Справа №
Провадження по справі № 4-с/367/15/2014
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області в складі :

головуючого судді
Пархоменко О.В.,

при секретарі
Жебровській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду Київської області справу
за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій та
бездіяльності неправомірними та
зобов’язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із
даною скаргою, посилаючись на те, що в
провадженні відділу ДВС Ірпінського
міського управління юстиції на
виконанні перебував виконавчий лист,
виданий згідно рішення Ірпінського
міського суду № 2-1729 від 17.12.1998 року про
стягнення аліментів з нього, ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 на утримання сина
ОСОБА_3, 30.06.1998 р. н. в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку, починаючи з 20.11.1998
року та до досягнення сином повноліття.
19.03.2014 року він дізнався про те, що
виконавчий лист було передано для
подальшого примусового виконання до
ВДВС Лисянського районного управління
юстиції, куди він з’явився того ж дня
та йому було вручено постанову про
відкриття виконавчого провадження, яку
попередньо державний виконавець
надсилав за адресою, де він не проживав
на той час, що і стало причиною
неотримання листа, відповідно до якої
зазначалося, що він має борг перед
стягувачем, який складає 60 474,04 гривен.
Проте він категорично не погоджується
з даною сумою боргу, а також вбачає у
діях працівників відділу державної
виконавчої служби порушення норм
чинного законодавства. Вказує, що про
перебування на виконанні виконавчого
листа у відділі ДВС Ірпінського
міського управління юстиції про
стягнення з нього аліментів він
дізнався лише 21.10.2013 року, після
отримання листа з постановою про
накладення арешту на майно боржника, а
саме на його майно, тоді ж він
ознайомився з виконавчим провадженням
та отримав копію постанови про
відкриття виконавчого провадження від
04.12.2006 року, а отже в діях працівників
державної виконавчої служби наявні
ознаки грубого порушення вимог п.5 ст. 25
Закону України “Про виконавче
провадження“, якими передбачено, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові. Тобто про
відкриття виконавчого провадження він
не був належним чином повідомлений, як
того вимагає закон, що спричинило
виникнення заборгованості. Він жодного
разу не був викликаний до ВДВС
Ірпінського міського управління
юстиції з метою встановлення його
місця фактичного проживання, роботи, не
перевірявся майновий стан,
підтвердженням чого слугує
відсутність у матеріалах виконавчого
провадження документів, які б
спростовували дані його твердження.
Працівники відділу ДВС Ірпінського
міського управління юстиції йому не
надали відразу розрахунок суми
заборгованості, але повідомили, що весь
період перебування на виконання у
їхньому відділі виконавчого листа
стягувач отримувала довідки про
неотримання аліментів і УПСЗН
виплачували на дитину допомогу;
розрахунок суми боргу йому обіцяли
надати протягом тижня, проте на його
телефонні дзвінки із запитанням чи
підготовлений розрахунок, він
отримував негативну відповідь і
прохання почекати. На його чергове
звернення до відділу ДВС Ірпінського
міського управління юстиції йому було
надано розрахунок суми боргу, який його
просто шокував, оскільки він містить
ряд суперечностей : нарахування боргу
розпочалося з 1998 року, у той час коли
виконавчий лист був пред’явлений до
виконання лише у 2006 році, у розрахунку
зазначалося, що він не вносив жодних
проплат, проте це не відповідає
дійсності, з чого взято суму боргу йому
не зрозуміло.

В зв’язку із викладеними обставинами
заявник просив поновити строк для
звернення із скаргою та визнати
поважною причину пропущеного строку
звернення; визнати дії та
бездіяльність відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції по
виконанню виконавчого листа № 2-1729 від
17.12.1998 року про стягнення аліментів з
нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_3, 30.06.1998 р. н. в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, починаючи з 20.11.1998 року та до
досягнення сином повноліття
–неправомірною; зобов’язати
державного виконавця або іншу посадову
особу ВДВС Ірпінського міського
управління юстиції задовольнити
вимогу скаржника – зробити
перерахунок суми боргу по аліментах та
видати відповідну довідку;
зобов’язати державного виконавця ВДВС
Ірпінського міського управління
юстиції усунути допущені порушення
чинного законодавства та неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії,
відповідно до Закону України “Про
виконавче провадження“; за неналежне
виконання покладених на державного
виконавця своїх обов’язків притягнути
його до відповідальності передбаченої
чинним законодавством по даному виду
порушень; стягнути з відповідача
понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1
скаргу підтримав, підтвердив
обставини, викладені у скарзі, просив
скаргу задовольнити. Пояснив, що він
ознайомився з матеріалами виконавчого
провадження 21.10.2013 року та у грудні 2013
року звернувся з аналогічною скаргою
до Ірпінського міського суду, яка
ухвалою суду від 24.02.2014 року була
залишена без розгляду; дану ухвалу він
не оскаржував, а повторно подав таку ж
саму скаргу до суду у березні 2014 року;
також пояснив, що він не може назвати
поважних причин пропущення строку
звернення із скаргою до суду.

Представник суб’єкту оскарження –
відділу ДВС Ірпінського міського
управління юстиції Київської області
ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не
визнав, суду пояснив, що боржнику
направлялася копія постанови про
відкриття виконавчого провадження, але
підтвердження цьому немає,
заборгованість нараховувалась по
статистичним даним, а не у тому розмірі,
який вказує заявник, в даний час
виконавчий лист знаходиться на
виконанні у Лисянському відділі ДВС
Черкаської області за заявою ОСОБА_1,
просив відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні із скаргою ОСОБА_1 не
погодилась, пояснила, що ознайомившись
із виконавчим провадженням, вона
пересвідчилась у тому, що державним
виконавцем були виконані вимоги
закону, добровільно виконувати рішення
суду боржник відмовився, боржник
перебував у розшуку, а тому можна
зробити висновок, що розрахунок
заборгованості по сплаті аліментів
державним виконавцем здійснено
відповідно до вимог чинного
законодавства України. Вважала, що
жодних поважних причин пропуску строку
звернення до суду у його скарзі не
наведено, просила відмовити у
задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1,
заінтересованої особи ОСОБА_5,
представника суб’єкту оскарження
ОСОБА_4, вивчивши скаргу та копію
виконавчого провадження ВП № 2592604, суд
вважає скаргу такою, що не підлягає до
задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України
скаргу може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дії. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов’язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні 04
грудня 2006 року головним державним
виконавцем Державної виконавчої
служби у м. Ірпінь ОСОБА_6 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 2592604 щодо примусового
виконання виконавчого листа № 2-1729 ,
виданого 17.12.1998 року Ірпінським міським
судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку,
починаючи з 20.11.1998 року; згідно копії
матеріалів виконавчого провадження ВП
2592604 підтвердження того, що боржнику
направлялася копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
відсутнє. Згідно копії заяви, яка
міститься в копії даного виконавчого
провадження ОСОБА_1 звернувся 21.10.2013
року із заявою до начальника ВДВС
Ірпінського міського управління
юстиції про ознайомлення та видачі
копії матеріалів виконавчого
провадження ВП № 2592604; 30.10.2013 року
ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу
ДВС Ірпінського міського управління
юстиції із заявою про передачу
виконавчого провадження № 2592604 до
відділу державної виконавчої служби
Лисянського району Черкаської області
за місцем його проживання, яка
зареєстрована у відділі 04.11.2013 року та 23
грудня 2013 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції ОСОБА_4 виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 2592604 у зв’язку із заявою боржника.

В судовому засіданні також
встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 2013 року
звертався до Ірпінського міського суду
Київської області із скаргою в порядку
судового контролю за виконанням
судових рішень , в якій просив визнати
дії відділу державної виконавчої
служби Ірпінського управління юстиції
з нарахування заборгованості по
аліментах за період з 1998 по 2006 рік
неправомірними, зобов’язати відділ
державної виконавчої служби
Ірпінського управління юстиції
зробити перерахунок заборгованості по
аліментах з моменту подання
виконавчого листа № 2-1729, визнати дії
відділу державної виконавчої служби
Ірпінського управління юстиції про
винесення постанов про арешт майна
боржника і оголошення заборони на його
відчуження від 07.10.2013 року по
виконавчому провадженню № 2592604-
неправомірними, зобов’язати відділ
державної виконавчої служби
Ірпінського управління юстиції
відмінити постанови про арешт майна
боржника і оголошення заборони на його
відчуження від 07.10.2013 року по
виконавчому провадженню № 2592604.
Ухвалою Ірпінського міського суду
Київської області від 24 лютого 2014 року
по справі № 367/8921/13-ц скаргу ОСОБА_1 в
порядку судового контролю за
виконанням судових рішень залишено без
розгляду, як пояснив в судовому
засіданні заявник ОСОБА_1 дану ухвалу
суду він у передбаченому законом
порядку не оскаржував та в березні 2014
року повторно звернувся до суду із
скаргою, яка в даний час розглядається
судом.

Наведені обставини підтверджені в
судовому засіданні поясненнями
заявника ОСОБА_1, представника
суб’єкта оскарження ОСОБА_4,
заінтересованої особи ОСОБА_5, копією
виконавчого провадження ВП № 2592604,
копією ухвали Ірпінського міського
суду Київської області від 24 лютого 2014
року по справі № 367/8921/13-ц , іншими
матеріалами справи.

З урахуванням встановлених судом
обставин в їх сукупності суд прийшов до
висновку, що оскільки в судовому
засіданні заявником ОСОБА_1 визнано, що
він 21 жовтня 2013 року дізнався, що діями
державного виконавця відділу ДВС
Ірпінського міського управління
юстиції порушено його права та свободи,
заявником не надано доказів, які б
свідчили про поважні причини пропуску
ним строку звернення до суду із даною
скаргою, виходячи із положень ст. 385 ЦПК
України не вбачається підстав для
поновлення йому строку звернення до
суду із даною скаргою.

Оскільки заявником пропущений строк
звернення до суду із зазначено скаргою
та відсутні підстави для поновлення
строку для подання скарги, суд
відмовляє заявнику у задоволенні
скарги.

На підставі ст. 383, 385, 387 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій та
бездіяльності неправомірними та
зобов’язання вчинити певні дії
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
п’яти днів з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:

ОСОБА_7