№ 308/1071/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.06.2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
заподіяної злочином. Мотивуючи свої
позовні вимоги, позивач вказує на те, що
вироком Ужгородського міськрайонного
суду від 12.09.2013 року ОСОБА_3 визнано
винною за скоєння злочину
передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а
саме заволодіння чужим майном ,
грошовими коштами в сумі 2 500 гривень,
належні позивачу, шляхом зловживання
довірою (шахрайство) ,чим спричинила
йому матеріальну шкоду на суму 2 500
гривень. Крім того, діями ОСОБА_3, йому
була завдана і моральна шкода, яку він
зазнав внаслідок злочинних дій
відповідачки, що проявилося в
перенесенні душевних та моральних
страждань внаслідок обманних дій
відповідача, він був змушений приймати
участь у кримінальному провадженні,
слідчих діях , відвідувати судові
засідання , перебував у стресовому
стані, що призвело до нервового зриву і
необхідності приймати заспокійливі
ліки. З посиланням на вищевикладене , а
також на норми ст.ст. 23,1167,1177 ЦК України
просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його
користь завдану йому матеріальну шкоду
в сумі 2500 гривень та завдану
моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

В судове засідання позивач не з'явився
про час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений. Подав до
суду заяву у якій просить розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була належним чином
повідомлена, про причини неявки суд не
повідомляла. Тому суд згідно ч.4 ст.169
ЦПК України ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті суд приходить
до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що ОСОБА_3, будучи
не працевлаштованою на ПП «Б.А.Н.К.
національної позики», розташованому за
адресою місто Ужгород, вул.
Собранецька, 151/5, представившись
менеджером - консультантом даного
підприємства, після укладення між
громадянином ОСОБА_2 та представником
даного підприємства Бондарук Тетяною
Ярославівною договору позики № 00062 від
12 липня 2011 року, щодо надання
останньому позики в розмірі 50 000
гривень, згідно видаткового касового
ордера №62, як перший внесок для
отримання даної позики, ОСОБА_3 умисно,
незаконно, з корисливих мотивів,
зловживаючи довірою отримала від
ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2 500 гривень,
які з її слів повинна була внести на
рахунок ПП «Б.А.Н.К. національної
позики», однак даних дій не здійснила, а
натомість використала грошові кошти в
сумі 2 500 гривень на власні потреби,
таким чином заволоділа даною сумою
грошей, чим спричинила громадянину
ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну
суму 2 500 гривень, дані обставини
доведені вироком Ужгородського
міськрайонного суду від 12.09.2013 року
,копія якого приєднана до матеріалів
справи.

Судом встановлено, що 12.09.2013 року
Ужгородським міськрайонним судом було
винесено вирок відносно громадянки
ОСОБА_3, яку визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК
України і призначено їй покарання у
виді обмеження волі строком на три
роки. На підставі ст.75 КК України
звільнено засуджену ОСОБА_3 від
відбування призначеного їй покарання з
випробуванням, якщо вона протягом двох
років не вчинить нового злочину

і виконає покладені на неї на підставі
ст. 76 КК України обов'язків, що
стверджується вироком Ужгородського
міськрайонного суду від 12.09.2013 року по
справі №712/12536/12, копія якого приєднана
до матеріалів справи /а.с.3-5/.

Як вбачається, з вироку Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12.09.2013 року ОСОБА_3 свою вину
у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.
190 КК України при викладених вище
обставинах визнала повністю.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України
передбачено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Правовідносини між сторонами по
справі є цивільноправовими та
урегульовані положеннями ЦК
України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом достовірно встановлено, що винні
дії відповідача ОСОБА_3 знаходяться в
прямому причинному зв'язку із
заподіяною позивачу матеріальною та
моральною шкодою.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України
встановлено, що шкода, завдана фізичній
особі, яка потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Статтею 1192 ЦК України визначено
способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, якою передбачено, що
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо), або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Враховуючи вищенаведене, сума
заподіяної матеріальної шкоди у
розмірі 2500 гривень, як підтверджена
належними доказами підлягає стягненню
з відповідача ОСОБА_3 на користь
позивача, оскільки згідно вироку
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 12.09.2013 року,
спричинена позивачу матеріальна шкода
становить 2500 гривень.

Стосовно вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд виходить з
наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У відповідності до вимог ст. 23 ЦК
України суд визначає розмір моральної
шкоди залежно від характеру
правопорушення, глибини страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), ступеня
вини особи яка завдала моральної шкоди
та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану
тощо.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» із наступними змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. - під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру, внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з п. 5 цієї Постанови відповідно
до загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань

або втрат немайнового характеру, за
яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій
грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому
шкоду та з чого він при цьому виходить,
а також інші обставини, що мають
значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму
Верховного суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» потерпілий, тобто особа, якій
заподіяно моральну шкоду внаслідок
незаконних дій, має право пред'явити
позов про її відшкодування.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження факт спричинення
позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди
внаслідок винних дій відповідача, які
знаходилися в причинному зв'язку з тим,
що позивач ОСОБА_2 переніс душевні
страждання через шахрайство, що
спричинило порушення нормальних
життєвих зв'язків, він був позбавлений
можливості повноцінно користуватися
належними йому коштами та змушений
звернутися до суду для захисту своїх
прав.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
враховує обставини справи, глибину
душевних страждань позивача, тяжкість
та незворотність змін у його житті, та
виходячи з принципу розумності,
виваженості і справедливості, суд
приходить до висновку, що вимоги про
відшкодування моральної шкоди
підлягають до часткового задоволення
у розмірі 2100 гривень.

Частиною 3 ст.88 ЦПК України встановлено,
що якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.16, 23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК
України, Постанова Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, 294 ЦПК
України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди заподіяної злочином -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
завдану матеріальну шкоду в розмірі 2500
грн.(дві тисячі п'ятсот гривень) та
моральну шкоду в розмірі 2100 грн.(дві
тисячі сто гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
суму судового збору в розмірі 243,60 грн.(
двісті сорок три гривні 60 копійок) .

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца