Справа № 127/5223/14-ц
Провадження № 2/127/2647/14
Вступна та резолютивна частини
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Алексюк В. О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України про відшкодування
матеріальної шкоди,-
В позові ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної шкоди -
Судові витрати віднести за рахунок
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ

Повне рішення буде виготовлено 04.06.2014
року.

Справа № 127/5223/14-ц

Провадження № 2/127/2647/14

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2014 року
м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області

у складі головуючого - судді Романчук
Р. В.

при секретарі Алексюк В. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної казначейської
служби України про відшкодування
матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України про відшкодування
матеріальної шкоди, мотивуючи позов
тим, що 05.02.2014 року він звернувся з
письмовою скаргою до Вінницького
міського суду Вінницької області на
бездіяльність слідчого ВМВ УМВС
України у Вінницькій області Мудрика
Е.В. 07.02.2014 року він отримав ухвалу від
07.02.2014 року, з якою не погодився,
оскільки суд не взяв до уваги, що у цій
справі він проходить як заявник і має
повне право оскаржити бездіяльність
слідчого. Таким чином, 12.02.2014 року він
звернувся з апеляційною скаргою на
вище вказану ухвалу, ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 04.03.2014 року його апеляційну скаргу
було частково задоволено та ухвала
Вінницького міського суду Вінницької
області від 07.02.2014 року була скасована.
Внаслідок незаконно ухваленої ухвали
він зазнав значних матеріальних втрат,
а саме: оплата квитків в дві сторони в
напрямку з м. Києва до м. Вінниці та в
зворотному напрямку під час виклику
його до суду апеляційної інстанції
23.01.2014 року на суму 182 грн. 20 коп.; оплата
квитків в дві сторони в напрямку з м.
Києва до м. Вінниці та в зворотному
напрямку під час повторного виклику
його до суду апеляційної інстанції
04.03.2014 року на суму 182 грн. 20 коп.; оплата
за виготовлення копій документів та
виготовлення позовної заяви до суду на
суму 8 грн. 15 коп. Таким чином сума
завданої матеріальної шкоди становить
372 грн. 55 коп. У зв'язку з незаконно
ухваленою ухвалою він був позбавлений
права на справедливий та чесний суд та
гідне ставлення до нього під час
розгляду судової справи, прав, які
закріплені Конституцією України та
Загальною декларацією з прав людини та
іншими міжнародними домовленостями.
Керуючись ст. 56 Конституції України, п. 2
ст.1 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду", ст. 3 протоколу №7
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст. 1166 ЦК
України, просить відшкодувати з
державного бюджету з Державної
казначейської служби України завдану
йому матеріальну шкоду, заподіяну
незаконним ухваленням ухвали в розмірі
372 грн. 55 коп.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримав із зазначених у позові
підстав та суду пояснив, що оскільки
він вважав ухвалу Вінницького міського
суду Вінницької області від 07.02.2014 року
незаконною, то звернувся з апеляційною
скаргою на дану ухвалу до Апеляційного
суду Вінницької області. Ухвалою
Апеляційного суду Вінницької області
від 04.03.2014 року його апеляційну скаргу
було частково задоволено та ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 07.02.2014 року скасовано.
Внаслідок незаконно ухваленої ухвали
він зазнав значних матеріальних втрат,
оскільки змушений був їздити з м. Києва,
де він на той час працював, до
Апеляційного суду Вінницької області в
м. Вінницю. В зв'язку з чим він поніс
витрати на оплату квитків в дві сторони
в напрямку з м. Києва до м. Вінниці та в
зворотному напрямку під час виклику
його до суду апеляційної інстанції
23.01.2014 року на суму 182 грн. 20 коп.; на
оплату квитків в дві сторони в напрямку
з м. Києва до м. Вінниці та в зворотному
напрямку під час повторного виклику
його до суду апеляційної інстанції
04.03.2014 року на суму 182 грн. 20 коп. та на
оплату за виготовлення копій
документів та виготовлення позовної
заяви до суду на суму 8 грн. 15 коп.
Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Державної
казначейської служби України -
Тушевська Н.С. в судовому засіданні
позов не визнала та просить в
задоволені позову відмовити, оскільки
вважає позов безпідставним та не
підтвердженим належними доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, оцінивши докази в їх
сукупності, оглянувши в судовому
засіданні матеріали справи №127/2138/14к,
прийшов до висновку, що позов є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

Як вбачається з ухвали Вінницького
міського суду Вінницької області від
07.02.2014 року скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність слідчого ВМВ УМВС
України у Вінницькій області Мудрика
Е.В. повернуто скаржнику.

Як вбачається з ухвали Апеляційного
суду Вінницької області від 04.03.2014 року
апеляцію ОСОБА_1 на ухвалу слідчого
судді Вінницького міського суду
Вінницької області від 07.02.2014 року
задоволено частково. Ухвалу слідчого
судді Вінницького міського суду
Вінницької області від 07.02.2014 року про
повернення скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність слідчого ВМВ УМВС
України у Вінницькій області Мудрика
Е.В. - скасовано, а матеріали справи
направлено на новий судовий розгляд в
той же суд.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.03.2014 року в
задоволенні скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність ВМВ УМВС України у
Вінницькій області - відмовлено. Дана
ухвала ОСОБА_1 не оскаржувалася та
набрала законної сили.

Відповідно до ст. 3 Конституції України
людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Статтею 56 Конституції України
встановлено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Як вбачається з позовної заяви та
пояснень позивача в судовому
засіданні, позивач посилається на
норми Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду" та
просить відшкодувати з державного
бюджету з Державної казначейської
служби України матеріальну шкоду,
заподіяну незаконним ухваленням
ухвали від 07.02.2014 року в розмірі 372 грн. 55
коп.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" відповідно до
положень цього Закону підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: 1) незаконного
засудження, незаконного повідомлення
про підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході кримінального
провадження обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; 2)
незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних
робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу; 3)
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів,
передбачених законами України "Про
оперативно-розшукову діяльність", "Про
організаційно-правові основи боротьби
з організованою злочинністю" та іншими
актами законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадках: 1) постановлення
виправдувального вироку суду; 1-1)
встановлення в обвинувальному вироку
суду чи іншому рішенні суду (крім
ухвали суду про призначення нового
розгляду) факту незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
кримінального провадження обшуку,
виїмки, незаконного накладення арешту
на майно, незаконного відсторонення
від роботи (посади) та інших
процесуальних дій, що обмежують чи
порушують права та свободи громадян,
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів;
2)закриття кримінального провадження
за відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або невстановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у
суді і вичерпанням можливостей їх
отримати; 4) закриття справи про
адміністративне правопорушення. Право
на відшкодування шкоди, завданої
зазначеними у статті 1 цього Закону
оперативно-розшуковими заходами,
виникає у випадках, передбачених
пунктом 1-1 частини першої цієї статті,
або за умови, що протягом шести місяців
після проведення таких заходів не було
розпочате кримінальне провадження за
результатами цих заходів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" у наведених в
статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовуються
(повертаються): 1) заробіток та інші
грошові доходи, які він втратив
внаслідок незаконних дій; 2) майно (в
тому числі гроші, грошові вклади і
відсотки по них, цінні папери та
відсотки по них, частка у статутному
фонді господарського товариства,
учасником якого був громадянин, та
прибуток, який він не отримав
відповідно до цієї частки, інші
цінності), конфісковане або звернене
в доход держави судом, вилучене
органами досудового розслідування,
органами, які здійснюють
оперативно-розшукову діяльність, а
також майно, на яке накладено арешт; 3)
штрафи, стягнуті на виконання вироку
суду, судові витрати та інші витрати,
сплачені громадянином; 4) суми,
сплачені громадянином у зв'язку з
поданням йому юридичної допомоги; 5)
моральна шкода.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" відшкодування
шкоди у випадках, передбачених
пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону,
провадиться за рахунок коштів
державного бюджету.

Як вбачається з п.п. 1, 2 Положення
про застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду",
затвердженого наказом Міністерства
юстиції, Генеральної прокуратури та
Міністерства фінансів України від
04.03.1996 р. №6/5/3/41 це Положення визначає
порядок застосування зазначеного
вище Закону. Даний Закон встановлює
випадки, умови та порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного взяття і
тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної
справи обшуку, виїмки, незаконного
накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи
(посади) та інших процесуальних дій, що
обмежують права громадян; незаконного
застосування адміністративного арешту
чи виправних робіт, незаконної
конфіскації майна, незаконного
накладення штрафу; незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів, передбачених законами
України "Про оперативно-розшукову
діяльність", "Про організаційно-правові
основи боротьби з організованою
злочинністю" та іншими актами
законодавства, поновлення порушених у
зв'язку з цим трудових, службових,
пенсійних, житлових, інших особистих
і майнових прав, а також визначає
органи, на які покладається вчинення
дій по забезпеченню відшкодування
шкоди, завданої громадянинові, та
пов'язані з цим обов'язки зазначених
органів.

Згідно ст. 25 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду. Відшкодування відповідно до
закону шкоди, завданої фізичній чи
юридичній особі внаслідок незаконно
прийнятих рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади (органів влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування), а також їх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень,
здійснюється державою (Автономною
Республікою Крим, органами місцевого
самоврядування) у порядку, визначеному
законом.

В судовому засіданні встановлено, що
ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 07.02.2014 року
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
слідчого ВМВ УМВС України у Вінницькій
області Мудрика Е.В. було повернуто
скаржнику. Ухвалою Апеляційного суду
Вінницької області від 04.03.2014 року
апеляцію ОСОБА_1 на ухвалу слідчого
судді Вінницького міського суду
Вінницької області від 07.02.2014 року було
задоволено частково, ухвалу слідчого
судді Вінницького міського суду
Вінницької області від 07.02.2014 року про
повернення скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність слідчого ВМВ УМВС
України у Вінницькій області Мудрика
Е.В. - скасовано, а матеріали справи
направлено на новий судовий розгляд в
той же суд. Ухвалою Вінницького
міського суду Вінницької області від
17.03.2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_1
на бездіяльність ВМВ УМВС України у
Вінницькій області - відмовлено. Дана
ухвала ОСОБА_1 не оскаржувалася та
набрала законної сили.

Суд зазначає, що право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених Законом України
"Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду" виникає у випадках
встановлених ст. 2 даного Закону.

Однак, в судовому засіданні не
встановлено підстав для відшкодування
шкоди позивачу в розмірах і в порядку,
передбачених Законом України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду".

Суд критично оцінює посилання позивача
в позовній заяві на п. 2 ст. 1 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду",
оскільки обставин, зазначених у п. 2 ст. 1
даного Закону, а саме, незаконного
застосування адміністративного
арешту чи виправних робіт щодо
позивача, незаконної конфіскації майна
або незаконного накладення на нього
штрафу, в судовому засіданні не
встановлено.

Отже, дослідивши надані докази,
заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, оглянувши в
судовому засіданні оригінали квитків
на автобус, квитків для проїзду в
міському трамваї та тролейбусі,
товарного чеку, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду не доведено обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог, а судом, за результатами
розгляду справи не встановлено
підстав, передбачених законодавством,
для задоволення позову. Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат,
суд бере до уваги, що відповідно до п. 13
ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий
збір" судовий збір не справляється за
подання позовної заяви про
відшкодування шкоди, заподіяної особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їх посадовою або
службовою особою, а так само
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури або суду. Враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що судові витрати слід віднести за
рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Вінницької області через Вінницький
міський суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

CУДДЯ