Справа № 127/7706/14-ц
Провадження 2-о/127/370/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

при секретарі Чінаровій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за заявою ОСОБА_1 за участю
заінтересованої особи відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції про встановлення факту
належності до польської
національності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду за участю
заінтересованої особи відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції із заявою про встановлення
факту належності до польської
національності.

В заяві зазначено, що заявник є сином
ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1 від 26.06.2001
року, яке зареєстроване виконкомом
Парпуровецької сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
про що в книзі записів актів
громадянського стану про народження 16
червня 1958 року зроблено відповідний
запис №15.

Відповідно до цього свідоцтва про
народження запис у графі відомості про
матір «ОСОБА_2, українка».

Вказаний запис був зроблений
помилково, оскільки мати заявника -
ОСОБА_2 була польської національності.
Баба заявника по материній лінії
ОСОБА_3 та прабаба - ОСОБА_4 були родом з
села Бабска Равського повіту
Лозинського воєводства, проживали у
Польщі, проте документи про їх
походження не збереглися. Згодом баба
ОСОБА_3 вийшла заміж разом з сім'єю та
своєю матір'ю (прабабою заявника)
ОСОБА_4 переїхали в Україну. За
радянських часів вони змушені були
приховувати свою справжню
національність, оскільки в той час
поляки зазнавали утисків та гонінь зі
сторони влади. Баба та прабаба заявника
виховували своїх дітей, внуків та
правнуків за польськими традиціями, у
родині розмовляли польською мовою.
Підтвердженням цього факту є те, що
родичі сповідували католицьку віру,
коли заявник був малим мати, баба та
прабаба читали казки польською мовою,
розповідали про своє польське
походження, також сім'я ходила до
костьолу та святкувала католицькі
свята. Родичі заявника змушені були
приховувати свою справжню польську
національність,

Оскільки прабаба, баба та мати ОСОБА_2
були поляками, отже заявник також
поляк. Щоб відновити свою
національність він звернувся до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області з проханням
внесення відповідних змін до актових
записів: про народження серії НОМЕР_1
від 26.06.2001 року зареєстроване
виконкомом Парпуровецької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області, складеного на ОСОБА_1, а саме в
графі «відомості про матір» виправити
з «українка» на «полька»; та в
свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від
12.08.1983 року, складеного на ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області, а саме в
графі «відомості про нареченого»
виправити національність з
«українець» на «поляк», але йому було
відмовлено у зв'язку з відсутністю
документів, які б підтверджували факт,
що мати заявника була полькою.

Заявник вважає себе поляком та має
бажання відновити своє етнічне
походження, що стало причиною
звернення до суду з заявою.

В судовому засіданні представник
заявника підтримала заяву про
встановлення факту належності до
польської національності, посилаючись
на викладені в ній обставини.

Представник заінтересованої особи -
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилась, подала заяву про вирішення
справи на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника
заявника, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд дійшов до
висновку, що заява обґрунтована та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Заявник є сином ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 26.06.2001
року, яке зареєстроване виконкомом
Парпуровецької сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
про що в книзі записів актів
громадського стану про народження 16
червня 1958 року зроблено відповідний
запис №15.

Відповідно до вищезазначеного
свідоцтва про народження запис у графі
відомості про матір «ОСОБА_2, українка».

Зі слів заявника його мати ОСОБА_2 була
польської національності. Баба
заявника по материній лінії ОСОБА_3 та
прабаба - ОСОБА_4 були родом з села
Бабска Равського повіту Лозинського
воєводства, мешкали в Польщі, проте
документи про їх походження не
збереглися. Згодом баба ОСОБА_3 вийшла
заміж і разом з сім'єю та своєю матір'ю
(прабабою заявника) ОСОБА_4 переїхали в
Україну. За радянських часів вони
змушені були приховувати свою справжню
національність, оскільки в той час
поляки зазнавали утисків та гонінь зі
сторони влади. Баба та прабаба
заявника виховували своїх дітей,
онуків та правнуків за польськими
традиціями, у родині розмовляли
польською мовою. Підтвердженням цього
факту є те, що родичі сповідували
католицьку віру, розповідали про своє
польське походження, також сім'я ходила
до костьолу та святкувала католицькі
свята.

Оскільки прабаба, баба та мати ОСОБА_2
були поляками заявник також поляк. Про
польське походження родини заявника
свідчать їх польські прізвища та імена.
Даний факт підтвердили також допитані
в судовому засіданні свідки.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав
показання про те, що добре знає
заявника та його дочку, а також те, що
вони сповідують польську віру. Дочка
ОСОБА_1 відвідує костьол.

Зі слів свідка ОСОБА_7 заявника він знає
біля 15 років як прекрасного сім'янина,
його мати та родичі поляки, сповідують
польську віру та культуру, часто їздять
до м. Кракова в Польщі.

Відповідно до ст. 35 Конституції України
кожен має право на свободу світогляду
та віросповідання.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що
фізична особа має право на збереження
своєї національної, культурної,
релігійної, мовної самобутності, а
також право на вільний вибір форм та
способів прояву своєї
індивідуальності, якщо вони не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства.

Відповідно до Закону «Про національні
меншини» від 25.06.1992 року №2494-XП
громадяни України мають право вільно
обирати та відновлювати
національність. Примушення громадян у
будь-якій формі до відмови від своєї
національності не допускається.

З огляду на викладене та керуючись ст. 35
Конституції України, ст. 300 ЦК України,
ст. 11 Закону України «Про національні
меншини в Україні», ст.ст. 10,60,61,213-215, ч.2
ст. 256 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що мати ОСОБА_2 є
польської національності.

Зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області у встановленому
порядку внести зміни до актів
цивільного стану, а саме:

в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 серії
НОМЕР_3 від 20.05.1999 року, зареєстрованому
виконкомом Парпуровецької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області в графі «національність»
виправити з «українка» на «полька»;

в свідоцтві про народження ОСОБА_1
НОМЕР_1 від 26.06.2001 року зареєстрованому
виконкомом Парпуровецької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області в графі «відомості про матір»
виправити з «українка» на «полька»;

в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 від
12.08.1983 року, складеному на ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 Жовтневим відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області в графі
«відомості про нареченого» виправити
національність з «українець» на
«поляк».

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами, відсутніми в
судовому засіданні, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення
суду.

Суддя: