Ухвала

іменем україни

4 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошових
коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5, про визнання права власності,
за касаційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення 8 000 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 16
серпня 2011 року між нею та ОСОБА_6
укладено договір про надання послуг
щодо реєстрації права власності, за
умовами якого вона зобов'язувалась
надати послуги щодо реєстрації за
ОСОБА_6 права власності на
торгівельний павільйон, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, а
ОСОБА_6 - сплатити гроші за надані
послуги у розмірі 8 000 грн. У
рахунок забезпечення виконання ОСОБА_6
умов договору щодо сплати грошових
коштів, між ОСОБА_4, ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 укладено договір поруки, згідно
з яким ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання
нести солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_6 зобов'язань за
договором про надання послуг. Позивач
зазначає, що ОСОБА_6 свої зобов'язання
за договором про надання послуг не
виконала. Ураховуючи викладене, ОСОБА_4
просила задовольнити її позовні вимоги
і стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5
8 000 грн. у рахунок виконання умов
договору.

ОСОБА_6 звернулась із зустрічним
позовом до ОСОБА_4 про визнання права
власності на торгівельний павільйон
під літ. «А», загальною площею 55,8 кв.м,
прибудову під літ. «А-1» та навіс під
літ. «А1», які розташовані за адресою: м.
Дніпропетровськ,
АДРЕСА_1 від 14 червня 2012
року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено. Зустрічні позовні вимоги
задоволено. Визнано право власності
ОСОБА_6 на торгівельний павільйон під
літ. «А», загальною площею 55,8 кв.м,
прибудову під літ. «А-1» та навіс під
літ. «А1», які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1. Визнано право власності
за ОСОБА_6 на торгівельний павільйон
під літ. «А», загальною площею 55,8 кв.м,
прибудову під літ. «А-1» та навіс під
літ. «А1», які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, таким, що підлягає державній
реєстрації уповноваженим на те органом
без додаткових актів введення об'єктів
в експлуатацію.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 червня 2012 року в частині задоволення
зустрічного позову ОСОБА_6 скасовано та
ухвалено в цій частині нове рішення,
яким відмовлено ОСОБА_6 у
задоволенні її позовних вимог. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишивши в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 16 серпня 2011 року між
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 укладено
договір про надання послуг щодо
реєстрації права власності.

Згідно з умовами зазначеного договору
ОСОБА_4 зобов'язувалась надати послуги
ОСОБА_6 щодо реєстрації за останньою
права власності на торгівельний
павільйон під літ. «А», загальною
площею 55,8 кв.м, прибудову під літ. «А-1»
та навіс під літ. «А1», які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_6
зобов'язувалась на протязі 5
банківських днів з дати підписання
договору сплатити ОСОБА_4 грошові кошти
у розмірі 8 000 грн.

У рахунок забезпечення належного
виконання ОСОБА_6 взятих на себе
зобов'язань за договором між ОСОБА_4,
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 укладено договір
поруки.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції в частині відмови ОСОБА_4 у
задоволенні її позовних вимог і
ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_6 у
задоволенні її зустрічного позову, суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_4 не доведено
обставини, на які вона посилалась, як на
підставу своїх вимог і заперечень,
зокрема, що вона належним чином
виконала свої зобов'язання за
договором про надання послуг щодо
реєстрації права власності від 16
серпня 2011 року, що давало б підстави
для виникнення у ОСОБА_6 обов'язку по
сплаті грошових коштів за надані
послуги. Законодавством України
передбачено певний порядок набуття
особою права власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) нею, тому
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на таку річ,
при недотримання зазначеного порядку,
є передчасним.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Кафідова О.В. Колодійчук В.М.
Фаловська І.М.