ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді ЦИМБАЛ
І.К.

при секретарях - Троян С.П.,
Тяпка Т.І., Зленко Ю.М., Єфремов В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про
стягнення боргу за договором позики,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
про визнання правочину не дійсним -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3, про
стягнення заборгованості за договором
позики, посилаючись на те, що вона
надала ОСОБА_3 у борг грошові кошти в
розмірі 250000 доларів США, які останній
зобов'язався повертати частинами по 5000
доларів кожного місяця і здійснити
остаточне повернення позики за чотири
роки. Вказану угоду сторони оформили
розпискою. Проте, ОСОБА_3 не виконує
умови договору, а саме не повертає
грошові кошти, у зв'язку з чим ОСОБА_2
просить стягнути з ОСОБА_3 штрафну
санкцію у вигляді 3% річних від
простроченої суми, проценти за
користування грошовими коштами,
моральну шкоду та судові витрати, які
складаються із судового збору та
витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 вимоги підтримав просив
задовольнити останні з урахування
збільшення їх розміру.

Представник ОСОБА_3 проти задоволення
позову заперечував, посилаючись на те,
що проценти по договору між сторонам
передбачені не були, а тому їх
стягнення є незаконним. Крім того,
представник ОСОБА_3 зазначив, що вимога
про стягнення моральної шкоди також є
необґрунтованою, оскільки у даному
випадку договором стягнення моральної
шкоди не передбачено і ОСОБА_3 не довела
спричинення їй моральної шкоди. Також,
представник ОСОБА_3 пояснив, що вимога
про стягнення 3% річних від
простроченої суми також є
необґрунтованою, оскільки ОСОБА_3 не
укладав з ОСОБА_2 договорів позики, у
зв'язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з
зустрічним позовом до ОСОБА_2, про
визнання договору позики, по якому
ОСОБА_2 бажає стягнути з ОСОБА_3 кошти,
який просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення
зустрічного позову заперечував,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 та
представником останнього в судовому
засіданні не доведено позовні вимоги,
більше того обставину того, що між
сторонами був укладений оспорюваний
правочин підтверджується висновком
експерта, який ОСОБА_3 та представником
останнього не спростовано.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає встановленими наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

10.11.2012 року сторони уклали договір
позики відповідно до якого ОСОБА_2
позичила ОСОБА_3 грошові кошти в сумі
250000 доларів США, які останній
зобов'язався повернути протягом
чотирьох років, шляхом виплати по 5000
доларів кожного місяця /а.с. 5/. Вказаний
договір оформлено розпискою.

Заперечуючи проти первісних позовних
вимог ОСОБА_3 та представник останнього
посилались на те, що ОСОБА_3 договір не
укладав, у зв'язку з чим у зустрічному
позові просив визнати договір позики
не дійсним.Проте, доводи ОСОБА_3 та
представника останнього
спростовуються висновком експертів
відповідно до якого встановлено, що
оспорюваний правочин був укладений
саме ОСОБА_3 /а.с. 82 - 86/. В свою чергу,
ОСОБА_3 та представник останнього
згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надали
доказів на підтвердження своїх вимог
та спростування встановлених в
судовому засіданні вище зазначених
обставин, у зв'язку з чим в задоволенні
зустрічного позову суд відмовляє.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій же сумі, що були передані йому
позичальником) у строк та в порядку
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з розписки, остаточний
строк виконання зобов'язання не настав,
тому ОСОБА_2 просить стягнути з
ОСОБА_3 штрафну санкцію у вигляді 3%
річних від простроченої суми боргу, що
в свою чергу суд вважає законним та
обґрунтованим. Так, між сторонами був
укладений договір позики, умови по
поверненню грошових коштів ОСОБА_3 не
виконує, розрахунок 3% є вірним і
представником ОСОБА_3 доказів на
спростування розрахунку згідно ч. 1 ст.
60 ЦПК України не надано.

ОСОБА_7 також просить стягнути з ОСОБА_3
проценти за користування кредитом
виходячи з розміру облікової ставки
Національного банку Українизгідно ст.
1048 ЦК України, проте суд вважає, що в
задоволенні цієї частини позовних
вимог слід відмовити.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Договір позики вважається
безпроцентним, якщо він укладений між
фізичними особами на суму, яка не
перевищує п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян і не пов'язаний із здійсненням
підприємницької діяльності хоча б
однією із сторін; позичальникові
передані речі, визначені родовими
ознаками.

Виходячи із змісту договору позики
вбачається, що сплата процентів за
користування грошовими коштами між
сторонами не передбачена.

Виходячи із змісту ст. 1048 ЦК України
вбачається, що для реалізації права
позикодавця на отримання процентів
порядок їх сплати має бути
передбачений договором, оскільки за
відсутності розміру процентів, в разі
якщо порядок сплати процентів
передбачений договором, розмір
процентів визначається на рівні
облікової ставки Національного банку
України.

Таким чином, в разі не встановлення
розміру процентів, але за умови, що
договором передбачений порядок їх
сплати, проценти можуть бути стягнуті,
чого у даному випадку немає.

Крім того, представником ОСОБА_2 не
доведено спричинення останній
моральних стражданьОСОБА_3.Також,
договором позики не передбачено
виплату моральної шкоди, у зв'язку з чим
у задоволенні позовних вимог в цій
частині також суд відмовляє.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат на
правову допомогу також задоволенню не
підлягають, оскільки ОСОБА_2 не надала
доказів їх понесення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 61,79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ч. 1
ст. 526, ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ст. 1048, ч. 1 ст. 1049,
ч. 1 ст. 1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, проживає за адресою:
АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_2 - 3 % річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в розмірі 2208 доларів США,
що по курсу НБУ станом на 13.06.2014 рік - 11
грн. 728 коп. за 1 долар США становить 25901
грн. 17 коп., судові витрати в розмірі 259
грн., а всього стягнути 26160 /двадцять
шість тисяч сто шістдесят/ грн. 17 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду м.
Києва через Дарницький районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий: