________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2680/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

судді Пучкової І.М.

за участю
секретаря Єгорової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Одеська міська рада, про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та визначення
порядку користування земельною
ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
усунення перешкод у користуванні
ОСОБА_1 земельною ділянкою, площею 0,0097
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом знесення ОСОБА_2 металевого
паркану, та визначення порядку
користування земельною ділянкою,
відповідно до якого ОСОБА_1 має
переважне право користування
земельною ділянкою, площею 0,0097 га, що
розташована за цією ж адресою,
пропорційно розміру його частки у
спільній частковій власності на
будинок. Позивач посилається на те, що у
його фактичному користуванні
знаходилось 14/40 частин будинку АДРЕСА_1,
тому його частина земельної ділянки
була площею 0,0474 га. 28 квітня 2000 року
рішенням Одеської міської ради ОСОБА_1
було передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку, площею 0,0377
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач стверджує, що, оскільки йому
було передано земельну ділянку, площею
0,0377 га, замість належної 0,0474 га, він
погодився з ОСОБА_2, що вона не буде
перешкоджати йому у користуванні
залишком земельною ділянкою. Позивач
посилається, що надалі ОСОБА_2
безпідставно отримала у власність за
державним актом земельну ділянку,
площею 0,0097 га., возвела на межі
металевий паркан та заважає
користуватися йому земельною ділянкою,
не зважаючи на домовленість між ними на
протязі 13 років.

Відповідач заперечила проти
задоволення позову, посилаючись на
його безпідставність та
необґрунтованість, оскільки отримала
державний акт на земельну ділянку,
площею 0,0683 га, за адресою: АДРЕСА_1, до
набуття права власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку, площею 0,0377 га, за тією
ж адресою. Ніякою усної домовленості
між ними не було, вона користується та
збудувала паркан на своїй ділянці.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, заперечень проти
позову не надавав.

Дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов є необґрунтованим та
задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що,
згідно з договором купівлі-продажу від
15 грудня 1999 року, ОСОБА_3 продала,
а ОСОБА_1 купив 14/40 частин житлового
будинку під АДРЕСА_1.

25 липня 2001 року ОСОБА_1 отримав
державний акт серії ІІІ-ОД за № 019988 на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,0377 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 01 серпня 1997 року,
ОСОБА_3 надала заяву до виконавчого
комітету, за якою вона претензій до
ОСОБА_2 з питань суміжного
землекористування за адресою: АДРЕСА_1,
не має.

26 січня 1998 року ОСОБА_2 отримала
державний акт серії ІІ-ОД за № 033151 на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,0683 га, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть, якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження свої
майном.

Позивач не довів, що у нього на праві
власності або користуванні перебуває
земельна ділянка, площею 0,0097 га, про
усунення перешкод якою у користуванні
він просить.

Також не знайшло свого підтвердження
посилання позивача, що між ним та
ОСОБА_2 була усна домовленість на
користування земельною ділянкою, на
яку згодом ОСОБА_2 отримала право
власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 набула
право власності на земельну ділянку
площею 0,0683 га, за адресою: АДРЕСА_1, за
згодою колишнього власника сусіднього
будинку ОСОБА_3, з якою між ними було
встановлено право користування
спірною земельною ділянкою.

Посилання позивача на визначення
порядку користування спірною
земельною ділянкою не знайшли свого
підтвердження, оскільки позивач і
відповідач отримали право власності на
земельні ділянки на підставі рішень
органу місцевого самоврядування.

Вказані державні акти на право
власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
чинними, доказів про їх оскарження та
скасування суду не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього право чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадку,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, ст. 321, 391 ЦК України, ст. 125,
126, 152 ЗК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Одеська міська
рада, про усунення перешкод, у
користуванні ОСОБА_1 земельною
ділянкою, площею 0,0097 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення
ОСОБА_2 металевого паркану та
визначення порядку користування
земельною ділянкою, відповідно до
якого ОСОБА_1 має переважне право
користування земельною ділянкою,
площею 0,0097 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, пропорційно розміру
його частки у спільній частковій
власності на будинок, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Пучкова І. М.