Дата документу 29.07.2014
Справа № 334/2202/14-ц
Провадження № 2/334/1364/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Запорізької міської ради,3-я особа
ОСОБА_2 про визнання членом сім'ї
наймача та визнання права користування
жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання його членом сім'ї наймача
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
та визнання за ним право користування
житловою кімнатою НОМЕР_1 площею 18,14
кв.м у квартирі, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що з 01.11.1991 року по 16.03.2004 року
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3 Рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2003р.
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
розірвано. Він є власником 11/25 часток
квартири АДРЕСА_1, що складає житлова
кімнати №5 площею 13,44 кв.м і балкон
площею 0,84 кв.м, а інша житлова кімната
№6 площею 18,14 кв.м - перебувала у
користуванні ОСОБА_3 Після розірвання
їх шлюбу особисті рахунки у цій
квартирі були розподілені. Незважаючи
на те, що шлюб між ними було розірвано,
з 2007 року вони почали перебувати у
фактичних шлюбних відносинах та вести
спільне господарство, а саме:
придбавати на двох продукти
харчування, готувати їжу на двох,
прибирати разом всю квартиру, прати
речі, прогулюватися на вулиці, а також
нести спільні витрати на оплату
комунальних послуг і придбавати речі
домашнього вжитку. Позивач вказує, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3,
внаслідок чого житлова кімната №6
площею 18,14 кв.м у квартирі АДРЕСА_1
вивільнилася. Зважаючи те, що він та
ОСОБА_3 протягом багатьох років вели
спільне господарство, проживали однією
сім'єю, хоч й в незареєстрованому шлюбі,
та несли спільні витрати на проживання,
просить визнати його членом сім'ї
останньої.

Також позивач зазначає, що 02.12.2013 року
його поставлено на першочерговий
квартирний облік за місцем мешкання зі
складом родини - 2 особи на підставі
розпорядження №743р. голови районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району. 27.11.2013 року
заступник голови районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району у своєму
листі № 04/01-36/1123 не заперечує проти
отримання ОСОБА_1 вивільнюваної
житлової кімнати №6 площею 18,14 кв.м у
квартирі АДРЕСА_1. Але 19.12.2013 року
Департамент житлово-комунального
господарства Запорізької міської ради
відмовив ОСОБА_1 у наданні його родині
даної житлової кімнати у квартирі
відмовив. Тому просить суд визнати за
ним право користування цією житловою
кімнатою №6 площею 18,14 кв.м у квартирі
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його
представник свої вимоги підтримали у
повному обсязі, наполягали на
задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги в частині
визнання ОСОБА_1 членом сім'ї наймача
просила вирішити на розсуд суду, а у
позові про визнання за ОСОБА_1 права
користування житловим приміщенням -
відмовити, оскільки вважає, що останній
має статус тимчасового мешканця.

Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення
позовних вимог не заперечує, вважає їх
законними та обґрунтованими. В
судовому засіданні пояснив, що його
рідний дід ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно на
його пам'яті проживали разом як одна
сім'я. ОСОБА_2 пояснює, що ще зі свого
дитинства ОСОБА_3 за її життя він
постійно називав «бабуся». Вона і його
дід, проживаючи однією сім'єю, постійно
спільно вели господарство, робили
спільні витрати, спільно відпочивали,
навіть їздили у подорож до Республіки
Кіпр, придбавали речі домашнього
вжитку та побутову техніку, разом
робили ремонт у своїй квартирі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 тощо.
Він пам'ятає, що з 2003 року по 2007 рік дід
ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_3 дуже сварилися,
після чого навіть розірвали шлюб. Але
після цих подій вони помирилися та жили
разом у своїй квартирі, продовжуючи
спільно вести свій побут. Коли з 2011 року
дід та бабуся не змогли самостійно
вести своє господарство через свій
похилий вік, їх онук ОСОБА_2 постійно
допомагав їм по дому, готував їжу,
прибирав у квартирі, прав їх речі,
платив за комунальні послуги, ходив до
аптеки за ліками та іноді залишався на
ніч. Після смерті ОСОБА_3 він постійно
проживає в квартирі АДРЕСА_1 разом зі
своїм дідом ОСОБА_1 задля того, щоб
приглядати за ним та допомагати йому по
дому.

Допитана в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 суду пояснила, що знайома з
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як з однією сім'єю,
оскільки близько 18 років товаришує з
дочкою ОСОБА_1 - Іриною. Увесь цей час
вони всі разом часто бачилися на
сімейних святах, куди її постійно
запрошували. Сім'ю ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вона
може охарактеризувати, як звичайну
родину, яка нічим не виділялася від
інших, де як сваряться, так й миряться.
Зі слів Ірини чула, що вони разом їздили
відпочивати до Республіки Кіпр.
Приблизно у 2008-2009 роках вона бачила
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом в кафе на вул.
Сталеварів в м. Запоріжжя. У цей період
вона також позичала у цієї сім'ї гроші,
а коли їх повертала, то заходила до них
додому. Квартира, в якій проживала
родина ОСОБА_3, складається з двох жилих
кімнат, двері яких на замки не
зачинялися. Вона бачила, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 користувалися всією квартирою
без винятків, як своєю власною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
пояснила суду те, що вже більше 20 років
вона знає родину ОСОБА_3, зокрема,
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, оскільки увесь цей час
вони разом приходи за покупками у
крамницю «Конон» на пр. Металургів у м.
Запоріжжя, де вона постійно працює. Всі
покупки родина ОСОБА_3 завжди робили
разом, а розрахунки за товар міг робити
як ОСОБА_6, так й ОСОБА_7. Приблизно рік
тому до неї в магазин почав приходити
ОСОБА_1, але вже сам або з онуком ОСОБА_2,
оскільки, як він їй пояснив, ОСОБА_3
померла. Також свідок ОСОБА_5 додала, що
всіх своїх постійних клієнтів, які
роблять у неї покупки впродовж довгого
часу, вона знає особисто в обличчя та за
іменами.

Крім того, свідок ОСОБА_8, допитаний у
судовому засіданні, суду пояснив, що
приблизно у 2007-2008 роках познайомився з
ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як з однією сім'єю. Саме
в цей час вони наймали його для того,
щоб він допомагав їм робити ремонт у
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 а саме: реставрувати балкон,
встановити міжкімнатні двері, тощо, а
тому був у цій квартирі 5-6 раз.
Наскільки він пам'ятає, ця квартира
складалася з двох жилих кімнат та
балкону, замків на міжкімнатних дверях
у ній не було. Він бачив, що ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 поводилися, як чоловік і
дружина. Прийняття вже виконаних робіт
та розрахунки за неї ОСОБА_1 та ОСОБА_3
робили разом.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, третю особу, свідків,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є інвалідом ІІ
групи за зором (безстроково) та має
статус «дитина війни».

Із витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
щодо підтвердження дошлюбного
прізвища за № 5 від 04.02.2014р. та
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2 вбачається, що з 01.11.1991 року
ОСОБА_1 знаходився у зареєстровану
шлюбі з ОСОБА_3 (дівоче прізвище -
ОСОБА_3).

16.03.2004 року Відділом РАЦС Ленінського
районного управління юстиції м.
Запоріжжя було зареєстроване
розірвання шлюбу на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24.10.2003р.

Як пояснив відповідач та чого не
заперечували позивач і третя особа,
після розірвання шлюбу особисті
рахунки у квартирі АДРЕСА_1 де
проживали разом ОСОБА_1 та ОСОБА_3, були
розподілені на підставі рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 29.09.2005р. у справі №
2-502/2005р. таким чином, що за ОСОБА_1 на
праві користуванні в цій квартирі
залишилася житлова кімната площею 13,44
кв.м, а за ОСОБА_3 - житлова кімната
площею 18,14 кв.м.

Розпорядженням Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради від 08.02.2006р. №281р ОСОБА_1 в порядку
приватизації передано у приватну
власність 11/25 частин квартири
спільного заселення, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, що складають:
кімната №5 площею 13,44 кв.м, балкон
площею 0,84 кв.м, про що видане свідоцтво
про право власності на житло №152 від
08.02.2006р. Право власності на 11/25 частин
даної квартири зареєстровано в ОП
ЗМБТІ за реєстраційним номером 14049593,
про що свідчить витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
06.03.2006р.

Інші 14/25 частин вказаної квартири
належать територіальній громаді в
особі Запорізької міської ради на
підставі рішення Виконкому
Запорізької міськради від 27.06.1997р. №309,
право користування на яку (частку
квартири) передано ОСОБА_3

У статті 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, та
становлять: пояснення сторін, третіх
осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показання свідків, письмові
докази, речові докази, зокрема звуко- і
відеозаписи висновки експертів.

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 59 цього Кодексу).

Відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Судом встановлено за допомогою
належних і допустимих доказів та не
спростовано сторонами або іншими
особами, які беруть участь у справі, що
з 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відновили
свої шлюбні відносини та почали
проживати у власній квартири як жінка
та чоловік однією сім'єю, але не
перебуваючи у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі. Під час їх
спільного проживання однією сім'єю
вони разом вели спільне господарство;
прали, прибирали квартиру удвох,
готовили їжу на двох; робили спільні
витрати на оплату комунальних послуг,
набуття речей домашнього вжитку,
побутової техніки, меблів, будівельних
матеріалів для ремонту у власній
квартирі спільно відпочивали; разом
робили ремонт у своїй квартирі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також обставини того, що позиває є
членом сім'ї ОСОБА_3 підтверджуються
письмовими доказами у справі, зокрема,
квитанціями ПрАТ
«Запоріжзв'язоксервіс», фіскальними
чеками ВАТ «Укртелеком», квитанціями
до прибуткового касового ордера про
спільну оплату інших комунальних
послуг, чеками на придбання меблів,
будівельних матеріалів та побутової
техніки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 померла.

Згідно з частиною другою статті 3 СК
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

У статті 64 ЖК України гарантовано, що
членами сім'ї наймача є особи, які
проживають разом з ним, дружина
наймача, їх діти і батьки, а також
визнані у судовому порядку інші особи,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, в тому числі встановлення факту
родинних відносин між фізичними
особами.

Враховуючи викладені вище обставини у
їх сукупності та кожного окремо, суд
приходить до висновку про доведення
позивачем за допомогою пояснень
позивача, третьої особи ОСОБА_2,
пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 та письмових доказів своїх
вимог про визнання ОСОБА_1 членом сім'ї
наймача ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, внаслідок чого
підлягають задоволенню судом.

Що стосується вимог позивача про
визнання за ним права користування
спірним жилим приміщенням, що
вивільнилось то суд приходить до
наступних висновків.

Як вже зазначалось, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла цивільна дружина позивача -
ОСОБА_3

Після її смерті звільнилася житлова
кімната площею 18,14 кв.м у квартирі
АДРЕСА_1 на яку з ОСОБА_3 був укладений
окремий договір найму житла з окремим
особовим рахунком.

18.10.2013 року третьою особою ОСОБА_2 було
зареєстроване місце проживання в
квартирі, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, з метою здійснення
стороннього догляду за своїм дідом
ОСОБА_1 та надання йому допомоги по
дому.

У зв'язку з цим, позивач, будучи
ветераном праці, нагородженим орденом
Трудової Слави ІІ ступеня і орденом
Трудової Слави ІІІ ступеня, медаллю
«Ветеран праці України», маючи звання
«Почесний металург СРСР», звернувся до
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Ленінському району та
Департаменту житлово-комунального
господарства Запорізької міської ради
з проханням надання додаткової
житлової площі у вивільненій квартирі
АДРЕСА_1

Розпорядженням голови районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району від 02.12.2013р.
№ 743р ОСОБА_1 як ветерана праці,
нагородженого орденами Слави, включено
у першочергову квартирну чергу за №1953
облік за місцем мешкання зі складом
родини - 2 особи: ОСОБА_1, 1937 року
народження, та ОСОБА_2, 1982 року
народження.

Також заступник голови районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Ленінському району Близнюк Д.В.
у своєму листі «Про надання довідки на
вивільнену житлову площу» від 27.11.2013р.
№04/01-36/1123 вказує, що сім'я наймача
ОСОБА_1 потребує поліпшення житлових
умов, та має право на отримання
житлового приміщення, яке звільнилося
у спірній квартирі спільного
заселення, де мешкають наймачі.

Але вже у листі Департаменту
житлово-комунального господарства
Запорізької міської ради від 19.12.2013р. №
Ко-4656 повідомляється про те, що
задовольнити звернення ОСОБА_1 з
питання надання його родині
вивільненої житлової кімнати площею
18,14 кв.м в комунальній квартирі АДРЕСА_1
не надається можливим, оскільки він не
підпадає під дію статті 54 Житлового
кодексу України.

У частині першій статті 61 ЖК України
встановлено, що користування жилим
приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму жилого приміщення.

Ст. 54 ЖК України передбачено, що
ізольоване жиле приміщення, що
звільнилося в квартирі, в якій проживає
два або більше наймачі, на прохання
наймача, що проживає в цій квартирі і
потребує поліпшення житлових умов
(стаття 34), надається йому, а в разі
відсутності такого наймача - іншому
наймачеві, який проживає в тій же
квартирі.

Судом встановлено, що розподілені
особові рахунки в квартирі АДРЕСА_1 до
дня смерті ОСОБА_3 залишалися
формальними, оскільки вже з 2007 року
родина ОСОБА_3 (ОСОБА_6 й ОСОБА_7)
продовжувала проживала однією сім'єю,
але не перебуваючи у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі. Як
встановлено у судовому засіданні за
допомогою належних і допустимих
засобів доказування, позивач разом зі
своїм онуком як за життя ОСОБА_3, так й
після її смерті до теперішнього часу
користується всією квартирою, в тому
числі спірною кімнатою №6 площею 18,14
кв.м.

З огляду на ті обставини, що
відповідач, відмовляючи позивачу в
наданні вивільненої спірної кімнати,
не з'ясував родинні відносини його з
ОСОБА_3 та умови їх проживання в
квартирі АДРЕСА_1 не взяв до уваги, що
ОСОБА_1 перебуває на першочерговому
обліку на поліпшення житлових умов,
формально поставився до прохання
ОСОБА_1 надання додаткової житлової
площі.

Отже, суд вважає, що позовні
вимоги в частині визнання права
користування на спірну вивільнену
житлову кімнату в квартирі є законними
та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 60, 61, 212 -
215,256 ЦПК України, ст..3 СК України, ст..ст.
54,61 ЖК України,

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 членом сім'ї наймача
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Визнати за ОСОБА_1 право користування
жилим приміщенням кімнатою №6 площею
18,14 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.