Головуючий у І інстанції Потапенко А.В.
Справа № 374/5/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2014
м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської
області в складі:

головуючого судді - Потапенка А.В.,

за участі: секретарів: Проценко Ю.В.,
Коверзи Г.О.,

представників позивача: Суворової С.І.,
Сидорченко Р.А.,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року публічне
акціонерне товариство "УкрСиббанк"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в
якому просив стягнути на користь ПАТ
"УкрСиббанк" (на банківський рахунок
№0113) солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
№ 0 по кредиту та процентам у
розмірі 22 822 дол. США 61 цент (що за курсом
НБУ станом на 15 травня 2013 р. - 7.993 грн за 1
дол. США еквівалентно 182 421, 12 грн), пеню
у розмірі 6 709 грн 65 коп. та в рівних
частках з кожного по 945 грн 65 коп. на
відшкодування судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказував на те, що 25 жовтня 2007 року між
акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк" (з 21 грудня 2009 року
публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк" (далі - Банк)) та ОСОБА_4
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0 (далі -
кредитний договір), відповідно до умов
якого Банк надав відповідачу кредит в
іноземній валюті в сумі 19 405 дол. США 94
цент, а відповідач
зобов'язався повертати наданий кредит
та платити проценти шляхом сплати
щомісячно ануїтетних платежів у
розмірі 360 дол. США, але повернути
кредит та плату за кредит у повному
обсязі не пізніше 25 жовтня 2014 року, якщо
тільки не застосовується інший термін
повернення кредиту. За використання
кредитних коштів ОСОБА_4 зобов'язалась
сплатити проценти у порядку та
розмірі, встановленому п. 1.3 договору та
п. 1.4 додаткової угоди № 1 від 25 жовтня
2007 року. За порушення відповідачем
термінів погашення будь-яких своїх
грошових зобов'язань, передбачених
договорами, відповідач сплачує банку
пеню з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення.
У забезпечення виконання зобов'язань
відповідача ОСОБА_4 був укладений
договір поруки № 193039 від 25 жовтня 2007
року з ОСОБА_3, який зобов'язується
перед кредитором відповідати за
виконання позичальником усіх його
зобов'язань перед кредитором в повному
обсязі, що виникли з кредитного
договору, у тому числі за повернення
суми боргу, відсотків за використання
кредитних коштів, штрафних санкцій.
Відповідальність позичальника та
поручителя є солідарною.

Банк, виконавши свої зобов'язання
за договором, надав ОСОБА_4 кредит
шляхом зарахування коштів на поточний
рахунок позичальника. Однак, всупереч
умов кредитного договору ОСОБА_4 не
здійснює своєчасних платежів у повному
обсязі для погашення суми
заборгованості по процентам починаючи
з листопада 2009 року. Станом на 15 травня
2013 року заборгованість відповідача
ОСОБА_4 за кредитним договором
становить 22 822 дол. США 61 цнт., що за
курсом НБУ станом на 15 травня 2013 року -
7.993 грн за 1 дол. США еквівалентно 182 421
грн 12 коп., з яких 15 380 дол. США -
заборгованість за кредитом, 7 442, 41 дол.
США - прострочена заборгованість по
процентам, та пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
у розмірі 6 709 грн 65 коп., що розрахована
з 15 травня 2012 року по 15 травня 2013 року.

У судовому засіданні
представники Банку позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та
пояснили, що ОСОБА_4 починаючи з
листопада 2009 року порушила графік
платежів за кредитним договором,
сплачені відповідачами кошти у 2010, 2011
роках були зараховані на погашення
процентів відповідно до умов
кредитного договору та
підтверджується довідками -
розрахунками заборгованості за
кредитом. Відповідачам ніхто не
перешкоджав дізнатись про наявність
заборгованості та про рух коштів.
Банк не приймав рішень про
реструктуризацію заборгованості. 15
жовтня 2012 року Банком на адресу
боржників листом було направлено
повідомлення-вимога про порушення
основного зобов'язання та дострокове
повернення кредиту, що підтверджується
копіями листів та повідомленням про
вручення на ім'я ОСОБА_4 від 23 жовтня 2012
року.

Відповідачі в судовому
засіданні позов не визнали. ОСОБА_3
пояснив, що кредитний договір був
укладений шахрайським способом, пеня
та санкції нараховані Банком умисно.
Договір був помилково оформлений
працівником Банку на його дружину -
ОСОБА_4, а договір поруки на нього.
Договори мали бути оформлені Банком
навпаки, на нього кредитний договір, а
на дружину - договір поруки. У
порушення досягнутих при укладенні
кредитного договору умов, Банк почав
відраховувати із щомісячного
ануїтетного платежу у розмірі 360 дол.
США 80% на погашення процентів за
користування кредитом та 20% на
погашення тіла кредиту, хоча мали
відраховувати 70% на погашення тіла
кредиту та 30% на погашення процентів. У
2011 році між відповідачами та Банком
було досягнуто згоди щодо
реструктуризації заборгованості, у
зв'язку зі зміною відповідачами місця
роботи, однак у подальшому внаслідок
телефонних погроз від працівників
Банку відповідачі повністю припинили
погашення заборгованості.
Повідомлення-вимогу Банку про
заборгованість за кредитом у жовтні 2012
року він не отримував, оскільки
перебував на території Російської
Федерації.

Заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про задоволення позову частково,
виходячи з такого.

Судом установлено, що 25 жовтня 2007
року між АКІБ "УкСиббанк" та ОСОБА_4
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно
умов якого позичальник отримав кредит
у розмірі 19 405 дол. США 94 центи під 13,5 %
річних на строк до 25 жовтня 2014 року із
визначенням графіку ануїтетних
платежів у розмірі 360 дол.США (а.с. 10-21).

Факт отримання позичальником
зазначеної суми підтверджується
випискою з рахунку № 0600 ОСОБА_4 з 25
жовтня 2007 року по 26 жовтня 2007 року (а.с.
25).

25 жовтня 2007 року між Банком і
ОСОБА_3 було укладено договір поруки,
відповідно до якого ОСОБА_3
зобов'язався перед Банком відповідати
за невиконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань
перед Банком, що виникли з договору про
надання споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу № 0 від
25 жовтня 2007 року, укладеного між
кредитором та боржником, в повному
обсязі (а.с. 22-24).

Факти укладення зазначених вище
договорів, їх підписання та отримання
кредитних коштів відповідачами у
судовому засіданні не заперечувались.

Відповідно до довідки -
розрахунку заборгованості за кредитом
ОСОБА_4 на 15 травня 2013 року за кредитним
договором від 25 жовтня 2007 року
заборгованість складає: 22 822 дол. США 61
цнт., з яких 15 380 дол. США 20 центів
складає заборгованість за кредитом та 7
442 дол. США 21 цент - заборгованість за
процентами. Сума пені за прострочення -
6 709 грн 65 коп. (а.с. 27-34).

Таким чином, відповідно до умов
вищевказаного кредитного договору
ОСОБА_4 зобов'язана здійснювати
погашення кредиту та процентів за
користування кредитом згідно графіка
платежів, визначення сукупної вартості
кредиту, що зазначений у додатку № 1,
однак, ОСОБА_4 не виконала своїх
зобов'язань за кредитним договором,
оскільки припинила здійснювати оплату
згідно графіку з листопада 2009 року.

Згідно із п. 5.3 кредитного
договору Банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту та
нарахованих процентів у порядку
встановленому розділом 12
договору.

Згідно п. 12.1 кредитного договору
відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України
сторони погодили, що у випадку настання
обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6,
5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.14 цього договору та
направлення Банком на адресу
позичальника повідомлення (вимоги) про
дострокове повернення кредиту і не
усунення позичальником порушень умов
за цим договором протягом 31
календарного дня з дати одержання
повідомлення (вимоги) від банку,
вважати термін повернення кредиту
таким, що настав на 32 календарний день з
дати одержання позичальником
повідомлення (вимоги) про дострокове
повернення кредиту від Банку.
Зазначене у п. 12.1 Договору повідомлення
(вимога) Банку направляється листом
(цінним з описом та повідомленням про
вручення) або доставляється кур'єром на
адресу позичальника.

15 жовтня 2012 року Банком було
направлені на адресу відповідачів
повідомлення-вимоги про порушення
основного зобов'язання та дострокове
повернення кредиту відповідно до вимог
п. 12.1 кредитного договору, що
підтверджується листами та
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення із
відміткою про вручення особисто
ОСОБА_4. Банком, зокрема, повідомлено
відповідачів про те, що станом на 9
жовтня 2012 року розмір заборгованості
складає: за кредитом - 15 380, 20 дол. США, у
тому числі прострочена 7 686, 33 дол. США;
за простроченими процентами - 5 538, 80
дол. США; пеня за несвоєчасне погашення
кредиту - 6 920, 24 грн.; пеня за
несвоєчасне погашення процентів - 4 287,
60 грн. Повідомлено, що у разі не
погашення відповідачами простроченої
заборгованості Банк визнає строк
повернення кредиту таким, що настав у
повному обсязі, а кредит у сумі 15 380, 20
дол. США обов'язковий до повернення з 32
дня календарного дня з дати одержання
вимоги банку (а.с. 95-97).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти; якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Статтею 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 554 ЦК України
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України встановлює,
що у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. Солідарний
боржник не має права висувати проти
вимоги кредитора заперечення, що
ґрунтуються на таких відносинах решти
солідарних боржників з кредитором, у
яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Згідно роз'яснень, що викладені у
п. 14 постанови пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№14 у разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення. Суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК; Декрет
КМУ від 19 лютого 1993 року №15-93
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю»).

Відповідно до п. 12 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснено, що у разі
якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те,
що він не отримував від Банку
повідомлення-вимогу про порушення
основного зобов'язання та дострокове
повернення кредиту у жовтні 2012 року
спростовується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення із відміткою про вручення
особисто ОСОБА_3 23 жовтня 2012 року
(а.с. 95).

Що стосується доводів
відповідача ОСОБА_3 про досягнення із
Банком у 2011 році домовленості у питанні
реструктуризації заборгованості за
його заявами, то ці обставини нічим не
підтверджені, відповідних додаткових
угод до кредитного договору та рішень
Банку з цього питання відповідачами не
надано, клопотань про витребування
відповідних доказів відповідачами не
заявлено, хоча таке право було
роз'яснено у судовому засіданні
відповідно до ч. 4 ст. 10, ст. 60 ЦПК
України.

Подані відповідачем квитанції
про погашення кредитних зобов'язань за
період з листопада 2007 року по вересень
2011 року (а.с. 69-94) повністю відповідають
платежам по погашенню кредиту та
процентів згідно наданих на
обґрунтування позовних вимог Банком
довідок-розрахунків заборгованості
(а.с. 26-32).

Також Банк просить стягнути
солідарно з відповідачів 6 709 грн 65 коп.
за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам,
розрахованих за період з 15 травня 2012
року по 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

У зв'язку з тим, що Банк звернувся
до суду із позовом 26 грудня 2013 року,
пеню слід обраховувати за останній рік,
що передує зверненню до суду із
позовом, однак із урахуванням принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, передбаченого ст. 11 ЦПК
України, та відсутності заяви
відповідачів про застосування
позовної давності, суд дійшов
висновку про стягнення саме цієї суми -
6 709 грн 65 коп. за несвоєчасне погашення
заборгованості по процентам, тобто у
межах позовних вимог Банку.

Ураховуючи, що у судовому
засіданні на підставі зібраних доказів
встановлено, що ОСОБА_4 належним чином
взяті на себе зобов'язання за укладеним
з позивачем кредитним договором щодо
своєчасного внесення чергових
платежів не виконує; повідомлялась
Банком про наявну заборгованість;
ОСОБА_3 на підставі укладеного з
позивачем договору поруки несе
солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_4 кредитного
зобов'язання, також у встановленому
порядку повідомлявся про наявну
заборгованість, кредитором правомірно
наданий споживчий кредит в іноземній
валюті, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог Банку
про повернення кредиту та
стягнення з відповідачів у солідарному
порядку на користь Банку
заборгованості за кредитним договором
в іноземній валюті у розмірі 22 822 дол.
США 61 цнт. (що за курсом НБУ на день
ухвалення рішення - 12.56 грн за 1 дол. США
еквівалентно 286 651, 98 грн), та пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентам у розмірі 6 709 грн 65 коп.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.
88 ЦПК України, з відповідачів на
користь позивача слід стягнути в
рівних частинах з кожного витрати на
відшкодування судового збору у розмірі
1 891 грн 30 коп., тобто по 945 грн 65 коп. з
кожного.

Позовні вимоги в частині
перерахування коштів на відшкодування
заборгованості та судового збору за
вказаними позивачем банківськими
реквізитами не підлягають задоволенню,
оскільки це питання стосується порядку
виконання рішення й вирішується в
порядку, передбаченому Законом України
"Про виконавче провадження".

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 526, 533, 543, 553, 554, 610-612, 623,
625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.
10-11, 57-60, 88, 209, 212 - 215, 218, 232, 292, 294 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк", -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства "УкрСиббанк"
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 22 822 (двадцять дві тисячі
вісімсот двадцять два) доларів США 61
(шістдесят один) цент та пеню у розмірі 6
709 (шість тисяч сімсот дев'ять) гривень 65
(шістдесят п'ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" на
відшкодування судового збору 1 891
(тисяча вісімсот дев'яносто одна)
гривень 30 (тридцять) копійок у рівних
частинах з кожного, тобто по 945
(дев'ятсот сорок п'ять) гривень 65
(шістдесят п'ять) копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Ржищівський міський суд Київської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення виготовлено 16
квітня 2014 року.

Суддя: