Справа № 360/381/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі:
головуючого - судді Додатко В.Д.

при секретарі
- Буларга Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Бородянка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В
И В :

В лютому 2014 році позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом, який в
процесі розгляду уточнила - збільшила
розмір позовних вимог, мотивуючи свої
вимоги,тим,що вона з відповідачем
перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31
березня 1999 року, який за рішенням
Бородянського районного суду від 14
березня 2012 року розірвано.

В період шлюбу з відповідачем ними було
придбано: легковий автомобіль «Опель»
д.н.з.НОМЕР_1, вартістю 40 000; холодильник
«Атлант» вартістю 3000 грн.; пральну
машину «Бош» вартістю 2245 грн.;
мікрохвильову піч «Самсунг» вартістю
740 грн.; диван-софа вартістю 3000 грн.;
м'який куточок вартістю 4000 грн.; котел
двухконтурний «Мікра-2» з
комплектуючими вартістю 4849 грн.;
телевізор «LG» вартістю 2500 грн., праску
вартістю 300 грн.; кухонний посуд
вартістю 500 грн., на загальну суму 61134
грн., що є їх спільною сумісною
власністю. Тому просила залишити все
спільно нажите майно відповідачу
ОСОБА_2, а стягнути з нього на її користь
12 вартості майна, а саме 30567 грн. і
просила визнати її особистою власністю
телевізор «Самсунг» вартістю 2500 грн. та
палас вартістю 500 грн., а всього майна на
суму 3000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною
позовною заявою, мотивуючи свої
вимоги,тим,що він з відповідачкою
перебував у зареєстрованому шлюбі з 31
березня 1999 року, який за рішенням
Бородянського районного суду від 14
березня 2012 року розірвано. За час
спільного сімейного проживання ними
було спільно придбано майно, а саме:
м'який куточок вартістю - 3.500 грн.;
меблеву стінку вартістю 3000 грн.;
телевізор вартістю 2.500 грн.;праска
вартістю 300 грн.; меблева кухонна стінка
вартістю 1.500 грн.; холодильник вартістю
3000 грн.; меблевий кухонний куточок
вартістю - 800 грн.; ДВД програвач
вартістю 600 грн.; кухонний посуд
вартістю 500 грн.; палас вартістю 500 грн.,
майна на загальну суму 16.200 грн. , що був
їхньою спільною сумісною власністю,
дане спільно нажите майно віддав
ОСОБА_1 при добровільному розподіли,
яке в подальшому допомогли перевезти
батьки ОСОБА_1 і просив визнати його
особистою власністю майно, яке придбав
за час припинення шлюбних відносин, а
саме: холодильник «Атлант» вартістю 2530
грн.; диван вартістю 1000 грн.; м'який
куточок вартістю 1750 грн. кухонний посуд
вартістю 1000 грн. та легковий
автомобіль «Опель» д.н.з.НОМЕР_1,
вартістю 16 000 грн. а всього майна на
суму 22280 грн. Просив залишити ОСОБА_1
спільно нажите майно, яке розподілили в
добровільному порядку, і яке
знаходиться у ОСОБА_1, а саме: м'який
куточок вартістю - 3.500 грн.; меблеву
стінку вартістю 3000 грн.; телевізор
вартістю 2.500 грн.; праску вартістю 300
грн.; меблева кухонна стінка вартістю
1.500 грн.; холодильник вартістю 3000 грн.;
кухонний меблевий куточок вартістю 800
грн.; ДВД програвач вартістю 600 грн.;
кухонний посуд вартістю 500 грн.; палас
вартістю 500 грн.; комп'ютер вартістю 6.500
грн. ; письмовий стіл вартістю 1.700 грн.;
кошти в сумі 4.200 грн. за котел. , всього
майна на 28600 грн.

ОСОБА_2 просив при розподіли залишити
собі із спільно нажитого майна
подружжя, майно , а саме: пральну машину
«Бош» вартістю 2245 грн.;мікрохвильову
піч «Самсунг» вартістю 740 грн., всього
майна на загальну суму 2985 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позов підтримала і
викладене позивачем в позові
підтримала, зустрічний позов не
визнала.

Представник відповідача ОСОБА_5, в
судовому засіданні позов ОСОБА_1 не
визнала повністю, зустрічний позов
підтримала, суду пояснила, що ОСОБА_2 в
добровільному порядку розподілив
спільно нажите майно із ОСОБА_1, яке
остання перевезла за допомогою своїх
батьків, а саме м'який куточок вартістю
- 3.500 грн.; меблеву стінку вартістю 3000
грн.; телевізор вартістю 2.500 грн.;праска
вартістю 300 грн.; меблева кухонна стінка
вартістю 1.500 грн.; холодильник вартістю
3000 грн.; меблевий кухонний куточок
вартістю - 800 грн.; ДВД програвач
вартістю 600 грн.; кухонний посуд
вартістю 500 грн.; палас вартістю 500 грн.,
майна на загальну суму 16.200 грн., також
заперечила про наявність спільного
майна яке зазначено в позові позивача
ОСОБА_1, а саме диван-софа вартістю 3000
грн., м'якого куточка вартістю 4000 грн.,
легкового автомобіля «Опель»
д.н.з.НОМЕР_1, вартістю 40000 грн..

Вислухавши пояснення представників
сторін, покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12.
дослідивши письмові докази по справі,
що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов
ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі 31
березня 1999 року, який за рішенням
Бородянського районного суду від 14
березня 2012 року розірвано., визнається
сторонами. Від спільного шлюбу сторони
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 лютого 2014 року рішенням
Бородянського районного суду
Київської області з ОСОБА_1 було
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання сина в розмірі 500 грн.
щомісячно. 16 квітня 2014 року рішенням
Бородянського районного суду
Київської області ОСОБА_1 було
відмовлено у позові про визначення
місця проживання дитини, оскільки
ОСОБА_10 виявив бажання проживати разом
з батьком ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_4 посилаються на
те, що в період шлюбу з відповідачем
ними було придбано: легковий
автомобіль «Опель» д.н.з.НОМЕР_1,
вартістю 40 000; холодильник «Атлант»
вартістю 3000 грн.; пральну машину «Бош»
вартістю 2245 грн.; мікрохвильову піч
«Самсунг» вартістю 740 грн.; диван-софа
вартістю 3000 грн.; м»який куточок
вартістю 4000 грн.; котел двухконтурний
«Мікра-2» з комплектуючими вартістю 4849
грн.; телевізор «LG» вартістю 2500 грн.,
праску вартістю 300 грн.; кухонний посуд
вартістю 500 грн., на загальну суму 61134
грн., просила визнати її особистою
власністю телевізор «Самсунг»
вартістю 2500 грн. та палас вартістю 500
грн., а всього майна на суму 3000 грн.
відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України,
хоча жодного доказу на підтвердження
не надала, і та телевізор «Самсунг»
взагалі не входив до списку розподілу
спільно нажитого майна подружжя. В
судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник заперечували, що відбувся
добровільний розподіл майна між
сторонами по справі.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_5 посилаються на
те, що між сторонами фактично відбувся
добровільний розподіл майна, а саме
ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 із спільно
нажитого майна м'який куточок вартістю
- 3.500 грн.; меблеву стінку вартістю 3000
грн.; телевізор вартістю 2.500 грн.;праска
вартістю 300 грн.; меблева кухонна стінка
вартістю 1.500 грн.; холодильник вартістю
3000 грн.; меблевий кухонний куточок
вартістю - 800 грн.; ДВД програвач
вартістю 600 грн.; кухонний посуд
вартістю 500 грн.; палас вартістю 500 грн. і
також забрала речі дитини сина ОСОБА_10
які є неподільні, а саме комп'ютер
вартістю 6.500 грн. ; письмовий стіл
вартістю 1.700 грн. Від будь-якої
компенсації ОСОБА_2 відмовляється.

Відповідно до ст..60 СК України,
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить чоловікові та дружині на
праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з показів свідків
зі сторони позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які засвідчили в судовому
засіданні, що ОСОБА_1 вивезла з квартири
речі, які нібито надавалися їй у
користування, а саме холодильник,
меблеву стінку, кухонну стінку,
телевізор і палас. Дитячі речі
комп'ютер та комп'ютерний стіл
дарувалися ОСОБА_10 і тому їх також
забрали з квартири ОСОБА_2 , тому суд
критично ставиться до їх показів, в
частині що ці речі надавалися у
користування ОСОБА_1 і приймає їх як
доказ того, що між сторонами по справі
фактично відбувся добровільний
розподіл майна. Свідок ОСОБА_15 лише
засвідчила факт проживання ОСОБА_1
разом з ОСОБА_2

Як вбачається з показів свідків
зі сторони ОСОБА_2 - ОСОБА_10 син сторін
по справі, що його мати ОСОБА_1 вивезла з
квартири все майно,залишила пральну
машину, мікрохвильову піч і що він з
особистих коштів які йому були
подаровані на день народження в сумі 4200
грн., віддав матері ОСОБА_1 за котел який
остання хотіла забрати з квартири.
Свідок ОСОБА_12 засвідчила в судовому
засіданні, що бачила біля під'їзду
квартири АДРЕСА_1 грузовий автомобіль
на який грузили великі речі, при цьому
була присутня матір ОСОБА_1, це було в 2007
році, оскільки свідок заселялася також
у квартиру поверхом вище. Свідок ОСОБА_9
та ОСОБА_11 засвідчили, що дійсно між
сторонами по справі відбувся
добровільний розподіл майна.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч.1,4,5 ст.71 СК України,
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо чоловік та
дружина не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

При цьому суд не вважає за можливе
включити до складу спільного сумісного
майна бувшого подружжя сторін майно,
яке зазначає позивач зокрема легковий
автомобіль «Опель» д.н.з.НОМЕР_1,
вартістю 16000 грн., диван - софа, вартістю
3000 грн., м'який куточок вартістю 4000
грн.,праску вартістю 300 грн., кухонний
посуд вартістю 500 грн., м'який куточок
вартістю 1750 грн., диван вартістю 1000
грн.,кухонний посуд вартістю 1000 грн.,
оскільки на момент розгляду справи
сторони не надали суду доказів на їх
придбання.

Згідно з вимогами ст..214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають істотне значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог заперечень,
крім випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають істотне значення
для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, покази
сторін по справі, їх представників,
свідків, суд вважає за необхідне
частково задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 180, 181, 183
Сімейного кодексу України, ч.1 та ч.2 ст.70
ч.1,4,5 ст.71 СК України ст. ст.10,11, 60, 209, 212.
214-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково .

Видиліти та залишити в особисту
власність ОСОБА_1 із спільного майна
подружжя : телевізор " LG" вартістю 2.500
дві тисячі п'ятсот грн.; палас вартістю
500 п"ятсот грн., праску вартістю триста
300 грн.; меблеву кухонну стінку вартістю
одна тисяча п'ятсот 1.500 грн., меблевий
кухонний куточок вартістю 800 вісімсот
грн.;ДВД програвач вартістю 600 шістсот
грн.; кухонний посуд вартістю 500 п'ятсот
грн., м'який куточок вартістю 3500 три
тисячі п'ятсот грн. меблеву стінку
вартістю 3000 три тисячі грн.,а всього
майна на суму 13200 тринадцять тисяч
двісті гривень, дане спільно нажите
майно подружжя знаходиться у володінні
ОСОБА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовільнити
частково.

Видиліти та залишити в особисту
власність ОСОБА_2 із спільного майна
подружжя: котел "Мікра-2" з
комплектуючими вартістю 4849 чотири
тисячі вісімсот сорок дев'ять грн.,
пральну машину "Бош" вартістю 2245 дві
тисячі двісті сорок п'ять грн.;
мікрохвильову піч "Самсунг" вартістю 740
сімсот сорок грн., холодильник Атлант
вартістю 2530 дві тисячі п'ятсот
тридцять гривень ,а всього майна на
суму 10 364 десять тисяч триста
шістдесят чотири гривні, дане спільно
нажите майно подружжя знаходиться у
володінні ОСОБА_2.

В іншій частині в позовах ОСОБА_1
та ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного
суду Київської області через
Бородянський районний суд Київської
області.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя В.Додатко