Провадження №2/761/4727/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 липня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Антонов» про визнання
права власності на квартиру за
набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання права власності
на квартиру за набувальною давністю,
мотивуючи тим, що він з 2004 року мешкає в
квартирі АДРЕСА_1 та перебуває з
відповідачем в трудових відносинах.
Вказане житло було надано йому в
користування, як працівнику Філії ДП
«Антонов» «Серійний завод «Антонов»,
про що було укладено договір оренди.
Після спливу строку договору оренди,
позивач продовжує користуватися даною
квартирою, а відповідач, на балансі
якого знаходиться спірна квартира, не
пред'являв жодних вимог щодо
звільнення приміщення.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, направив до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до письмових пояснень
представника відповідача, позивач з
січня 2004 року проживає в квартирі за
адресою АДРЕСА_1. Про проживання
позивача в квартирі відповідачу було
відомо, оскільки позивач відкрито
користувався нею. Утримання квартири
здійснював виключно позивач за власні
кошти.

Таким чином, суд вважає за можливе
розглядати справу без участі
представника відповідача.

Частиною 4 ст. 174 ЦК України
передбачено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з позовної заяви,
вимоги позивача є законними,
обґрунтованими та не порушують права,
свободи та інтереси інших осіб, у
зв'язку з цим, у суду відсутні підстави
для відмови у прийнятті визнання
відповідачем позову.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення
виконавчого комітету Радянської
районної ради народних депутатів м.
Києва № 331 від 23.04.1990 року квартиру
АДРЕСА_1 в Києві включено в число
службових житлових приміщень
Київського авіаційного виробничого
об'єднання.

Як вбачається з матеріалів справи
Державне підприємство «Київський
авіаційний завод «Авіант» є
правонаступником Київського
авіаційного виробничого об'єднання. У
зв'язку з приєднанням ДП підприємство
«Київський авіаційний завод «Авіант»
до ДП Авіаційний науково-технічний
комплекс ім.. О.К. Антонова, воно
втратило статус юридичної особи, на
його базі був створений відокремлений
підрозділ - Філія ДП АНТК ім.. О.К.
Антонов «Серійний завод «Антонов» і
головне підприємство стало його
правонаступником. Відповідно до наказу
Мінпромполітики України № 17 від 22.01.2010
року головне підприємство змінило
назву на ДП «Антонов»; на теперішній
час філія має назву Філія Державного
підприємства «Антонов» «Серійний
завод «Антонов».

Згідно довідки Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 16.07.2014 року та
інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
щодо об'єкта нерухомого майна, квартира
АДРЕСА_1 на праві власності не
зареєстрована.

Згідно довідки Філії Державного
підприємства «Антонов» «Серійний
завод «Антонов» позивач ОСОБА_1 в січні
2004 року вселився у вищевказану
квартиру на законних підставах і на
теперішній час проживає в ній.

Також судом встановлено, що позивач
перебуває з відповідачем в трудових
відносинах з 2004 року.

Факт проживання позивача в спірній
квартирі з 2004 року підтверджується
також Договором про компенсацію
експлуатаційних комунальних витрат за
проживання в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набуваються за рішенням суду (ч. 4 ст. 344
ЦК України)

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач ОСОБА_1 добросовісно
заволодів квартирою, відкрито та
безперервно володіє протягом останніх
10 роки, а тому відповідно до ст. 344 ЦК
України суд вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 181, 344 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 59, 60, 88, 174, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за
набувальною давністю на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя