АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5059/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Парфьонов Д. О. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 6
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі: Видюковій
Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Черкаської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на нерухоме
майно, -

В С Т А Н О
В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що на
виділеній йому Черкаською селищною
радою Новомосковського району в оренду
земельній ділянці площею 0,0477 га по
АДРЕСА_1 він без відповідного дозволу,
самочинно збудував кафе площею 171,0
кв.м., яке відповідно до експертизи
відповідає діючому санітарному
законодавству.

Збудоване кафе не порушує права інших
осіб, тому позивач на підставі ст.376 ЦК
України та ст.331 ЦК України просив
визнати за ним право власності на
об'єкт нерухомого майна кафе літ. - А,
прибудову літ.- а, вбиральні літ. Б,В за
адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового по суті позовних
вимог з тих пiдстав, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення
порушено норми матерiального та
процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивачу ОСОБА_2 рішенням 13 сесії V
скликання Черкаської селищної ради №
07-13/V від 21.08.2007 року передано за
договором оренди земельну ділянку в
межах населеного АДРЕСА_1, для
комерційного призначення, площею 0,0477
га, строком на 49 років. (а.с.9-14)

В технічному паспорті встановлено
наявність самовільно побудованих: кафе
літ. - А, прибудову літ.- а, вбиральні літ.
Б,В за адресою АДРЕСА_1.(а.с.15-17)

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 20.03.2014 року № 11786733
у зв'язку з відсутністю документів, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчують прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту
(Декларація про готовність об'єкта до
експлуатації), ОСОБА_2 відмовлено у
державні реєстрації права власності на
кафе за адресою АДРЕСА_1. (а.с.24)

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була їй відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Виходячи із змісту частин 1,2 статті 331
ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК
України та пункту 8 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, право власності на новостворене
нерухоме майно виникає у особи, яка
створила це майно, після закінчення
будівництва об'єкта нерухомості,
введення його в експлуатацію,
отримання свідоцтва про право
власності та реєстрації права
власності.

Отже, до прийняття об'єкта
новоствореного нерухомого майна до
експлуатації та його державної
реєстрації право власності на цей
об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на
новозбудоване нерухоме майно право
власності існує лише на матеріали,
обладнання та інше майно, що було
використано в процесі будівництва
(абзац 1 частини 3 статті 331 ЦК України).

Крім того, відповідно до вимог п.п. 4 ч. 1
ст. 14 Закону України «Про основи
містобудування», до компетенції
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад у сфері
містобудування належать зокрема
проведення робіт з прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів у порядку, встановленому
законодавством.

Відповідно до вимог Постанови КМУ «Про
питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів» від
22.09.2004 року № 1243 прийняття в
експлуатацію об'єктів полягає у
підтверджені державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації
об'єктів будівництва. При цьому рішення
щодо прийому в експлуатацію забудови
приймається органом виконавчої влади
чи органом місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції правильно
зазначено в рішенні про те, що
матеріали справ не містять данні про
отримання позивачем документів про
прийняття будівлі до експлуатації, а
тому суд обґрунтовано відмовив
позивачу у задоволенні позову.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 04 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: