Справа № 589/2077/13-ц р.
Провадження № 2/589/7/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р.

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді Прачук О. В.,

з участю секретаря судового засідання
Антошко Т. А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Шостка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2

- про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, завданої подією
дорожньо-транспортної пригоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до
Шосткинського міськрайонного суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, свої
вимоги мотивувала тим, що 18 грудня 2010
року близько 15-00 години на автодорозі
Шостка-Ображіївка сталася
дорожньо-транспортна пригода, в ході
якої відбулось зіткнення автомобілю,
що належить позивачці - ВАЗ-2107,
державний номер НОМЕР_1, та автомобілю
відповідача - ВАЗ-2101, державний номер
НОМЕР_2, а саме: автомобіль відповідача
під його керуванням виїхав на смугу, по
якій рухався автомобіль позивачки.

Внаслідок ДТП позивач отримала
тілесні ушкодження, а саме: забій,
гематому лівої надбрівної дуги, лівої
скулової області, садна лівої
надбрівної дуги, в результаті чого їй
надавалась медична допомога.

Також було суттєво пошкоджено
належний їй автомобіль, тому на
відновлювальний ремонт нею було
витрачено 15 435 гривень( 8 230 грн. на
ремонтні роботи та 7 205 грн. на запасні
частини), які вона просить стягнути з
відповідача.

Крім того, просить стягнути з
відповідача 5000 грн. моральної шкоди,
завданої їй незаконними діями
відповідача. Моральна шкода полягає в
фізичному болі, який вона зазнала в
результаті ДТП, пошкодженні її обличчя
та необхідності лікування внаслідок
цього та душевних стражданнях з
приводу пошкодження належного їй
автомобілю. А також просить стягнути
понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її
представник вимоги підтримали
повністю з підстав, зазначених в
позовній заяві, просили позов
задовольнити. Крім того позивачка
пояснила, що страждала внаслідок
понівечення її обличчя, вона
соромилась виходити з дому, бо люди
звертали увагу на її вигляд, але була
змушена ходити на перев'язки; також
внаслідок ДТП їй довелось лікувати
зуби.

Відповідач позов визнав частково,
зазначивши, що не заперечує своєї вини
в настанні ДТП, але вартість ремонтних
робіт є явно завищеною, бо за його
підрахунками за тими пошкодженнями,
які він бачив особисто після ДТП, а
саме: пошкоджені ліве крило та ліві
дверцята автомобіля позивачки, до
відшкодування, на його думку, підлягає 4
000 грн. майнової шкоди та 300 грн.
моральної, бо у позивачки була розбита
лише брова. Зазначив також, що ніяких
листів та викликів бути присутнім при
огляді автомобілю позивачки експертом
не отримував.

Представник відповідача підтримав
позицію свого довірителя, зазначивши,
що розрахунок завданої майнової шкоди
проведений невірно, оскільки до нього
включені ремонтні роботи та вартість
запчастин, необхідність проведення та
придбання яких не підтверджена
належним чином, до того ж його
довіритель не був присутній при огляді
автомобіля експертом та не
повідомлявся про його проведення. Крім
того позивачка взагалі мала звертатись
за відшкодуванням завданої їй шкоди до
страховика.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, покази свідків,
дослідивши надані докази, прийшов до
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Власником автомобіля «ВАЗ 2101»,
державний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_2, що
підтверджується матеріалами справи та
самим відповідачем.

З постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 21.12.2010 року (а.
с. 5), постанови Шосткинського
міськрайонного суду від 28.12.2010 року (
а.с.3, справа № 3-2775/2010 р) та постанови
Шосткинського міськрайонного суду від
28.12.2010 року (а.с. 5, справа № 3-2772/10)
вбачається, що 18.12.2010 року близько 15-00
години на автодорозі Шостка-
Ображіївка ОСОБА_2 керував автомобілем
НОМЕР_3, в стані алкогольного сп'яніння,
перевищив швидкість, виїхав на смугу
зустрічного руху, не впорався з
керуванням, скоїв зіткнення з
автомобілем НОМЕР_4, під керуванням
ОСОБА_5, внаслідок чого транспортним
засобам було спричинено механічні
ушкодження, а пасажирка автомобілю
НОМЕР_4, ОСОБА_4 отримала легкі тілесні
ушкодження.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вина ОСОБА_2 у настанні ДТП, крім його
пояснень, підтверджується постановою
Шосткинського міськрайонного суду від
28.12.2010 року у справі № 3-2775/2010 р.

Свідок ОСОБА_6, співмешканець ОСОБА_4,
в судовому засіданні показав, що 18
грудня 2010 року він разом з позивачкою
по справі та донькою їхали з м. Шостка
до с. Ображіївка, він і був за кермом
авто, що належить позивачці. Свідок ще
здалеку побачив відповідача по справі,
який нерівно їхав, тому свідок зупинив
автомобіль на узбіччі дороги та почав
подавати відповідачу сигнали світлом,
але ОСОБА_2 все рівно врізався своїм
авто в їх машину. Позивачка вдарилась
об вітрове скло, внаслідок чого розбила
брову, вибила зуб. Свідок викликав
«швидку», бо в ОСОБА_4 ішла кров, та
міліцію. Про те, що експерт буде
проводити огляд автомобіля, свідок
повідомляв відповідача шляхом
надіслання телеграм на адресу його
батьків та за його місцем проживання,
але поштар повідомила, що ОСОБА_2
відмовився отримувати телеграму. Також
свідок телефонував відповідачу, але
той не відповідав на дзвінки. Внаслідок
удару були розбиті бампер, крило,
дверцята машини; капот, дах, дверцята та
кузов деформувалися, непридатним став
амортизатор, зігнуло диск на колесі і
воно не крутилося. При огляді експерт
не заглядав під низ машини, а вже коли
почали ремонтувати з'ясувалося, що
пошкоджено ще й акумулятор, і радіатор.

Автомобіль півроку був в ремонті,
весь цей час доводилось прохати
сторонніх людей відвезти за потреби,
витрачати кошти на оплату їх послуг.

Позивачці ж довелось накладати шви
на брову, відновлювати зуби; лице було
«побите», синє, внаслідок чого ОСОБА_4
соромилась своєї зовнішності,
соромилась виходити з дому, але їй
доводилось їздити на перев'язки,
знімати шви.

Відповідач же спочатку обіцяв
відшкодувати заподіяну шкоду, але так
нічого і не відшкодував.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показав, що років три назад його
знайомий ОСОБА_5 потрапив в аварію, і
він (свідок) на прохання ОСОБА_5 возив
його та позивачку до лікарні,
магазинів, на СТО, де ремонтували авто.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показав, що був присутній при огляді
експертом автомобіля ОСОБА_4, це було в
20-х числах грудня 2010 року, крім нього та
експерта був присутній ОСОБА_5 Також
зазначив, що на той час працював
трактористом на фермі, що належить ТОВ
«Верес», де ОСОБА_4 була директором і
саме він транспортував на тракторі
автомобіль на цю ферму, де і відбувався
огляд експертом. Автомобіль довелось
транспортувати, частково завантаживши
на трактор, оскільки в авто було
вивернуте колесо. Також в автомобіля не
закривались дверцята, відпав бампер,
дах автомобіля був деформований; коли
експерт зазирав під капот, свідок
побачив, що двигун відпав та розбито
радіатор. При огляді експерт
фотографував.

Свідок ОСОБА_2, рідний брат
відповідача, в судовому засіданні
показав, що років 3 назад в грудні йому
подзвонив знайомий та повідомив, що
його брат - відповідач по справі,
потрапив в аварію. Свідок негайно
виїхав на своїй машині до місця
пригоди, де побачив свого брата, ОСОБА_5
та ОСОБА_4, хвилин через 15 після цього
приїхали співробітники міліції. В обох
машин були пошкоджені ліві сторони, у
авто позивачки було пом'яте ліве крило,
розбита фара, щодо наявності тріщин у
вітровому склі та решітці радіатора
він не пам'ятає чи були чи ні. Позивачка
трималась за голову, але ні на що не
скаржилась.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показав, що в один з днів в грудні 2010
року близько 18 години разом з дружиною
та дитиною він їхав до с. Ображіївка та
на повороті до села побачив машину, на
якій їздив його приятель ОСОБА_5, машину
відповідача та машину ДАІ. Зупинившись
та вийшовши з машини, він оглянув
автомобіль, на якому їхав Двойних, і
побачив, що в автомобіля було вирване
крило, розбита фара; чи були тріщини на
решітці радіатора і вітровому склі -
він не пам'ятає, всередину автомобіля
він не зазирав. Загалом пробув на місці
ДТП близько 15 хвилин, позивачки не
бачив.

Допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_10, судовий експерт-
автотоварознавець, показав, що
проводив огляд автомобіля позивачки на
фермі в с. Ображіївка в грудні 2010 року,
пошкодження автомобіля він виявляв
візуально, оглядової ями не було.
Відповідач не був присутній при огляді
автомобілю. Достеменно може сказати, що
за тих пошкоджень, які мав автомобіль,
без проведення ремонтних робіт
транспортний засіб не міг
експлуатуватися. Також пояснив, що при
проведенні ремонтних робіт могли бути
виявлені і інші, внутрішні,
пошкодження, які можливо побачити
лише при знятті вузлів і агрегатів
автомобілю, але в такому випадку
власник автомобіля повинен був
додатково викликати експерта для
складення дефектної відомості.

Допитаний в судовому засіданні
ОСОБА_11, пояснив, що він не має
спеціальної технічної освіти, але
близько 15 років займається ремонтом
автомобілів, на його думку вартість
всіх ремонтних робіт становить
приблизно 5 000 гривень.

Відповідно до ч. 4 п. 16 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України від 01 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» (далі - Постанова
№ 4 від 01.03.2013 р.) у разі невиконання
особою, відповідальність якої
застрахована, обов'язку письмового
надання страховику, з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Суд не враховує посилання
відповідача та його представника на
те, що позивачка повинна була
звертатись за відшкодуванням до
страховика, оскільки суду не надано
доказів того, що відповідач відповідно
до п. 33.1.3. ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, яка діяла на день
ДТП) повідомив їй всі належні для
звернення дані про страховика: назву,
місцезнаходження, відомості про
страховий поліс.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості,
полагодити пошкоджену річ тощо) або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Позивач обрала способом захисту
своїх порушених прав стягнення
вартості відновлювального ремонту.

Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу підтверджується,
що ОСОБА_4 є власником автомобіля ВАЗ
2107, 1992 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 ( а.с. 4).

Як вбачається з висновку експертного
товарознавчого дослідження № 467 від
30.12.2010 року та дефектної відомості по
результатах огляду транспортного
засобу, складеної 24.12.2010 р., 24 грудня 2010
року в світлий час доби на
господарському майданчику
Ображіївської молочно-товарної ферми в
присутності власниці автомобіля
ОСОБА_4, водія, що керував автомобілем
при ДТП - ОСОБА_6 та запрошеного для
огляду водія ОСОБА_8 Другий учасник ДТП
ОСОБА_2, запрошений по телеграмі, не
з'явився. При технічному огляді
автомобіля встановлено, що черговий
державний технічний огляд пройдено,
при ДТП деформовано та підлягає заміні:
переднє ліве крило, капот, передній
бампер, ліва блок-фара, ліві передні
двері, решітка радіатора, радіатор
водяний, вітрове скло, лівий повторювач
поворотів передній, бризговик лівого
переднього крила в зборі, лівий нижній
важіль передньої підвіски з віссю в
зборі, лівий верхній важіль передньої
підвіски, рульове колесо; деформовано
та підлягає ремонту: праве переднє
крило, панель рами вітрового окна,
коробка повітрепотоку, рамка радіатора
/передня панель/, мається перегин
кузова. Автомобіль потребує фарбування
пошкоджених складових частин кузова
згідно з вимогами завода виробника ДТЗ.
Оглядом також встановлено, що
автомобіль не має слідів корозійних
пошкоджень та інформативних ознак
несправних деталей, вузлів та
агрегатів, які мали місце до аварійних
пошкоджень. (а.с. 6-11)

Вказане відповідає поясненням
позивача, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, та
підтверджується фототаблицями до
висновку. (а.с. 16-20)

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 1577 від
19.12.2013 року, яка призначалась за
клопотанням відповідача, вартість
ремонтно-відновлювальних робіт
автомобіля марки ВАЗ 2107, 1992 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, станом на 18.12.2010 р. складає 11 903,24
грн., з них вартість складових і деталей
автомобіля, необхідних для ремонту 4260,99
грн., вартість відновлювальних робіт - 6
520,08 грн., вартість матеріалів для
відновлювального ремонту 1 122,17 грн.;
ринкова вартість автомобілю станом на
18.12.2010 р. - 19 972,10 грн., вартість
матеріального збитку - 8920 грн. 55 коп.

Вказаний висновок суд вважає
належним доказом підтвердження
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт, оскільки експертом було
враховано, що:

- придбана згідно товарного чека від
07.04.2011 року (а.с. 28) акумуляторна батарея
не розташована в зоні аварійних
пошкоджень автомобіля при ДТП та не
зазначена в дефектній відомості (а.с.11);

- придбана згідно товарного чека від
10.03.2011 року (а.с.27) блок-фара 2107 (200 грн.)
дублюється, так як у товарному чеку від
11.02.2011 року зазначено блок-фара ліва (500
грн.);

- придбаний згідно товарного чека від
15.03.2011 року (а.с.28) радіатор (650 грн.)
дублюється, так як в товарному чеку від
11.02.2011 року зазначено радіатор водяний
(570 грн.);

- придбані згідно товарного чека від
15.03.2011 року (а.с.28) пружини (220 грн.),
амортизатори 2 шт. (180 грн.) не зазначені
в пошкодженнях КТЗ ( а. с. 11).

Також експертом враховано, що балка
передня та болти балки (6шт.), зазначені
в товарному чеку від 11.02.2011 р. (а.с.27),
розташовані в зоні аварійних
пошкоджень, але не зазначені в
пошкодженнях КТЗ.

Посилання представника відповідача
на те, що вказаний висновок не є
належним доказом, оскільки експертом
враховувались пошкодження автомобіля,
зазначені в дефектній відомості від
24.12.2010 р., яка складалась за відсутності
його довірителя, котрого не повідомили
про проведення огляду, не враховуються
судом, оскільки службовим
повідомленням ЦТП № 5 ВАТ «Укртелеком»
підтверджується, що 22 грудня 2010 року
ОСОБА_2 відмовився прийняти телеграму,
яку надсилав ОСОБА_5 (а.с. 60) А показами
свідка ОСОБА_5 підтверджується, що він
повідомляв відповідача про проведення
огляду автомобіля експертом шляхом
надіслання телеграми, бо на телефонні
дзвінки ОСОБА_2 не відповідав.

Покази свідка ОСОБА_2 щодо
пошкоджень автомобіля позивачки, на
які сторона відповідача посилається,
як на доказ того, що стороною позивача
були навмисно збільшено перелік
пошкоджень, не є достатнім доказом
такого, оскільки свідок не оглядав
повністю автомобіль, не зазирав в
середину та під капот.

Також не є належним доказом дійсної
вартості відновлювального ремонту
автомобіля позивачки покази свідка
ОСОБА_11, оскільки доказів того, що він
володіє спеціальними знаннями, що
дозволяють надавати такі висновки суду
не надано, як і належних обґрунтованих
розрахунків на підтвердження
озвученої ним суми в 5 000 грн.

Посилання представника відповідача
на те, що визначена експертом ринкова
вартість автомобілю є завищеною,
оскільки, виходячи з оголошень в
інтернет-ресурсах, середня вартість
аналогічного автомобілю становить 17 288
грн., значення не мають, оскільки
вартість відновлювального ремонту
автомобіля менше вказаної суми, а
визначення розміру шкоди за ринковою
вартістю транспортного засобу
здійснюється лише у разі якщо вартість
відновлювального ремонту перевищує
ринкову вартість на момент
пошкодження.

Не враховуються судом посилання
позивача та його представника на те, що
підлягають з відповідача стягненню
витрати на ремонт пошкоджень, які були
виявлені безпосередньо при проведенні
ремонтних робіт (заміна акумулятора,
радіатора, пружин, амортизаторів), чеки
на їх підтвердження і акти виконаних
робіт ПП ОСОБА_12 ( а.с.22-23), оскільки ні
експерт, ні відповідач для фіксації
вказаних пошкоджень та складення
відповідного документу не викликались,
що підтверджено поясненнями сторін та
свідків в судовому засіданні.

Крім того, суд вважає за необхідне
вирахувати з вартості
відновлювального ремонту, визначеного
експертом, різницю між визначеними ним
цінами та фактично понесеними
позивачем витратами. Так, згідно акту
виконаних робіт від 29.12.2010 року (а.с. 22)
вартість матеріалів склала 1039 грн.,
тоді як згідно висновку експерта - 1 122,17
грн., різниця - 83,17 грн.; фактично
сплачено за блок -фару - 500 грн. (а.с. 27),
згідно висновку - вартість 633,87 грн.,
різниця - 133,87 грн.; за скло вітрове
фактично сплачено - 200 грн., згідно
висновку експерта вартість - 227, 46 грн.,
різниця - 27,46 грн. Загалом різниця
становить 244,5 грн.: 133,87 + 83,17 + 27,46

Отже до стягнення з відповідача
підлягає 11 658, 74 коп. (11 903,24 - 244,5)

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно з ч 2. ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Як вбачається з матеріалів справи (
а.с. 5 ), медичної картки, оглянутої в
судовому засіданні, позивач внаслідок
ДТП отримала легкі тілесні ушкодження,
а саме: забій, гематому лівої
надбрівної дуги, лівої скулової
області, садна лівої надбрівної дуги.
Наявність травм підтверджено також
показами свідків. З медичної картки
позивача, крім зазначеного, вбачається,
що вона зверталась після ДТП до
лікарів зі скаргами на головний біль.

Крім того було пошкоджено майно
позивачки - автомобіль, що у будь-якому
випадку викликає хвилювання та
страждання у власника цього майна,
оскільки особі необхідно докладати
зусиль для відновлення пошкодженого
майна, нести непередбачувані витрати.

Тому заподіяння позивачу моральної
шкоди внаслідок ДТП є очевидним. Разом
з тим, враховуючи вимоги розумності та
справедливості суд вважає належним до
стягнення з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди 1 000 грн.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 Кодексу до
судових витрат серед іншого належать
витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 Кодексу витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, входить до
предмету доказування по справі. На
підтвердження цих обставин суду
повинні бути надані договір про
надання правової допомоги (договір
доручення, договір про надання
юридичних послуг та ін..), документи, що
свідчать про оплату гонорару та інших
витрат, пов'язаних із наданням правової
допомоги, оформлені у встановленому
законом порядку (квитанції до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення з відміткою банку або інший
банківський документ, касові чеки,
посвідчення про відрядження).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» витрати на
правову допомогу компенсуються за
участь особи, яка надавала правову
допомогу, у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді. Витрати, пов'язані з правовою
допомогою стороні, на користь якої
ухвалено рішення, компенсуються іншою
стороною у сумі, що не перевищує 40%
розміру мінімальної заробітної плати
за годину роботи.

Як вбачається з матеріалів справи,
між позивачкою та ОСОБА_1 01 квітня 2013
року був укладений договір про надання
правової допомоги (а.с. 34), відповідно до
умов якого позивач сплатила
останньому за надані послуги 2 000 грн.,
що підтверджується квитанцією (а.с. 114).

Згідно розрахунку станом на 25.07.2013
року ОСОБА_1 було надано послуг на
загальну суму 2 450 грн., вказана сума
відповідає фактично наданим послугам з
врахуванням участі представника в
судових засіданнях (08.05.2013 р., 10.06.2013 р.,
15.07.2013 р., 25.07.2013 р., 12.09.2013 р., 16.10.2013 р.,
04.11.2013 р. та 28.01.2014 р.) та підлягає
стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
на користь позивача з відповідача
підлягає стягненню пропорційно до
задоволених вимог ( 75,33 % та 20 %) - 196,21
грн. сплаченого судового збору та 114, 70
грн. сплаченого судового збору за заяву
про забезпечення позову.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
завдану їй майнову шкоду пошкодженням
автомобілю внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди у
розмірі 11 658 (одинадцять тисяч шістсот
п'ятдесят вісім) гривень 74 коп., а також 1
000 (одну тисячу) гривень моральної
шкоди, визначивши до стягнення загалом
12 658 ( дванадцять тисяч шістсот
п'ятдесят вісім) гривень 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2
450 ( дві тисячі чотириста п'ятдесят)
гривень витрат на правову допомогу та
310 грн. 91 коп. на відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особи, які
брали участь у розгляді справи, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
О. В.
Прачук