Справа № 286/327/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 червня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Першко А. А.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
витребування майна та стягнення
моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною
заявою та уточненою позовноюзаявою до
ОСОБА_3, в якій просить суд зобов'язати
відповідача повернути електродвигун
потужністю 5квт з деревообробного
станка вартість 3000 грн., три ступиці від
воза у зборі вартістю 300 грн., поршневу з
комбайну класу «Колумбія» вартістю 3600
грн. (всього на суму 6900 грн) та стягнути
моральну шкоду в сумі 3000 грн., мотивуючи
тим, що 20.01.2011 року ОСОБА_3 позичив у
ОСОБА_1 електродвигун потужністю 5квт з
деревообробного станка та три ступиці
від воза у зборі, про що власноручно
написав розписку від 20.01.2011 року у
присутності понятих, зобов'язавшись
повернути позичені речі до 20.02.2011 року;
22.05.2013 року відповідач самовільно
забрав у позивача поршневу у зборі з
комбайну класу «Колумбія», про що також
власноручно написав розписку від 22.05.2013
року у присутності свідків,
зобов'язавшись повернути забрану річ
до 22.10.2013 року; проте позичених речей не
повернув, чим заподіяв позивачу
моральну шкоду, тому просить на
підставі ст.509, 527, 530, 611, 620, 1167 ЦК України
позов задоволити.

Відповідач, будучи належно
повідомлений про розгляд справи, в
судове засідання не прибув, причин
неявки не повідомив. Однак, в судовому
засіданні, яке відбулось 20.03.2014 року,
відповідач повідомив суду, що дійсно
підписував наявні у справі розписки,
проте чіткої позиції з приводу
заявлених позовних вимог не висловив.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали, з мотивів наведених у
позовній заяві, просили позов
задоволити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу,
дослідивши докази у справі, суд дійшов
наступних висноків.

20.01.2011 року відповідач ОСОБА_3 позичив у
позивача ОСОБА_1 електродвигун
потужністю 5квт з деревообробного
станка, три ступиці від воза у зборі та
зобов'язався їх повернути позивачу до
20.02.2011 року, про що підписав розписку
від 20.01.2011 року у присутності понятих
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

22.05.2013 року відповідач самовільно
забрав у позивача поршневу у зборі з
комбайну класу «Колумбія» та
зобов'язався її повернути до 22.10.2013
року, про що підписав розписку від
22.05.2013 року у присутності свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Обставина дійсного підписання
відповідачем вищеозначених розписок
визнана ним в судовому засіданні, а
відтак в силі ст.61 ЦПК України не
підлягає доказуванню, в тому числі
шляхом виклику та допиту свідків.

У відповідності до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.827 ЦК України за
договором позички одна сторона
(позичкодавець) безоплатно передає або
зобов'язується передати другій стороні
(користувачеві) річ для користування
протягом встановленого строку.
Користування річчю вважається
безоплатним, якщо сторони прямо
домовилися про це або якщо це випливає
із суті відносин між ними. До договору
позички застосовуються положення
глави 58 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.828
ЦК України договір позички речі
побутового призначення між фізичними
особами може укладатися усно.

За своєю суттю надані відповідачем
позивачу розписки є документами, що
підтверджують факт укладення між
сторонами у справі договорів позички,
їх умови, зокрема щодо строку
користування речами, а також
засвідчують отримання боржником від
кредитора речей, визначених
індивідуальними ознаками.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.3 ч.3 ст.833 ЦК
України користувач зобов'язаний
повернути річ після закінчення строку
договору в такому самому стані, в якому
вона була на момент її передання.

Однак позичених речей відповідач
позивачу у встановлений в розписках
строк не повернув, доказів
протилежного сторонами суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.620 ЦК України, у разі
невиконання боржником обов'язку
передати кредиторові у власність або у
користування річ, визначену
індивідуальними ознаками, кредитор має
право витребувати цю річ у боржника та
вимагати її передання відповідно до
умов зобов'язання.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання; кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути зокрема:
примусове виконання обов'язку в натурі;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, вимога позивача
про зобов'язання відповідача повернути
позивачу індивідуально визначені речі
- електродвигун потужністю 5квт з
деревообробного станка вартість 3000
грн., три ступиці від воза у зборі
вартістю 300 грн., поршневу з комбайну
класу «Колумбія» вартістю 3600 грн. - є
законною та обгрунтованою і підлягає
задоволенню.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї чи у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що внаслідок невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договорами позички щодо повернення
речей позивачу останній зазнав
душевних та моральних страждань, які
полягали у порушенні його життєвих
зв'язків, тобто йому завдано моральної
шкоди.

Оскільки між діями відповідача та
заподіяною моральною шкодою позивачу є
безпосередній причинний зв'язок і
відповідачем належними та допустими
доказами не спростовано, що шкоди
завдано не з його вини, вимога позивача
про стягнення з відповідача моральної
шкоди є правомірною.

При встановленні розміру
відшкодування моральної шкоди суд
виходить з тривалості та глибини
душевних і моральних страждань та
відсутності у позивача доказів про
заподіяння моральної шкоди на суму
заявлену до стягнення в розмірі 3000 грн.
Тому, враховуючи вимоги розумності і
справедливості, суд вважає, що таким
чином розмір шкоди підлягає зменшенню.
Відтак, на користь позивача слід
стягнути моральну шкоду в сумі 2000 грн. А
отже, в решті вимог про стягнення
моральної шкоди слід відмовити за
безпідставністю.

Позивач звільнений від сплати судового
збору на підставі п.10 ст.5 Закону
України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 196, 212-215,
218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1
електродвигун потужністю 5квт з
деревообробного станка вартість 3000
грн., три ступиці від воза у зборі
вартістю 300 грн., поршневу з комбайну
класу «Колумбія» вартістю 3600 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (Житомирсько область,
Овруцький район, с.Лукішки, ІПН
невідомий) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_1) моральну шкоду в сумі 2000
грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Овруцький районний
суд Житомирської області в Апеляційний
суд Житомирської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Рішення суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко