У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за апеляційною скаргою
державного підприємства "Закарпатське
обласне управління лісогосподарських
агропромислових господарств" на
рішення Хустського районного суду від
14 серпня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до державного підприємства
"Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств" третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: генеральний директор державного
підприємства "Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств" Смолін
Віталій Олександрович про поновлення
на роботі, оплату за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом посилаючись на те, що з 22.02.2011
року він працював на посаді в. о.
директора філії «Хустдержспецлісгосп»
головного державного спеціалізованого
лісогосподарського агропромислового
підприємства «Закарпатагроліс».

03.01.2012 року з ним було укладено контракт
на роботу на посаді директора філії
«Хустдержспецлісгосп» головного
державного спеціалізованого
лісогосподарського агропромислового
підприємства «Закарпатагроліс»
строком до 31.12.2012 року.

Наказом № 38-к від 18 червня 2013 року
позивача було звільнено з роботи у
зв'язку із закінченням строку дії
контракту на підставі ч. 2 ст. 36 КЗпП
України.

Позивач вважає таке звільнення
незаконним, оскільки строк дії
контракту закінчився 31 грудня 2012 року.
З того часу і по день звільнення
позивач продовжував працювати на
вищевказаній посаді, жодна із сторін не
вимагала його припинення із підстав
закінчення строку, а тому даний
контракт згідно чинного законодавства
вважався продовженим на невизначений
строк, а тому підстав для його
звільнення з посиланням на ч. 2 ст. 36
КЗпП України не було.

Крім цього, позивач просить суд
стягнути з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
завдану йому моральну шкоду, яку він
оцінює в 5000 грн.

Рішенням Хустського районного суду від
14 серпня 2013 року позов задоволений
частково.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді
директора філії «Хустське лісове
агропромислове господарство"
державного підприємства "Закарпатське
обласне управління лісогосподарських
агропромислових господарств".

Стягнуто з державного підприємства
"Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств" на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 18 червня 2013 року по день
поновлення на роботі та моральну шкоду
в розмірі 2500 ( дві тисячі п'ятсот ) грн.

В апеляційній скарзі державного
підприємства "Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств"
ставиться питання про скасування
рішення суду як незаконного та
необґрунтованого і постановлення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Зазначається, що суд першої інстанції
не врахував факт не укладення з
позивачем контракту на новий строк.

При розгляді справи в апеляційній
інстанції встановлено наступне.

З 22.02.2011 року позивач працював на посаді
в. о. директора філії
«Хустдержспецлісгосп» головного
державного спеціалізованого
лісогосподарського агропромислового
підприємства «Закарпатагроліс».

03.01.2012 року з ним було укладено контракт
на роботу на посаді директора філії
«Хустдержспецлісгосп» головного
державного спеціалізованого
лісогосподарського агропромислового
підприємства «Закарпатагроліс»
строком до 31.12.2012 року.

Отже суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що між сторонами було
укладено строковий трудовий договір на
період із 03.01.2012 року по 31.12.2012 року.

На момент закінчення контракту жодна
із сторін не вимагала його припинення і
трудові відносини між ними фактично
тривали, а тому з урахуванням ч. 1 ст. 39-1
КЗпП України суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що контракт
який раніше діяв між сторонами з 01.01.2013
року став укладеним на невизначений
строк.

Зважаючи на наведене, відповідач не мав
підстав для звільнення позивача з
роботи 18 червня 2013 року у зв'язку із
закінченням строку дії контракту за ч. 2
ст. 36 КЗпП України.

Такі обставини, стали достатньою
підставою для застосування судом
першої інстанції наслідків ч. 1 ст. 235
КЗпП України, часткового задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду, зазначених у оскарженому рішенні,
не спростовують

Суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України,
Судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств"
відхилити.

Рішення Хустського районного суду від
14 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді