УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 квітня 2014 року та
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визначення місця проживання
дитини, відібрання дитини та стягнення
аліментів,

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визначення місця проживання дитини
та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 03 квітня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_3, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, а на
підставі договору житлового найму
мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 21 травня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено,
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 квітня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про їх часткове
задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј
частини заробітку (доходу) щомісячно,
але не менш ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 21 травня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просив скасувати
рішення судів попередніх інстанцій і
ухвалити нове рішення про задоволення
зустрічних позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення
аліментів та ухвалюючи в цій частині
нове рішення про їх часткове
задоволення, а в іншій частині
залишаючи рішення місцевого суду без
змін, правильно врахував положення
Принципу 6 Декларації прав дитини та
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність виняткових обставин, які б
давали підстави для визначення місця
проживання малолітньої дитини з
батьком, обмеживши у праві проживати
разом з дитиною матір.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 квітня 2014 року та
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 21 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визначення місця проживання
дитини, відібрання дитини та стягнення
аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визначення місця
проживання дитини та стягнення
аліментів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур