УХВАЛА

іменем україни

30 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» про відшкодування
майнової шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, за касаційною
скаргою ОСОБА_3, подану представником -
ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 18 вересня 2013 року о 20 год. 40 хв. на
перехресті бул.
Л.Українки - пров. Щорса у м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
(далі - ДТП) за участю автомобілів
«Ауді», державний номер НОМЕР_1, який
належить їй на праві власності, під
керуванням ОСОБА_7 та автомобіля
«Мерседес», державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4, в результаті якої
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Сума завданої їй шкоди
складає 85 419 грн 90 коп. Постановою
Печерського районного суду від
14 жовтня 013 року ОСОБА_4 визнано винною
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України. Оскільки ОСОБА_4
відмовляється добровільно
відшкодувати завдані збитки, позивачка
просила стягнути за її користь з
останньої вказану суму завданої шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року позов
ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі
39 603 грн 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 у відшкодування
майнової шкоди витрати на проведення
авто товарознавчої експертизи у
розмірі 2 500 тис. грн. Стягнуто з ПрАТ
«УАСК АСКА» на користь ОСОБА_3 суму
страхового відшкодування у розмірі 50
тис. грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат
витрати на правову допомогу у розмірі 3
630 грн Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 у відшкодування судових витрат
судовий збір у розмірі
421 грн 04 коп. Стягнуто з ПрАТ «УАСК АСКА»
на користь ОСОБА_3 у відшкодування
судових витрат витрати на правову
допомогу у розмірі 4 311
грн 36 коп. Стягнуто з ПрАТ «УАСК АСКА»
на користь ОСОБА_3 у відшкодування
судових витрат судовий збір у розмірі
500 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2014 року рішення районного суду
в частині стягнення витрат на правову
допомогу скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення. У задоволенні
позову про стягнення з ОСОБА_4 та ПрАТ
«УСК АСКА» на користь ОСОБА_3 витрат на
правову допомогу відмовлено. У решті
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права й порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду в частині стягнення
витрат на правову допомогу та залишити
в цій частині в силі рішення суду
першої інстанції.

В іншій частині судові рішення не
оскаржуються, тому у касаційному
порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК
України).

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
про стягнення витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції виходив
із того, що у зв'язку із задоволенням
позову на підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідачів стягненню підлягають
понесені позивачем витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката,
пропорційно до задоволених судом
розміру позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення витрат на правову
допомогу, апеляційний суд виходив із
того, що позивачем не надано суду
документів, які свідчать про оплату
адвокату гонорару, пов'язаного із
наданням правової допомоги, оформлених
у встановленому законом порядку,
оскільки особиста квитанція адвоката
не є належним та допустимим доказом
такої оплати.

Проте повністю погодитись із таким
висновком апеляційного суду не можна,
оскільки його суд дійшов із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду в частині
відмови у стягненні витрат на правову
допомогу не відповідає.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
відносяться, зокрема, витрати на
правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

З матеріалів справи вбачається, що при
зверненні до суду з позовом,
ОСОБА_3 2 грудня 2013 року уклала з
адвокатом ОСОБА_5 договір про надання
правової допомоги, згідно з п. 1.6 якого
останній має право здійснювати свої
повноваження по представленню
інтересів клієнта у рамках ст. ст. 27, 31,
38, 40, 42, 44 ЦПК України в будь-якій судовій
інстанції.

Відповідно чч. 1, 2 ст. 30 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» гонорар є формою
винагороди адвоката за здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги.

Згідно наданого адвокатом ОСОБА_5 акту
приймання-передачі послуг з правової
допомоги № 1 останнім було затрачено 16
годин 3 хвилини роботи за надання
правової допомоги.

Відповідно до додаткової угоди до
договору про надання правової допомоги
від 2 грудня 2013 року № 0212-01-2013, ОСОБА_3
сплатила адвокату ОСОБА_5 грошові кошти
за надання правової допомоги у розмірі
8 тис. грн, що підтверджується
квитанцією № 2 від 2 грудня 2013 року.

Проте апеляційний суд вважав, що
вказана квитанція не є належним та
допустимим доказом на підтвердження
сплати коштів за надання правової
допомоги.

Відповідно до п. 14.1.226 ст. 14 ПК України
самозайнята особа - платник податку,
який є фізичною особою - підприємцем
або провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Адвокат ОСОБА_5 здійснює адвокатську
діяльність індивідуально, тому не є
підприємцем, а розглядається як
фізична особа в цивільних
правовідносинах, отже, на нього при
здійсненні його професійної
діяльності поширюється дія норм ЦК
України.

За таких обставин, квитанція від 2
грудня 2013 року № 2 є належним та
допустимим доказом, який підтверджує
оплату позивачем гонорару адвоката,
пов'язаного із наданням правової
допомоги. Крім того, згідно з п. 4.3
додаткової угоди від 2 грудня 2013 року №
0212-01-2013/01 до договору про надання
правової допомоги від 2 грудня 2013 року
№ 0212-01-2013, у якості авансу за правову
допомогу адвоката, клієнт сплатив на
користь адвоката суму у розмірі 8 тис.
грн, є належним та допустимим доказом у
даній справі, оскільки містить
інформацію стосовно предмета
доказування, а саме понесених
позивачем витрат на правову допомогу.

Таким чином, апеляційний суд всупереч
вимогам ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України
зазначене не врахував, не застосував
норми законодавства, які підлягали
застосуванню та прийшов до
передчасного висновку про
неналежність доказів сплати витрат на
правову допомогу.

Прохання касаційної скарги про
залишення без змін рішення суду в
частині витрат на правову допомогу
передчасне, оскільки апеляційний суд з
формальних неправильних підстав
відмовивши у цих вимогах, сам розмір
компенсації витрат на правову допомогу
не перевірив.

При цьому положенням Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат, на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах»,
затверджено граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу, пов'язаних з розглядом справ.
Так, граничний розмір витрат на правову
допомогу не може перевищувати 40 %
розміру мінімальної заробітної плати
за годину роботи фахівця у галузі
права, тобто 487 грн 20 коп. за одну годину
роботи.

Склад та розміри витрат, пов'язаних
оплатою правової допомоги, входить до
предмета доказування у справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін.), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанція до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

За таких обставин рішення апеляційного
суду в частині відмови у стягненні
витрат на правову допомогу не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухваленого рішення з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану
представником - ОСОБА_5, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2014 року в частині вирішення
вимог про стягнення витрат на правову
допомогу скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко