Справа № 131/1068/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" червня 2014 р. Іллінецький
районний суд Вінницької області в
складі:

головуючого судді: Волошина
С.В.

при секретарі: Бойко Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Іллінці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Красненьківської сільської
ради Іллінецького району Вінницької
області, про встановлення факту
належності нерухомого майна на праві
власності та визнання права власності
на спадкове майно в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 28.05.2014 року звернулися до суду
із зазначеним позовом до
Красненьківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_4
померла ОСОБА_3, яка за життя заповіту
не залишила. Спадщину після її смерті
прийняв син - ОСОБА_2.

До спадкового майна покійної входять: ?
частина житлового будинку з
господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного законодавства
ОСОБА_2 своєчасно звернувся до
Іллінецької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, але державний нотаріус
Іллінецької державної нотаріальної
контори не видає свідоцтво про право на
зазначений житловий будинок, оскільки
первинна реєстрація домоволодіння та
господарських будівель у
встановленому порядку проведена не
була.

Відповідно до довідки
Красненьківської сільської ради
Іллінецького району від 22.05.2013 року за
№288, згідно запису в по господарській
книзі №5, особовий рахунок НОМЕР_1,
житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до
суспільної групи колгоспників і станом
на 15.04.1991 року склад сім»ї слідуючий:
ОСОБА_3, ОСОБА_1. ОСОБА_1, як члену
колгоспного двору станом на 15.04.1991 року,
належить на праві власності ? частина
житлового будинку з господарськими
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

У зв'язку з неможливістю
оформлення ОСОБА_2 своїх спадкових прав
на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1,
оскільки первинна реєстрація
вказаного будинковолодіння не
проведена, та у зв'язку з неможливістю
ОСОБА_1 оформлення на своє ім'я іншу ?
частину наведеного будинковолодіння,
як членом колгоспного двору, позивачі
звернулись до суду з вказаним позовом
до Красненьківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не з'явилися, засобами поштового
зв'язку надіслали на адресу суду заяви,
у яких просили розглядати справу у їх
відсутність, заявлені позовні вимоги
підтримують в повному обсязі та
просять позов задовольнити.

Відповідач - Красненьківська сільська
рада Іллінецького району Вінницької
області позовні вимоги визнала
повністю, про що до суду подано
відповідний лист із проханням вирішити
справу у відсутність представника
сільської ради.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд, за
наявності до того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №2 від 12 червня
2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму
Верховного Суду України №14 від 18
грудня 2009 року «Про судове рішення в
цивільній справі», за змістом частини
ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання
відповідачем позову, яке не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд у
мотивувальній частині рішення може
вказати лише про визнання позову та
прийняття його судом.

За таких обставин суд вважає, що в
даному випадку наявні всі законні
підстави для ухвалення рішення про
задоволення позову в судовому
засіданні, відповідно до вимог ст. 174
ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно Листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13
при вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове майно
судам слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самих спадкодавців на
момент закінчення будівництва
будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР
1963 року, Законом України "Про
власність", Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, та іншими нормативними
актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах. За змістом зазначених
нормативних актів виникнення права
власності на житлові будинки, споруди
не залежало від державної реєстрації
цього права.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.
Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності на будинок колгоспного і
робітничого двору.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 прийняв
спадщину, належну йому після смерті
матері (а.с. 22), а також той факт, що
ОСОБА_1 станом на 15 квітня 1991 року
являвся членом колгоспного двору, як і
спадкодавець по справі ОСОБА_3 (а.с.13),
однак позивачі не можуть у
встановленому законом порядку
оформити свої права відповідно по ?
частині за кожним на житловий будинок
АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності за кожним на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Суд вважає за можливе прийняти
визнання позову відповідачем і
задовольнити позовні вимоги позивачів,
оскільки вони, крім повного їх визнання
відповідачем, підтверджується
поданими позивачами письмовими
доказами, а саме: копією свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 (а. с. 7), довідкою
Красненьківської сільської ради про
те, що відповідно до запису в по
господарській книзі № 5, особовий
рахунок НОМЕР_1, житловий будинок
АДРЕСА_1 1967 року забудови відноситься
до суспільної групи колгоспників
станом на 15 квітня 1991 року склад двору
такий: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_1 -
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13), довідкою
Красненьківської сільської ради
Іллінецького району Вінницької
області, згідно якої ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 був єдиною дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8), копією технічного
паспорта на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 10-12).

У цьому зв'язку суд враховує те, що
до складу спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК
Української РСР, при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_2
являється єдиним спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_3, він 26.02.1997
року прийняв спадщину (про що подав
відповідну заяву державному
нотаріусу), та він не може у
встановленому законом нотаріальному
порядку оформити свої спадкові права
на ? частину спірного житлового будинок
із господарськими будівлями по причині
того, що правовстановлюючі документи
на право приватної власності на
будинок відсутні, враховуючи також те,
що ОСОБА_1 станом на 15 квітня 1991 року
являвся членом колгоспного двору,
позов підлягає до задоволення.

Оцінюючи в сукупності всі
досліджені у справі докази, а також
враховуючи повне визнання
відповідачем по справі позову, суд
визнає доведеними вимоги позивачів.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 524 - 527, 529 ЦК
Української РСР, ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності на
праві приватної власності ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4, ? частини
житлового будинку з господарськими
будівлями, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/2 частину житлового
будинку з господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 як за
членом колгоспного двору станом на
15.04.1991 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
право власності на 1/2 частину житлового
будинку з господарськими будівлями, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Вінницької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення через Іллінецький районний суд
Вінницької області.

Суддя: С. В. Волошин