Головуючий суду 1 інстанції - Полєно
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 2/409/122/14
Провадження № 22ц/782/1858/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Матвєйшиної О.Б., Туренко
С.І.,

при секретарі- Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Білокуракинського районного
суду Луганської області від 03 квітня
2014 року у цивільній справі за заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про забезпечення
позову, -

в с т
а н о в и л а:

В квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась
з позовом до суду про стягнення боргу
за договором позики у сумі 77 000 грн.

03 квітня 2014 року ОСОБА_3
звернулась з заявою до суду про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 на
суму 77 000 грн., яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1., на склад, який
знаходиться на території колишнього
КСП „Ленінський" смт. Білокуракине та
на майно, яке знаходиться в інших
місцях та в інших осіб, посилаючись на
те, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, так як боржник
не приймає ніяких заходів щодо
погашення боргу.

Ухвалою Білокуракинського
районного суду Луганської області від
03 квітня 2014 року заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову задоволено.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2,
подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
судової палати приходить до
наступного:

Постановляючи оскаржувану
ухвалу, суд першої інстанції керувався
положеннями ст.ст. 151,153 ЦПК України та
виходив з того, що причини, за яких
необхідно задовольнити заяву про
забезпечення позову є обгрунтованими,
а тому дійшов висновку про задоволення
заяви.

Таких висновків суд дійшов з
порушенням порядку вирішення цього
питання.

Згідно зі ст.151 ЦК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв"язку з якими належить забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, та інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
N 9 «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи
неповинні перешкоджати господарській
діяльності юридичної особи або
фізичної особи, яка здійснює таку
діяльність і зареєстрована відповідно
до закону як підприємець. Вирішуючи
питання про забезпечення позову, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про
забезпечення позову, суд першої
інстанції лишив поза увагою ту
обставину, що нерухоме майно, щодо
якого накладено арешт, не є предметом
позову, а також не є власністю
відповідача. Право власності на
частину вказаних об'єктів нерухомості
зареєстроване за колишньою дружиною
відповідача, до якої позов не
заявлявся.

Отже, арешт може бути накладено на
майно відповідача лише в межах ціни
позову, яка в даному випадку становить
77 000 грн. За даними ж, що містяться у
матеріалах справи вартість майна, на
яке судом накладено арешт, значно
перевищує ціну позову та частина майна
належить не відповідачу, а іншій особі.

При цьому, у суду не має підстав
для застосування заходів забезпечення
позову щодо арешту конкретного майна,
якщо воно не є предметом позову.

Грошові кошти чи інше конкретне
майно, на яке може бути накладено арешт,
виходячи з ціни позову, виявляє та
визначає державний виконавець при
виконанні ухвали про застосування
заходів забезпечення позову з
додержанням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» під час
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції передчасно дійшов
висновку про накладення арешту на
конкретне майно, яке було зазначено
ОСОБА_3 в заяві про забезпечення позову,
без з'ясування його належності
відповідачу, що свідчить про
порушення судом першої інстанції
порядку вирішення цього питання.

Відповідно до ст.312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду
першої інстанції і постановляє ухвалу
з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, ухвалу суду
першої інстанції скасувати і
повернути справу до суду першої
інстанції для вирішення питання у
встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України,
судова колегія,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити
частково.

Ухвалу Білокуракинського районного
суду Луганської області від 03 квітня
2014 року у цивільній справі за заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про забезпечення
позову - скасувати, справу направити до
того ж суду для вирішення питання у
встановленому законом порядку.

Ухвала апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржена до касаційної
інстанції - Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: