розгляд справи у її відсутність. В
письмових запереченнях, наданих суду
зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала в повному обсязі, так як ДП
«Макіїввугілля» не може бути
відповідачем по даним позовним
вимогам, оскільки відповідно до наказу
№ 379 від 25.09.2007 року «Шахта № 13-БІС» було
відокремлено від складу ДП
«Макіїввугілля» та створено ДП «Шахта
№ 13-БІС», яке є правонаступником
майнових прав та обов'язків ДП
«Макіїввугілля», пов'язаних з
діяльністю його колишнього
відокремленого підрозділу «Шахта №
13-БІС», про що свідчить підписаний між
підприємствами та затверджений
Мінвуглепромом розподільчий баланс,
крім зазначеного, сума позовних вимог
ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди є
безпідставно велика та необґрунтована
з наступних підстав: відповідно до п. 11
Правил відшкодування власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров»я, пов»язаним з виконанням ним
трудових обов»язків, затверджених
Постановою КМУ від 23 червня 1993 року №472,
які діяли на той час, коли трапився
нещасний випадок на виробництві,
можливість відшкодування моральної
шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров»я, пов»язанних з
виконанням ним трудових обов»язків,
передбачались за рахунок роботодавця
на підставі рішення суду, на їх думку
право на відшкодування моральної шкоди
виникає з моменту загибелі ОСОБА_2 та
розмір моральної шкоди не повинен
перевищувати двохсот мінімальних
розмірів заробітної плати (який на час
виникнення спірних відносин становив
60000 крб.) незалежно від інших будь яких
виплат,

Представник відповідача ДП «Шахта №
13-БІС» , до судового засідання не
з»явився, про день та час слухання
справи повідомлений своєчасно та
належним чином, про що свідчать
розписки та листи у матеріалах справи.
Письмові заперечення не надавались.

Суд, дослідивши матеріали справи
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1
народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком в
свідоцтві про народження зазначений
ОСОБА_2/а.с.8/.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2
вбачається, що ОСОБА_1 03.12.2011 року
уклала шлюб з ОСОБА_6, після реєстрації
шлюбу змінила призвище на ОСОБА_1./а.с. 9/
.

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_3 зазначений ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, причиною смерті є:
отруєння окисом вуглецю /а.с.7/.

Відповідно до протоколу засідання
урядової комісії по розслідуванню
причин аварії, що відбулася 02 травня 1994
року на шахті № 13-БІС виробничого
об»єднання «Макіїввугілля» від 05-06
травня 1994 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
працював на ш-ті 13 -БІС ГРОЗ з 2 грудня 1991
року, дружині, дітям, батьку померлого
надана матеріальна допомога різного
характеру з приводу втрати
годувальника./а.с. 9-10/ .

Згідно ч.2,4 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган. Власник
або уповноважений ним орган повинен
впроваджувати сучасні засоби техніки
безпеки, які запобігають виробничому
травматизмові, і забезпечувати
санітарно-гігієнічні умови, що
запобігають виникненню професійних
захворювань працівників.

Згідно до вимог ст. 440-1 ЦК України (в
редакції 1963 року), яка діяла на час
смерті ОСОБА_2, моральна (немайнова)
шкода, заподіяна громадянину або
організації діяннями іншої особи, яка
порушила їх законні права,
відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, якщо вона не доведе, що моральна
шкода заподіяна не з її вини. Моральна
шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі за рішенням
суду, незалежно від відшкодування
майнової шкоди. Розмір відшкодування
визначається судом з урахуванням суті
позовних вимог, характеру діяння особи,
яка заподіяла шкоду, фізичних чи
моральних страждань потерпілого, а
також інших негативних наслідків, але
не менше п'яти мінімальних розмірів
заробітної плати.

Таким чином, за нормами цивільного
законодавства, що діяли на момент
смерті ОСОБА_2, позивач мала право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
якої був не менше п'яти мінімальних
розмірів заробітної плати і ця
заподіяна їй моральна шкода повинна
бути відшкодована відповідачем
Державним підприємством «Шахта №
13-БІС», як особою, яка заподіяла таку
шкоду, внаслідок того, що загиблий
батько позивачки перебував з
відповідачем у трудових відносинах,
під час виконання яких, з ним трапився
нещасний випадок, в результаті якого
він загинув. Відповідачем, згідно до
положень ст. 440-1 ЦК України(1963р) суду не
доведено, що моральна шкода заподіяна
не з його вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
враховує характер і ступень страждань
позивачки ОСОБА_1, яка втратила близьку
їй людину - батька, внаслідок чого вона
переносила і продовжує переносити
особливі моральні страждання у зв'язку
з самим фактом смерті близької їй
людини. Виходячи з зазначених обставин,
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача - Державного підприємства
«Шахта № 13-БІС» на користь позивачки
ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю
її батька у розмірі 30.000 грн., враховуючи
при цьому наявність інших членів сім»ї
загиблого, а саме матері позивачки,
якою, також, поданий позов про
стягнення моральної шкоди завданої
смертю її чоловіка ОСОБА_2

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 до
ДП «Макіїввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, суд приходить до
переконання про необхідність
відмовити у їх задоволенні, оскільки
відповідно до наказу № 379 від 25.09.2007
року «Шахта № 13-БІС» була відокремлена
від складу ДП «Макіївугілля» та
створено ДП «Шахта № 13-БІС», яка є
правонаступником майнових прав і
обов'язків ДП «Макіїввугілля»,
пов'язаних з діяльністю його
колишнього відокремленого підрозділу
«Шахта № 13-БІС»/а.с. 24-27/, в зв'язку з чим
ДП «Макіїввугілля» не несе
відповідальності по зобов'язанням ДП
«Шахта № 13-БІС».

При цьому суд враховує, що відповідно
до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява
повинна містити зміст позовних вимог,
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги. Отже,
зазначення в позовній заяві правових
підстав для задоволення позову ЦПК
України не передбачено, а тому при
вирішенні спору, суд повинен
враховувати лише обставини справи,
якими позивач обґрунтував свої вимоги
і у разі посилання не на ту норму права,
застосувати ту норму права, яка
відповідає цим правовідносинам,
незалежно від відсутності посилань на
це в позовній заяві.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позивач, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог. Враховуючи, що позовні вимоги
ОСОБА_1 являють собою вимоги
немайнового характеру, тому з огляду на
вимоги ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", судові витрати у вигляді
судового збору, що покладаються на
відповідача та стягуються до
Державного бюджету України, мають
складати 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду,
Враховуючи, що позовна заява була
подана до суду 04.11.2013 року, з
відповідача ДП «Шахта № 13-БІС» на
користь держави слід стягнути судовий
збір у розмірі 229,40 грн...

Керуючись ст. 440-1 ЦК України (в редакції
1963 року), ст.ст. 10,11,60,88,209,212,213-215, 218 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Шахта № 13-БІС» на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
30000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства
«Шахта № 13-БІС» на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40грн..

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Шахта №
13-БІС» про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 470000 грн. - відмовити

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Макіїввугілля» про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області, через суд
першої інстанції, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
І.В. Яременко