Ухвала іменем україни 09 липня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А. суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості, звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» на
заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
30 серпня 2013 року та рішення
апеляційного суду Харківської області
від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Публічне акціонерне
товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ
Банк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 17 квітня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «БМ Банк»
(далі - ТОВ «БМ Банк»), правонаступником
якого є Відкрите акціонерне товариство
«БМ Банк» (далі - ВАТ «БМ Банк»), та
ОСОБА_6 було укладено кредитний договір
№ 7/28/170408, згідно з яким позивач надав, а
відповідач отримав на умовах,
визначених кредитним договором,
грошові кошти у розмірі 18 600 доларів США
зі сплатою 13 % річних, на поточні
потреби з терміном остаточного
повернення кредиту - 16 квітня 2018 року.

На забезпечення виконання ним своїх
зобов'язань за кредитним договором
відповідач на підставі договору
іпотеки від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408/-2
надав позивачу в іпотеку нерухоме
майно - земельну ділянку загальною
площею 0,120 га, цільове призначення якої
ведення садівництва, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1. Крім того, в якості
забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором між
ПАТ «БМ Банк», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було
укладено договір поруки від 17 квітня 2008
року № 7/28/170408/-1, відповідно до якого
ОСОБА_7 поручилась перед ПАТ «БМ Банк» в
повному обсязі відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_6, що випливають з
кредитного договору.

Публічне акціонерне товариство ПАТ «БМ
Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») просило
стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7
заборгованість за кредитним договором
від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408 станом на
31 липня 2012 року у розмірі 27 698,18 дол. США,
що за курсом НБУ складає 221 391 грн 55 коп.,
та звернути стягнення на предмет
іпотеки згідно з договором іпотеки від
17 квітня 2008 року № 7/28/170408/8-2 між АТ «БМ
Банк» та ОСОБА_6 - земельну ділянку
загальною площею 0,120 га, цільове
призначення якої ведення садівництва,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_6 на праві власності, на
користь ПАТ «БМ Банк» в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408
між АТ «БМ Банк» та ОСОБА_6 станом на 31
липня 2012 року у розмірі 221 391 грн 05 коп.
та встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Заочним рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
30 серпня 2013 року позов ПАТ «БМ Банк»
задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «БМ Банк»
солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 суму
заборгованості за кредитним договором
від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408, укладеним
між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_6, у розмірі 203
375 грн 44 коп., що складається зі
строкової заборгованості за кредитом в
сумі 109 998 грн 79 коп.; простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 30 468
грн 12 коп.; строкових процентів у сумі 32
454 грн 30 коп.; прострочених процентів у
сумі 29 893 грн 98 коп.; пені у сумі 560 грн 26
коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
30 серпня 2013 року змінено, в частині
стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
користь ПАТ «БМ Банк» 203 375 грн 44 коп., що
складається з строкової 109 998 грн 79 коп.,
простроченої заборгованості за
кредитом у сумі 30 468 грн 12 коп.,
строкових процентів у сумі 32 454 грн 30
коп., прострочених процентів у сумі 29 893
грн 98 коп. та пені у сумі 560 грн 26 коп.,
скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «БМ
Банк» 203 375 грн 44 коп., що складається зі
строкової заборгованості за кредитом у
сумі 109 998 грн 79 коп., простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 30 468
грн 12 коп., строкових процентів у сумі 32
454 грн 30 коп., прострочених процентів у
сумі 29 893 грн 98 коп. та пені в сумі 560 грн
26 коп.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_6 в сумі 203 375 грн 44 коп., що
складається зі строкової
заборгованості за кредитом у сумі
109 998 грн 79 коп., простроченої
заборгованості за кредитом у сумі 30 468
грн 12 коп., строкових процентів у сумі 32
454 грн 30 коп., прострочених процентів у
сумі 29 893 грн 98 коп., пені у сумі 560 грн 26
коп. за укладеним кредитним договором
від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408 між ПАТ
«БМ Банк» та ОСОБА_6, звернуто стягнення
на предмет іпотеки - земельну ділянку
загальною площею 0,120 га з цільовим
призначенням - для ведення садівництва,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
яка належить ОСОБА_6 за договором
іпотеки від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408-2,
шляхом реалізації його на прилюдних
торгах з початковою ціною в сумі 117 968
грн, встановленої у договорі іпотеки
від 17 квітня 2008 року № 7/28/170408-2 із
застосуванням процедури продажу,
передбаченої ст. 41 Закону України «Про
іпотеку».

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк»
просить скасувати рішення суду першої
та апеляційної інстанцій, ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
обґрунтовуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обгрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам
закону судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції,
частково задовольнивши позовні вимоги,
відмовивши в частині вимог щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- земельну ділянку, виходив із того, що
законом не передбачено одночасне
звернення стягнення на предмет іпотеки
та стягнення заборгованості за
кредитним договором, враховуючи, що
боржник є одночасно і іпотекодавцем.

Апеляційний суд,
змінивши рішення суду першої
інстанції, скасував його в частині
солідарного стягнення заборгованості
з відповідачів та ухвалив в цій частині
нове рішення, яким стягнув
заборгованість окремо з поручителя, та
звернув стягнення на іпотечне майно в
рахунок погашення заборгованості
боржника. При цьому суд виходив з того,
що боржник є одночасно і іпотекодацем,
крім того, за зобов'язаннями боржника
поручитель повинен відповідати в тому
ж обсязі, що і боржник.

Проте з такими
висновками судів не можна погодитись з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 17 квітня 2008 року
між банком та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 7/28/170408 на суму
18 600 доларів США зі сплатою 13,00 %
річних. Відповідно до додаткової угоди,
укладеної між сторонами 05 листопада 2008
року № 7/28/170408, відсоткова ставка
становить 14 % річних на поточні потреби.
Строк виконання зобов'язань за
кредитним договором визначено до 16
квітня 2018 року (а. с. 16-21).

На забезпечення виконання своїх
зобов'язань 17 квітня 2008 року між банком
та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки №
7/28/170408-2 згідно з умовами якого ОСОБА_6
передав в іпотеку нерухоме майно -
земельну ділянку загальною площею 0,120
га, з цільовим призначенням для ведення
садівництва, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 26-29).

17 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_7
укладено договір поруки № 7/28/170408/-1,
згідно з умовами якого ОСОБА_7
поручилася перед банком відповідати за
зобов'язаннями ОСОБА_6 в повному обсязі
(а. с. 22).

Відповідно до п. 4 вказаного договору
поручитель і боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Пунктом 5 договору
визначено, що поручитель відповідає за
зобов'язаннями боржника в повному
обсязі, а саме: за повернення кредиту,
сплату процентів за користування ним,
комісії, сплату неустойки, а також за
відшкодування збитків, завданих
кредитору невиконанням або неналежним
виконанням боржником умов кредитного
договору (а. с. 22).

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань
утворилася кредитна заборгованість,
унаслідок чого банком було надіслано
письмову вимогу про дострокове
погашення заборгованості та наслідки
її невиконання у вигляді стягнення
боргу й звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняються виконанням,
проведеним належним чином. Загальні
умови виконання зобов'язання визначені
у ст. 526 цього Кодексу.

За правилами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, божник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«БМ Банк» звернулось до суду із
позовом, в якому просило солідарно
стягнути заборгованість із боржника та
поручителя, а також в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
звернути стягнення на предмет іпотеки,
встановити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів,
пов'язаних з кредитними
правовідносинами» (далі - постанова),
право способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, належить виключно
позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3,
4 ЦПК України).

Суд першої інстанції в порушення
вищезазначених норм права, ухвалив
рішення, яким безпідставно відмовив у
задоволенні позову в частині звернення
стягнення на іпотечне майно,
посилаючись на п. 49 постанови, не
врахувавши, що зазначеним пунктом лише
роз'яснено вимоги щодо резолютивної
частини рішення суду в разі
задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, не можна погодитись і з
рішенням апеляційного суду, який,
ухваливши рішення, фактично передбачив
окрему відповідальність боржника та
поручителя, не врахувавши при цьому, що
як договором поруки, так і нормами ЦК
України передбачено солідарну
відповідальність боржника та
поручителя, тобто, що солідарні
боржники залишаються зобов'язаними до
того моменту, поки їх обов'язок не буде
виконано повністю. Виконання обов'язку
в повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором. Боржник,
який виконав солідарний обов'язок, має
право пред'явити регресну вимогу до
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, крім частки, яка
припадає на нього.

За таких обставин ухвалені судові
рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
ухвалених судових рішень із передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 30 серпня 2013
року та рішення апеляційного суду
Харківської області від 17 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук Судді: А.О.
Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Г.В.
Юровська