УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Лесько А.О., Хопти С.Ф.,
Червинської М.Є., Черненко В.А.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діє
від імені ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про
визнання права власності на частину
будинку, автомашини та земельних
ділянок в порядку спадкування за
законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення
фактів, що мають юридичне значення,
визнання права спільної сумісної
власності на спадкове майно за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її
представником ОСОБА_5, на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 23 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 11 листопада 2013 року, -

встановила:

У липні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, що діє
від імені ОСОБА_3, звернулись до суду з
указаним позовом, в якому просили
визнати за ними право власності на
спадкове майно, а саме: житловий
будинок з надвірними будівлями, що
розташований по АДРЕСА_3, автомобіль
марки «Шкода», дві земельні ділянки,
будівельні матеріали в самочинно
збудованих спорудах - мансарді та
гаражі, що розташовані за місцем
знаходження вказаного житлового
будинку відповідно до часток
позивачів, а саме Ѕ та 1/3. За ОСОБА_4, яка
була дружиною спадкодавця, просили
визнати право власності на 1/3 частину
спадкового майна.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після чого
відкрилась спадщина на зазначене
спадкове майно. До кола спадкоємців
першої черги за законом відносяться
вони та ОСОБА_4, яка є дружиною
спадкодавця. Неповнолітній ОСОБА_3,
який прийняв спадщину в порядку,
передбаченому нормами спадкового
права, є сином ОСОБА_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначали, що ОСОБА_6,
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_4, за кошти, отримані від
реалізації належної йому на праві
особистої приватної власності
квартири АДРЕСА_1 придбав автомобіль
маки «Шкода» та будівельні матеріали
на будівництво. Вказували, що за життя
ОСОБА_6 не зміг оформити самочинно
збудовані приміщення і на момент
смерті не мав правовстановлюючих
документів на вказані споруди. Всі
спадкоємці прийняли спадщину шляхом
подачі заяв до приватного нотаріуса,
проте відповідач не бажає в
нотаріальному порядку отримати
свідоцтво про право на спадщину за
законом та відмовляється надати
оригінали правовстановлюючих
документів на будинок, земельні
ділянки та автомобіль.

У жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з зустрічним позовом, де просила
визнати об'єктами права спільної
сумісної власності подружжя спірні
об'єкти: житловий будинок, земельні
ділянки та автомобіль «Шкода»; визнати
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_3 такими, що
втратили право на прийняття спадщини,
яка за життя мала належати ОСОБА_1

Свої вимоги позивач за зустрічним
позовом мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її чоловік - ОСОБА_6, після чого
відкрилась спадщина на спадкове майно.
Спадкоємцями першої черги за законом є
вона, як дружина померлого, та його
сини. Один із синів - ОСОБА_1 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, в строк для прийняття
спадщини після смерті батька.
Спадкоємцями першої черги за законом
після його смерті є його неповнолітня
дитина ОСОБА_3 та мати ОСОБА_7 Вказувала,
що після смерті зазначених осіб до неї
звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - мати
неповнолітнього ОСОБА_3, з пропозицією
відшкодувати їм вартість частки у
спадковому майні, шляхом виплати
грошової компенсації, проте домовитись
про розподіл спадкового майна у
позасудовому порядку не вдалось.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 23 липня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 11 листопада 2013 року, первісний
позов задоволено частково, у
задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно, яке складається з 1/2
частини житлового будинку з
відповідними надвірними спорудами, що
розташований по АДРЕСА_3, 1/2 частини
автомобіля «Шкода Октавіа», державний
номерний знак НОМЕР_1, 1/2 частини
земельної ділянки площею 0,1300 га, що
розташована по АДРЕСА_3, цільове
призначення - ведення особистого
селянського господарства ( державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК №332632, виданий на ім'я
ОСОБА_1), 1/2 частини земельної ділянки
площею 0,2500 га, що розташована по
АДРЕСА_3, цільове призначення -
будівництво та обслуговування жилого
будинку ( державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№332631, виданий на ім'я ОСОБА_1).

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно, яке складається з 1/6
частини житлового будинку з
відповідними надвірними спорудами, що
розташований по АДРЕСА_3, 1/6 частини
автомобіля «Шкода Октавіа», державний
номерний знак НОМЕР_1, 1/6 частини
земельної ділянки площею 0,1300 га, що
розташована по АДРЕСА_3, 1/6 частини
земельної ділянки, площею 0,2500 га, що
розташована за вищевказано адресою.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
спадкове майно, яке складається з 1/3
частини житлового будинку з
відповідними надвірними спорудами, що
розташований по АДРЕСА_3, 1/3 частини
автомобіля «Шкода Октавіа», державний
номерний знак НОМЕР_1, 1/3 частини
земельної ділянки площею 0,1300 га,
розташованої по АДРЕСА_3, цільове
призначення - ведення особистого
селянського господарства ( державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯК №332632 ), виданий на ім'я
ОСОБА_6, 1/3 частини земельної ділянки,
площею 0,2500 га, розташованої по АДРЕСА_3.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково первісний позов та
відмовляючи у зустрічному позові, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
спірне спадкове майно не може бути
визнано спільним сумісним майном
подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, оскільки
належало спадкодавцю ОСОБА_6 на праві
особистої приватної власності.

Установлено й це убачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено із додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Судами установлено, що ОСОБА_6 14 жовтня
1973 року уклав шлюб із ОСОБА_7, який 10
січня 1990 року було розірвано. Від
вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився
син - ОСОБА_1 і ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_1

ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право
власності на житло, виданого згідно
розпорядження № 845 Фонду комунального
майна Броварського міськвиконкому від
10 жовтня 1997 року, передана у власність
квартира АДРЕСА_1.

24 січня 2003 року ОСОБА_6 уклав шлюб з
ОСОБА_4

Між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 9 липня 2008 року
було укладено договір купівлі продажу
квартири АДРЕСА_1, за яким остання
придбала вказану квартиру за 426 тис.
грн.

3 грудня 2008 року ОСОБА_6 придбав
автомобіль «Шкода Октавіа», державний
номерний знак НОМЕР_1.

Судами встановлено, що вказаний
автомобіль було придбано ОСОБА_6 за
особисті кошти, виручені ним від
продажу належного йому житла, що
підтвердила ОСОБА_4 як в суді першої так
і в суді апеляційної інстанції, а тому
зазначена обставина не підлягає
доказуванню у відповідності до
положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Крім цього, ОСОБА_6, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого 31 жовтня 2008 року та
зареєстрованого 13 листопада 2008 року, у
порядку спадкування майна матері -
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
належав на праві особистої приватної
власності житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_3, загальною
площею 85,5 кв.м. Також на вказаній
земельній ділянці розташовані:
цегляний сарай -«Б», цегляний погріб -
«Г», навіс «В», цегляна уборна - «Д»,
огорожа - №2-4. Дійсна вартість
зазначеного домоволодіння згідно
висновку спеціаліста від 6 серпня 2012
року складає 274 727 грн.

Спірні земельні ділянки, площею 0,1300 га,
цільове призначення - ведення
особистого селянського господарства
та площею 0,2500 га, цільове призначення -
будівництво та обслуговування жилого
будинку, які розташовані по АДРЕСА_3
належали ОСОБА_6 на підставі державних
актів на право власності на земельну
ділянку від 6 серпня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, а
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер і його син - ОСОБА_1

В установлений законом строк до
нотаріальної контори звернулись із
заявами про прийняття спадщини
спадкоємці ОСОБА_6: його дружина
-ОСОБА_4, син - ОСОБА_1

З аналогічними заявами і у визначений
строк звернулись до нотаріальної
контори і спадкоємці ОСОБА_1: мати
ОСОБА_7 та син ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_7
відмовилась від належної їй частини
спадщини на користь ОСОБА_1

Таким чином, судами попередніх
інстанцій вірно встановлено, що доля
спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в
спірному майні після смерті ОСОБА_6
складе 1/3 (1 : 3) його частину.

Решту майна (1/3 частину), яка б належала
ОСОБА_1, успадковують в порядку
спадкової трансмісії його мати ОСОБА_7
та син ОСОБА_3, доля кожного із них
складе 1/6 (1/3 : 2) його частину.

Оскільки ОСОБА_7 відмовилась від
належної частини спадщини на користь
свого сина, то доля ОСОБА_1 в спірному
майні після смерті батька у даному разі
складе 1/2 (1/3 + 1/6) його частину.

Таким чином, суди вірно встановили
фактичні обставини справи та, з
урахуванням ст.ст. 1216, 1261, 1268, 1269, 1274, 1276,
1278 ЦК України, ст. 57 СК України, ст.ст. 10,
11, 58-60, 212-213 ЦПК України, дійшли вірного
висновку про часткове задоволення
первісного позову та відмову у
зустрічному позові. ОСОБА_4, під час
розгляду справи, не надала суду
будь-яких доказів про істотне
збільшення вартості спадкового майна
внаслідок спільних з ОСОБА_6 трудових
чи грошових затрат, або власних затрат,
а також на підтвердження факту
неприйняття спадщини іншими
спадкоємцями.

Доводи касаційної скарги по суті
зводяться до переоцінки доказів та до
незгоди з тією оцінкою, яку надав їм
суд.

Проте, відповідно до ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Матеріали витребуваної справи, зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права, які передбачені
ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її
представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 23 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 11 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко