Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1125/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

04.06.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючої:
Кривохижі В.І.

Суддів:
Голованя А.М.

Черниш Т. В.

при секретарі
Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
виконкому Новоукраїнської міської
ради, відділу державної виконавчої
служби Новоукраїнського РУЮ, треті
особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання
права власності на квартиру,
скасування свідоцтва про право
приватної власності на квартиру,
втрату права проживання та
користування квартирою, зняття з
реєстрації, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 25 лютого
2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, виконкому
Новоукраїнської міської ради, відділу
державної виконавчої служби
Новоукраїнського РУЮ, треті особи -
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права
власності на квартиру, скасування
свідоцтва про право приватної
власності на квартиру, втрату права
проживання та користування квартирою,
зняття з реєстрації.

Позивачі зазначали, що квартира
АДРЕСА_1 відділом ДВС згідно актів
прийому-передачі передана їм в
погашення боргових зобов'язань перед
ними сім'ї ОСОБА_5. Зареєструвати право
власності на квартиру вони не змогли.
Відповідачі у 2009 році отримали
дублікат свідоцтва про право власності
на квартиру. Укласти належним чином
договір купівлі-продажу жилої квартири
з ОСОБА_8 позивачі не можуть, так як не
зареєстроване їх право власності на
квартиру, тому і просили: визнати за
ними право власності на жилу квартиру
АДРЕСА_1; скасувати свідоцтво про право
приватної власності на жилу квартиру,
яке видано виконкомом Новоукраїнської
міської ради 8 травня 2009 року; визнати
такими, що втратили право проживання та
користування квартирою АДРЕСА_1
відповідачів та зняти їх з реєстрації
постійного місця проживання за
вказаною адресою; стягнути судові
витрати.

Рішенням Новоукраїнського
районного суду Кіровоградської
області від 25 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачі
ставлять питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
через порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначають,
зокрема, що у 2003 році через державного
виконавця отримали зазначену квартиру
в рахунок погашення боргу
відповідачів, у зв'язку з чим право
власності відповідачів було припинено
та вони втратили право користування
квартирою.

Сторони, треті особи належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 152-161), в судове
засідання не з'явилися, відділ
державної виконавчої служби
Новоукраїнського РУЮ просив
розглядати справу за відсутності
представника, що відповідно до ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивачів ОСОБА_10, яка
підтримувала доводи скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна
зі сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування (ст.58
ЦПК).

Згідно ст. 59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачі та їх представник
позовні вимоги не визнали, вважаючи їх
необґрунтованими та посилаючись на те,
що квартира була приватизована на всіх
чотирьох членів сім»ї, в тому числі і на
дітей, а заборгованість виникла у
подружжя, яке на даний час
розрахувалось з позивачами.

Судом встановлено і матеріалами
справи підтверджується, що
відповідачам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 належить квартира АДРЕСА_1, про
що взамін свідоцтва про право
особистої власності від 20 липня 1994 року
виконавчим комітетом Новоукраїнської
міської ради 8 травня 2009 року видано
дублікат свідоцтва про право
власності, зареєстрований в
Ульяновському міжміському бюро
технічної інвентаризації за №102/1 (т.1
а.с.115).

Також встановлено, що на підставі
судових рішень з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_3 стягнуто
борг та(т.1 а.с.81-83).

Правильним є висновок суду про те,
що спірна квартира на праві особистої
власності належить, крім подружжя
ОСОБА_5, ОСОБА_4, також і дітям - ОСОБА_6
та ОСОБА_7, які є рівноправними
власниками цієї квартири та боргів
перед стягувачами не мали.

Звертаючись до суду з вимогами,
позивачі посилались на те, що належну
відповідачам квартиру їм було передано
в рахунок погашення боргу згідно акту
державного виконавця від 5 серпня 2003
року.

Однак належних доказів на
підтвердження цих обставин ними до
суду не надано. Так,
відповідно до ст.61 Закону України «Про
виконавче провадження», у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, реалізація
арештованого майна здійснюється
спеціалізованими організаціями, які
залучаються на тендерній (конкурсній)
основі, на підставі договорів між
державною виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах та комісійних засадах.

Якщо передане торговельним
організаціям майно не буде продано
протягом двох місяців, воно підлягає
переоцінці. Державний виконавець
переоцінює майно в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. У разі коли в місячний строк
після переоцінки майно не буде
продано, державний виконавець
повідомляє про це стягувача і пропонує
йому вирішити питання щодо залишення
за собою непроданого майна. Якщо
стягувач виявив бажання залишити за
собою непродане майно, то він
зобов'язаний у 5-денний строк з дня
повідомлення державного виконавця
про виявлення бажання залишити за
собою непродане майно, внести на
депозитний рахунок відділу державної
виконавчої служби різницю між
вартістю непроданого майна та сумою
коштів, які підлягають стягненню на
його користь, якщо вартість
непроданого майна перевищує суму
боргу, яка підлягає стягненню за
виконавчим документом. Про передачу
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу державний виконавець складає
постанову та акт, які є підставою для
подальшого оформлення стягувачем
права власності на це майно - отримання
у нотаріуса свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів.

Відповідно до п.5.12.7 чинної на той
час Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 15 грудня
1999 року N 74/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за N 865/4158, про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу
державний виконавець виносить
постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. При
передачі стягувачу майна державним
виконавцем складається акт. Постанова
державного виконавця про передачу
майна стягувачу в рахунок погашення
боргу та акт державного виконавця про
передачу стягувачу майна є підставою
для подальшого оформлення стягувачем
права власності на це майно
відповідно до чинного
законодавства.

Порядок оформлення результатів
прилюдних торгів на час виникнення
спірних правовідносин, визначається
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом Мін'юсту 27
жовтня 1999 р. № 68/5. Так, відповідно до п.
6.1 Тимчасового положення державний
виконавець на підставі протоколу про
проведення прилюдних торгів та копії
документів, що підтверджують
розрахунок за придбане майно, складає
акт про проведені прилюдні торги і
подає його на затвердження начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Позивачами ж була надана до суду
лише ксерокопія акту опису й арешту
майна від 12 вересня 2002 року та
нерозбірлива ксерокопія акту
державного виконавця від 5 серпня 2003
року (т.1 а.с.125, 131), на підставі яких
неможливо достовірно встановити
обставини справи та які не можуть бути
визнані належними та допустимими
доказами по даній справі.

Оригіналів зазначених письмових
документів, які мають суттєве значення
при розгляді справи, позивачі до суду
не надали, а ВДВС Новоукраїнського
районного управління юстиції
повідомив про їх відсутність та
виконавчого провадження через
закінчення строку зберігання (а.с.133,181
т.1).

Як у позовній заяві, так і у
судовому засіданні позивачами не
надано доказів щодо їх звернення до
нотаріальної контори за отриманням
свідоцтва щодо придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів або відмови
нотаріуса у цьому.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають ті
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Таким чином, будь-яких
переконливих і безспірних доказів на
підтвердження обставин, з якими як з
юридичним фактом пов'язувались
матеріально-правові вимоги, позивачами
не надано, не містять їх і матеріали
справи, а обставини, на які позивачі
посилались, не є достатніми для
висновку про наявність
цивільно-правових підстав для визнання
за ними права власності на спірну
квартиру із зазначених ними підстав та
задоволення інших вимог.

З огляду на це, рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні як вимог щодо визнання
права власності на квартиру, так і про
скасування свідоцтва про право
приватної власності на квартиру,
втрату права проживання та
користування квартирою, зняття з
реєстрації є правильним по суті. Надані
сторонами докази оцінені судом
відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України. Наведені в апеляційній скарзі
доводи не спростовують висновків,
покладених в основу рішення, яке є по
суті правильним, а доводи скарги не є
істотними і не містять посилань на
докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції, та не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, які призвели до
помилкового вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

В межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог підстав для
його скасування або зміни не
встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а
рішення Новоукраїнського районного
суду Кіровоградської області від 25
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуюча:

Судді: