Справа №: 272/105/14-ц
Провадження № 2/272/147/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року

Андрушівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді : Брагіна В.І.

секретарі : Яремчука О.В.

з участю позивача ОСОБА_1,відповідача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача
ОСОБА_4,розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання малолітньої дитини та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя,позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини,суд, -

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду
з позовом,зазначив,що перебуває з
відповідачем в шлюбі,зареєстрованого 8
листопада 2008 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області за актовим
записом № 2072.Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1.Внаслідок
постійних сварок на протязі двох
останніх років взаємовідносини між
ними погіршилися настільки,що з лютого
2014 року вони проживають
окремо,втратили почуття любові та
поваги одне до одного.Вважає,що сім'я
розпалась остаточно та поновлена бути
не може.Просив шлюб розірвати. Також
позов містить вимоги про визначення
місця проживання дитини.Позивач
зазначив,що вони проживають окремо,він
проживає м.Житомирі,забезпечений
житлом,офіційно працює,матеріально
забезпечений. В протилежність
йому,відповідач не працює,житлом не
забезпечена,сину належної уваги не
уділяє. За зазначених обставин
вважав,що в інтересах сина необхідно
визначити його місце проживання разом
з ним (а.с.2).

ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з
зустрічним позовом про поділ майна
подружжя,зазначила,що згідно СК
України майно, яке подароване,є
особистою власністю обдарованого та не
є предметом спору не є спільною
сумісною власністю подружжя,тому вона
ставить питання про витребування свого
особистого майна :пральна машина
«Самсунг» - придбана нею до
шлюбу;телевізор «Самсунг» -
подарований їй рідною тіткою;комод -
подарований їй її матір'ю;дитячі
іграшки (велосипед, дитячі
машинки,тощо);одяг як дитячий,так і
особисто її;посуд - придбаний нею до
шлюбу;м'які крісла - подарувані їй її
матір'ю;постільна білизна - придбаний
нею до шлюбу;музикальний центр
«Панасонік» - подарований їй її
батьком.Просила витребувати у ОСОБА_1
зазначене майно,т.я. він змінив замки в
квартирі,де вони спільно проживали та
не віддає його(а.с.43-44).

ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з
позовом про стягнення аліментів на
утримання неповнолітнього
сина,зазначила,що з часу окремого
проживання відповідач ніякої
матеріальної допомоги їй не
надає,незважаючи на те,що працює та
інших утриманців не має.Просила
стягувати ОСОБА_1 на її користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,в розмірі 1/4
частини усіх видів його
заробітку(доходів),але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,починаючи з дня
подачі заяви і до повноліття
дитини(а.с.86-87).

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали в повному
обсязі,обґрунтувавши їх наведеними в
позові обставинами,просив шлюб
розірвати.Відносно позовних вимог щодо
визначення місця проживання сина
пояснив,що він може матеріально
забезпечити сина,якому створені всі
умови для проживання : окрема
кімната,де наявні
ліжко,стіл,іграшки.Він працює,його
середньомісячний заробіток близко 1300
грн.Вважає,що відповідач не може
створити для дитини належні умови
проживання та виховання,тому залишення
їй сина на виховання недоцільно в
інтересах дитини.Додав,що відповідач
схильна до зловживання спиртними
напоями,дитині належного догляду не
надає,внаслідок чого за час окремого
проживання дитина почала відставати в
розвитку,потребує психологічної
корекції,нагляду психолога.Також на
його думку,відповідач не має ні
житла,ні роботи,її оточення - мати,брат -
зловживають спиртними напоями,брат
раніше судимий,що також негативно буде
впливати на виховання дитини.Вимоги
про стягнення з нього аліментів на
утримання сина не визнав,пояснив,що
дійсно,з часу окремого проживання він
ніякої матеріальної допомоги на
утримання сина не надає,т.я. вважає,що
син повинен проживати разом з ним.
Зустрічний позов визнав
частково,пояснив,що дійсно пральна
машина «Самсунг»,телевізор
«Самсунг»,комод,дитячі іграшки,два
м'яких крісла, музикальний центр
«Панасонік» подаровані ОСОБА_2 та він
не заперечує,щоб вона їх забрала,в
частині решти зазначеного в заяві
майна,пояснив,що позивач забрала
їх,коли залишала їх місце проживання в
м.Житомирі та цих речей в квартирі не
має.

В судовому засіданні відповідач та
її представник позов в частині
розірвання шлюбу визнала,пояснила,що
причиною розпаду сім'ї є неправомірна
поведінка позивача,який ображав
її,бив,заподіявши тілесні
ушкодження,виганяв з квартири,з січня
2014 року вони проживають окремо.З
приводу неправомірної поведінки
позивача вона неодноразово зверталася
з заявами до Корольовського РВ
м.Житомира, внаслідок побиття її
позивачем лікувалася в лікарні.Вимоги
щодо визначення місця проживання сина
після розірвання шлюбу разом з батьком
не визнала,пояснила,що в даний час вона
проживає в гуртожитку в м.Андрушівка
разом з сином та своєю матір'ю.Вона
перебуває на обліку в центрі
зайнятості,отримує допомогу в розмірі
936 грн.,також щомісячно її батько надає
їй 700 грн. Син відвідує дошкільний
дитячий заклад в м.Андрушівка.Син є
малолітнім,тому потребує материнської
турботи. Просила визначити місце
проживання сина разом з нею.Зустрічний
позов підтримала з зазначених в ньому
підстав.Позов про стягнення з ОСОБА_1
аліментів на утримання сина підтримала
в повному обсягу,додала,що з часу
окремого проживання з позивачем,тобто
з січня 2014 року останній ніякої
матеріальної допомоги на утримання
сина не надає.В судовому засіданні 16
квітня 2014 року ОСОБА_2 дала додаткові
пояснення,зазначила,що у зв'язку з
тим,що Андрушівська міська рада
заборонила її сім'ї проживання в
гуртожитку,вона з сином переїджає на
постійне місце проживання до свого
батька в м.Львів,т.я. останній
забезпечує її житлом та буде
допомогати матеріально.

Представник органу опіки та
піклування Андрушівської міської
ради пояснила суду,що на час розгляду
справи вона підтримує висновок органу
опіки та піклування щодо визначення
місця проживання малолітнього сина
ОСОБА_5 в зв'язку з тим,що відповідач не
має житла,але вважає,що дитина повинна
бути залишена з матір'ю.

Свідки ОСОБА_7 пояснила суду,що вона
є матір'ю відповідачки. Може
пояснити,що позивач за час їхнього
проживання неодноразово влаштовував
сварки,бив її дочку.Вихованням сина
займається її дочка.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду,що
позивач є її сином.Вони з сином
проживають в її квартирі та вона
виділила одну кімнату для проживання
онука,де є всі необхідні для нього
речі.Відповідачку може
охарактеризувати негативно,остання не
займається вихованням сина,внаслідок
чого останній потребує психологічного
нагляду медиків.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду,що він є
другом ОСОБА_1,може охарактеризувати
ОСОБА_2 з негативної сторони,вона
погано ставиться до сина,часто вживає
спиртні напої.

Вислухавши пояснення
сторін,дослідивши матеріали справи,суд
встановив : сторони перебувають в
шлюбі,зареєстрованого 8 листопада 2008
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Житомирського міського
управління юстиції Житомирської
області за актовим записом № 2072
(а.с.3).Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). До січня 2014
року сторони проживали разом в
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 в

м.Житомирі,загальною площею 27 кв.м.
Квартира належить ОСОБА_8,ремонту не
потребує, обладнана меблями.В квартирі
зареєстровано шість чоловік (а.с.9;111). З
січня 2014 року сторони проживають
окремо.Син проживає разом з матір'ю.
Позивач працює,отримує заробітну плату
близько 1300 грн. щомісячно,по місцю
роботи характеризується позитивно.
Разом з тим на протязі 2012-2013 років
неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності за
ст.173-2 ч.2 КУпАП України(а.с.68,112,115).
ОСОБА_2 перебуває на обліку в центрі
зайнятості,отримує допомогу в розмірі
936грн. щомісячно,по місцю проживання та
попереднього місця служби
характеризується позитивно,на обліку у
психіатра та нарколога не перебуває
(а.с.18,19,60,155).В даний час ОСОБА_2 власного
житла не має,проживала без реєстрації в
гуртожитку в кім. АДРЕСА_2,площею 10,9
кв.м.,яка була тимчасово виділена її
матері (а.с.149-151). ОСОБА_2 намір проживати
в АДРЕСА_3,в однокімнатній квартирі
свого батька,площею 18,4 кв.м.,де
зареєстровано два чоловіка (а.с.141-145).У
відповідності з
характеристиками,виданими дошкільним
дитячим закладом № 44 м.Житомира,обидва
батьки,за час перебування ОСОБА_5 в
цьому дитячому закладі,ставилися до
виховання дитини сумлінно
(а.с.69,94,113).Згідно висновку органу опіки
та піклування Андрушівського міської
ради в інтересах малолітнього ОСОБА_5
доцільне встановлення його місця
проживання разом з батьком (а.с.147).

Суд вважає,що позовні вимоги
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.112 Сімейного кодексу
України,шлюб розривається, якщо судом
буде встановлено,що подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам кожного з
подружжя, інтересам їхніх дітей,що
мають істотне значення.

Як встановлено в судовому
засідання сторони припинили шлюбні
відносини з січня 2014 року з причини
постійних сварок та негативного
ставлення позивача до відповідача,його
неправомірної поведінки щодо неї. За
час окремого проживання мір до
поновлення сімейних відносин ніхто із
сторін не приймав.

Враховуючи,що регулювання
шлюбно-сімейних правовідносин
здійснюється на принципах
добровільності,взаємоповаги,
взаєморозуміння,а держава забезпечує
принцип свободи шлюбу та принцип
свободи розірвання шлюбу,суд вважає
встановленим,що між сторонами втрачено
взаєморозуміння,збереження сім'ї та
поновлення шлюбних відносин
неможливо,суд задовольняє первісний
позов в цій частині та розриває шлюб
між сторонами.

Вирішуючи питання про розірвання
шлюбу суд вважає за необхідне з'ясувати
прізвище подружжя після розірвання
шлюбу. Відповідачем надана заява про
залишення їй прізвища,яке вона
отримала під час реєстрації
шлюбу.Відповідно до ст.113 СК України,суд
залишає позивачу прізвище,яке вона
отримала під час реєстрації шлюбу,що
розривається - ОСОБА_2.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про
визначення місця проживання сина з
ним,суд вважає їх безпідставними та
відмовляє в їх задоволенні.
Суд,оцінивши досліджені
докази,висновок органу опіки та
піклування,прийшов до переконання про
необхідність і доцільність визначення
місця проживання малолітньої дитини
разом з матір'ю.

При вирішенні позовних вимог в цій
частині суд не бере до уваги пояснення
свідків в судовому засіданні,т.я. всі
допитані свідки є родичами та друзями
сторін та на думку суду зацікавлені в
вирішенні справи на користь своєї
сторони.

При цьому суд виходить з
наступних міркувань :

Відповідно до ст.150-157 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини,її фізичний,духовний
та моральний розвиток.Батьки мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання
дитини.Мати,батько та дитина мають
право на безперешкодне спілкування.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.Питання виховання дитини
вирішуються батьками спільно.Той із
батьків,хто проживає окремо від дитини
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Відповідно до ст.160 СК України місце
проживання дитини,яка не досягла
десяти років,визначається за згодою
батьків.

Відповідно до ст.161 СК України якщо
мати та батько,які проживають окремо,не
дійшли згоди щодо того,з ким із них буде
проживати малолітня дитина,спір ними
може вирішуватись судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини береться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини,стан її здоров'я та інші
обставини,що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків,хто не має
самостійного доходу,зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами,своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері,батька,які
позбавлені батьківських
прав,відібрання дитини від особи,яка
тримає її у себе не на підставі закону
або рішення суду,управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною,брати та
піклування,якщо він є недостатньо
обґрунтованим,суперечить інтересам
дитини.

Відповідно до принципу шостого
«Декларації прав дитини», яка прийнята
Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особи потребує любові і
розуміння. Вона має, коли це можливо,
рости під опікою і під
відповідальністю своїх батьків і в
усякому разі в атмосфері
любові,моральної і матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна,крім тих випадків,коли є
виняткові обставини,бути розлучена зі
своєю матір`ю.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

При визначення місця проживання
дитини судом беруться до уваги
наступні обставини : з січня 2014 року
малолітній ОСОБА_5 став проживати з
матір'ю в м.Андрущівка,де відвідував
дитячий дошкільний заклад.В період
шлюбу відповідачка з приводу
неправомірних дій позивача
неодноразово зверталася з заявами до
Корольовського РВ м.Житомира та
Житомирського МВ УМВС України в
Житомирській області.За наслідками її
звернень ОСОБА_1 неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП
України. ОСОБА_2 характеризується
позитивно,на обліку у нарколога та
психіатра не перебуває.У зв'язку з
тим,що будинок матері відповідача
згорів,ОСОБА_2 разом з сином з лютого 2014
року проживала в гуртожитку,але міська
рада в даний час поставила питання про
звільнення ними цієї кімнати в
гуртожитку.

Саме ці обставини - відсутність у
відповідача житла - стали підставою під
час розгляду органами опіки та
піклування Андрушівської міської ради
питання про визначення місця
проживання дитини для надання висновку
про доцільність визначення місця
проживання дитини разом з батьком.Але в
судовому засіданні представник органу
опіки в дебатах просила визначити
місце проживання дитини разом з
матір'ю. Враховуючи викладене,суд не
погоджується з цим висновком.В цій
частині суд враховує пояснення
відповідача про те,що що вона має намір
переїхати разом з сином до свого батька
в м.Львів,де буде забезпечена
житлом.Суд також критично відноситься
до пояснень позивача в судовому
засіданні про те,що внаслідок
недбалого ставлення відповідача до
виконання своїх батьківських
обов'язків в період окремого
проживання, їх дитина відстала в
розвитку,потребує супроводу психолога
(а.с.138),т.я. довідка дошкільного
дитячого закладу № 44 м.Житомира
свідчить про наявність у дитини
психологічних проблем ще під час
спільного проживання сторін (а.с.113) та
вважає,що психологічні проблеми у
дитини є наслідком негативних відносин
між сторонами.

В даному випадку суд зазначає,що
кожен з батьків ставиться до своїх
батьківських обов'язків відповідально
з урахуванням їх можливостей. Кожен з
них любить дитину та піклується про
неї. На даний час вік дитини не дозволяє
в повній мірі визначити його особливу
прихильність до кожного з батьків,але
суд враховує,малолітній вік
дитини,його потребу в материнській
опіці. При цьому характеристики ОСОБА_2
не дають підстав сумніватись в її
належному виконанні своїх
батьківських обов'язків в подальшому.
Суд враховує також матеріальний стан
кожного із сторін і зазначає,що
відповідач має переваги в розмірі
доходу,забезпеченості житлом. Але суд
також враховує,що він з часу окремого
проживання,тобто з січня 2014 року,ніякої
матеріальної допомоги на утримання
свого сина не надає, незважаючи на те,що
йому достовірно відомо про тяжке
матеріальне становище ОСОБА_2 в даний
час,яка самотужки матеріально
забезпечує їх сина.

Отже,оцінивши всі обставини,які
мають істотне значення для визначення
місця проживання дитини,суд прийшов до
переконання щодо доцільності
визначення місця проживання
малолітньої дитини з матір'ю та
вважає,що виняткові обставини для
розлучення малолітньої дитини зі своєю
матір`ю в даному випадку відсутні. Суд
залишає ОСОБА_5 на виховання матері та
визначає його місце проживання разом з
матір'ю.

Вирішуючи зустрічні позовні
вимоги про поділ майна подружжя,суд
виходить з вимог ст.57,59 СК України про
те,що майно придбане одним з подружжя
до шлюбу,а також під час шлюбу в дар,є
його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав
обставини,що пральна машина
«Самсунг»,телевізор
«Самсунг»,комод,дитячі іграшки,два
м'яких крісла,музикальний центр
«Панасонік» подаровані ОСОБА_2 та в
даний час перебувають в АДРЕСА_1.Його
покази про час придбання цих речей
підтверджені технічними паспортами на
пральну машину «Самсунг»,телевізор
«Самсунг» (а.с.119-120).

Таким чином,ці обставини суд
вважає доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК
України та задовольняє позов в цій
частині та зобов'язує ОСОБА_1 повернути
ОСОБА_2 її особисте приватне майно :
пральну машину «Самсунг»,телевізор
«Самсунг»,комод,дитячі іграшки,два
м'яких крісла,музикальний центр
«Панасанік»,витребувати його у ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог про
витребування у ОСОБА_1
одягу,посуду,постільної білизни - суд
відмовляє,за недоведеністю позовних
вимог,т.я. ці обставини ним не визнані,а
жодних доказів на підтвердження позову
в цій частині ОСОБА_2 суду не надано.

Враховуючи,що сторонами сплачено
судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.
кожним,їх позови частково
задоволені,суд зараховує вимоги про
стягнення понесених сторонами судових
витрат,тому на їх користь судові
витрати не стягує.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини суд задовольняє повністю,т.я. в
судовому засіданні встановлено,що з
січня 2014 року відповідач ніякої
допомоги на утримання сина не надає та
стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітнього
сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,в розмірі 1/4
частини усіх видів його
заробітку(доходів),але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку,починаючи з 29 січня
2014 року і до повноліття дитини.

Задовольняючи позов про
стягнення аліментів суд стягує з
ОСОБА_1 на користь держави 243 грн.60 коп.
судового збору.

Рішення в частині стягнення
аліментів суд допускає до негайного
виконання в межах суми платежу за один
місяць.

Керуючись принципом 6 Декларації
прав дитини Генеральної Асамблеєї ООН
від 20.11.1959 року,ст.ст.54,59,104,105,110,112,113,
151,153,160,161,180,182,183,191 СК
України,ст.ст.209,213-215,218, 223,367 п.1 ЦПК
України,суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання малолітньої дитини
задовольнити частково.

Розірвати шлюб між громадянами
України ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4,зареєстрованого 8
листопада 2008 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Житомирського
міського управління юстиції
Житомирської області за актовим
записом № 2072.

ОСОБА_2 залишити прізвище,яке вона
отримала під час державної реєстрації
шлюбу,що розірвано - ОСОБА_2.

Шлюб припиняється у день набрання
чинності рішенням суду про розірвання
шлюбу.

Сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,залишити
на виховання матері - ОСОБА_2,визначивши
його місце проживання разом з ОСОБА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про поділ майна подружжя задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути
ОСОБА_2 її особисте приватне майно :
пральну машину «Самсунг»,телевізор
«Самсунг»,комод,дитячі іграшки,два
м'яких крісла,музикальний центр
«Панасанік»,витребуваши його у ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог про
витребування у ОСОБА_1
одягу,посуду,постільної білизни -
відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини задовольнити
повністю.

Стягувати з
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця
м.Житомира Житомирської
області,проживаючого :АДРЕСА_1, РНОКПП
НОМЕР_1,на користь ОСОБА_2,аліменти на
утримання неповнолітнього сина -
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1,в розмірі 1/4 частини
усіх видів його заробітку(доходів),але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,починаючи з 29
січня 2014 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1)
на користь держави 243 грн.60 коп.
судового збору.

Рішення в частині стягнення
аліментів допустити до негайного
виконання в межах суми платежу за один
місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги,якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення,якщо його
не скасовано,набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:В. І. Брагін