Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3091/14 Головуючий у 1
інстанції: Гончаренко П.П.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 06 «серпня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Кочетковій І.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційні скарги ОСОБА_3 та Товариства
з обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет»

на рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет», Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед», третя особа: ОСОБА_4, про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до ТОВ
«АТБ-маркет» про відшкодування
майнової та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 09 липня 2010 року приблизно о
02 годині 20 хвилин водій відповідача
ОСОБА_4, керуючи автомобілем
«МАЗ-533603-240», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, власником якого є
відповідач на підставі договору оренди
автотранспортного засобу № 6/98-06 від 04
жовтня 2006 року, в районі 301 км. + 850 м.
автодороги «Харків-Сімферополь» на
території Запорізького району
Запорізької області в результаті
порушення правил дорожнього руху
здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO
LANOS», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Своїми
діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.
2.3. б), 10.1. Правил дорожнього руху.

На момент зіткнення в автомобілі «DAEWOO
LANOS» в якості пасажирів знаходились
він, ОСОБА_6 та подружжя ОСОБА_5. В
результаті зазначеної ДПТ ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 отримали тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинили їх смерть.
Йому були завдані тяжкі тілесні
ушкодження.

Вироком Запорізького районного суду
Запорізької області від 24 грудня 2010
року було визнано ОСОБА_4 винним у
скоєні злочину, передбаченому ч.3 ст. 286
КК України.

Цивільний позов по даній кримінальній
справі ним не був заявлений, оскільки
ОСОБА_4 та представник «АТБ-маркет»
запевнили у повному відшкодуванні
спричиненої йому майнової та моральної
шкоди.

Під час слідства та судового розгляду
справи ОСОБА_4 передав йому грошові
кошти в загальній сумі 2000 грн. в якості
компенсації витрат на лікування в
стаціонарному відділенні
нейрохірургії обласної клінічної
лікарні Запорізької області,
стаціонарному відділенні неврології,
відповідач частково відшкодував
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Однак, після оголошення вироку суду
відповідач на день подання позову не
відшкодував завдану шкоду, в зв'язку з
чим він був вимушений звернутись до
суду з даним позовом та поніс витрати в
розмірі 5000 грн. згідно договору про
надання юридичних послуг від 13 липня 2010
року з ТОВ «Ваденаус».

На підставі ст.ст. 1166-1168, 1187, 1195 ЦК
України, просив стягнути з відповідача
на його користь відшкодування
заподіяної майнової шкоди, пов'язаної з
оплатою ліків, харчування та вартості
санаторно-курортного лікування в
загальній сумі 12 500,25 грн., витрат
наданих юридичних послуг у розмірі 5 000
грн., заподіяної моральної шкоди у
розмірі 300 000 грн.; судові витрати
стягнути з відповідача.

Ухвалою Запорізького районного суду
Запорізької області від 02 лютого 2012
року залучено до участі у справі в
якості співвідповідача ПАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед», в якості
третьої особи ОСОБА_4

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «АТБ-маркет» на користь
ОСОБА_3 відшкодування заподіяної
майнової шкоди у розмірі 12500,25 грн.,
відшкодування заподіяної моральної
шкоди у розмірі 100000 грн.

Стягнуто з ТОВ «АТБ-маркет» на користь
держави судовий збір в розмірі 1243,60 грн.

В частині задоволення інших позовних
вимог відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційними скаргами ТОВ «АТБ-маркет»
та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що судом першої інстанції при
визначенні розміру моральної шкоди не
враховано тяжкість наслідків ДТП для
нього, його нервовий стан, ризик втрати
робочого місця через необхідність
постійного лікування, порушено норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить змінити рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі і стягнути у
відшкодування моральної шкоди 300 000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «АТБ-маркет»
зазначає, що оскільки цивільна
відповідальність ТОВ «АТБ-маркет»
застрахована на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 27 квітня 2010 року №27/04-2010
ГО/9, укладеного з ПАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед», вимоги повинні
пред'являтись до страховика, та,
посилаючись на недоведеність позовних
вимог, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ТОВ «АТБ-маркет»
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню
не підлягає.

Факт заподіяння шкоди здоров'ю ОСОБА_3 у
вигляді тяжких тілесних ушкоджень при
дорожньо-транспортній пригоді за
викладених у рішенні обставинах не
оспорюється сторонами.

Судом встановлено, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 9 липня 2010 року, при зіткненні
автомобіля "МАЗ-5333603-240", д.н, НОМЕР_1, яким
керував водій ОСОБА_4, з автомобілем
"DAEWOO LANOS", яким керував водій ОСОБА_5,
ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні
ушкодження. Вказана
дорожньо-транспортна пригода виникла з
вини водія автомобіля «МАЗ-5333603-240»
ОСОБА_4 Зазначений автомобіль на
підставі договору оренди
автотранспортного засобу №6/98-06 від
04.10.2006 р належить ТОВ «АТБ-маркет», з
яким ОСОБА_4 перебував у трудових
відносинах і на момент
дорожньо-транспортної пригоди
виконував свої безпосередні трудові
обов'язки. Вказані обставини знайшли
своє підтвердження в ході судового
слідства по кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України, за результатами розгляду якої
Запорізьким районним судом
Запорізької області 24 грудня 2010 року
було постановлено вирок, яким ОСОБА_4
визнано винним у вчинені злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та
засуджено до п'яти років позбавлення
волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на три
роки, на підставі ст. 75 КК України
звільнено від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням строком у три роки.

ОСОБА_3 позовні вимоги про
відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 12500,25 грн., яка складається з витрат
на ліки, харчування та
санаторно-курортне лікування, та
моральної шкоди в сумі 300000 грн.
пред'явив до ТОВ «АТБ-маркет».

Покладаючи обов'язок відшкодувати
шкоду, заподіяну здоров'ю потерпілому,
на ТОВ «АТБ-маркет», суд виходив з
положень ст.ст.1172,1187 ЦК України.

Проте повністю з висновками суду не
можна погодитися.

Цивільна відповідальність ТОВ
„АТБ-маркет" при експлуатації
транспортного засобу марки "МАЗ-551605",
державний номер НОМЕР_3, застрахована в
АСТ "Дніпроінмед" згідно з полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № 27/04-2010 ГО/ 9 від 27 квітня 2010
року.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом ст. 979 ЦК України та вимог
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" право на
одержання передбаченої договором
страхової виплати мають потерпілий,
який є вигодонабувачем за договором
страхування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування власників
наземних транспортних засобів» (далі -
Закон) обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

За змістом ст. ст. 22, 23, 24 Закону України
від 1 липня 2004 року «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції на
час виникнення спірних правовідносин)
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, є шкода
(в тому числі моральна шкода), пов'язана,
зокрема, з лікуванням потерпілого.

У зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, відповідно до ст.
21 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) у
разі настання дорожньо-транспортної
пригоди учасник такої пригоди
зобов'язаний вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Згідно із правовим висновком,
викладеним у постанові Верховного Суду
України від 24 грудня 2010 року (справа №
6-1ц10), яка є обов'язковою для всіх судів
України відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування і виконання чи
невиконання нею обов'язку щодо
письмового надання страховику, з яким
укладено відповідний договір,
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка.

Проте суд, залучивши до участі у справі
страхову компанію за клопотанням ТОВ
„АТБ-маркет", яке заперечувало проти
відшкодування шкоди потерпілому з
підстав того, що цивільна
відповідальність ТОВ „АТБ-маркет" при
використанні автомобіля, за участю
якого сталося ДТП, застрахована на
підставі договору від 27.04.2010 р. №27/04-2010
ГО/9, укладеному з ПАТ «Страхова
компанія «Дніпроінмед», не з'ясував
обставини щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого зразка, хоча відповідно
до вищевикладених вимог закону та
роз'яснень Пленуму має значення для
вирішення питання про наявність
підстав для покладання обов'язку по
відшкодуванню шкоди саме на ТОВ
«АТБ-маркет».

Між тим, ТОВ „АТБ-маркет" виконало
вимоги ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та умови договору. ТОВ
„АТБ-маркет" повідомило ПАТ „Страхова
компанія „Дніпроінмед " про ДТП в
строки, передбачені п.6.7 договору від
27.04.2010 р. №27/04-2010 ГО/9 ( а.с.201,202 ).

Дотримання ТОВ „АТБ-маркет" зазначених
вимог ПАТ „Страхова компанія
„Дніпроінмед " визнала, проте
зазначала, що ОСОБА_3 не надав всіх
необхідних документів для вирішення
питання про виплату страхового
відшкодування, заподіяного здоров'ю.

Під час ухвалення рішення судом не було
враховано, що ліміт страхового
відшкодування за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих
відповідно до п. 1.2 договору від 24.04.2010 р.
№27/04-2010ГО/9 р. РО/9 становить 51000 грн. на
одного потерпілого, а заявлені ОСОБА_3
вимоги до ТОВ „АТБ-маркет" про
стягнення витрат на лікування,
харчування та санаторно-курортне
лікування складає 12500 грн.25 коп., що не
перевищує передбачений договором
ліміт відповідальності
страхувальника, а тому зазначені
витрати не можуть бути відшкодовані за
рахунок ТОВ „АТБ-маркет".

Враховуючи зазначене, суд дійшов
помилкового висновку про покладення
обов'язку з відшкодування завданої
шкоди на ТОВ „АТБ-маркет", оскільки
цивільно-правова відповідальність
його була застрахована, і товариство
може відповідати за заподіяну ним
шкоду тільки у розмірі, який перевищує
ліміт відповідальності страховика.

За таких обставин відсутні підстави
для задоволення позову ОСОБА_3 до ТОВ
„АТБ-маркет".

Частиною 1 статті 3 ЦПК України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, позовні вимоги до ПАТ
„Страхова компанія „Дніпроінмед"
ОСОБА_3 не заявляв і наполягав на
відшкодуванні шкоди саме товариством
„АТБ-маркет", а в силу ст.ст.3,11 ЦПК
України суд не може ухвалювати рішення
щодо особи, позовні вимоги до якої
позивач не заявляє.

Рішення в частині визначення судом
моральної шкоди оскаржується як
позивачем, так і ТОВ «АТБ-маркет».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про
те, що визначена судом сума не
відшкодувала йому моральні страждання,
так і доводи ТОВ «АТБ-маркет» про те, що
відсутні підстави покладати
відповідальність за відшкодування
моральної шкоди на ТОВ «АТБ-маркет», не
ґрунтуються на вимогах закону.

Суд дійшов правильного висновку про
наявність правових підстав для
відшкодування моральної шкоди ТОВ
«АТБ-маркет» відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167
та ч. 2 ст. 1168 ЦК України, що не
суперечить ст.1194 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами
до пункту 9 внесеними постановою від
25.05.2001 р. № 5), розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру - немайнових втрат(їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд
послався на засади розумності та
справедливості та врахував, що ОСОБА_3
переніс фізичні та душевні страждання,
яких зазнав через заподіяння тяжких
тілесних ушкоджень, небезпечних для
життя, наслідки таких ушкоджень,
глибину страждань потерпілого,
тривалість лікування та потребу
лікування в подальшому та інші
обставини, що відповідає вимогам ст. ст.
23,1167, 1168 ЦК України, роз'ясненням, що
містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Будь-які нові докази, які б могли
вплинути на визначення моральної
шкоди, жодна із сторін не надає.
Оскільки суд першої інстанції вирішив
питання у відповідності до вимог
закону і обґрунтування висновків
виклав у рішенні у відповідності до
вимог ст.ст.213,214 ЦПК України, тому
згідно зі ст.303 ЦПК України відсутні
підстави для переоцінки доказів і для
визначення моральної шкоди судом
апеляційної інстанції.

Загальний розмір моральної шкоди судом
визначено в сумі 100000 грн.

Разом з тим, пунктом 22.3 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції, чинній на момент
дії договору страхування, потерпілому
відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини 2
статті 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК
України. При цьому страховик
відшкодовує не більше ніж 5 відсотків
ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9
цього Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди. Виходячи з цього, ліміт
відповідальності ПАТ „Страхова
компанія „Дніпроінмед" щодо
відшкодування моральної шкоди
становить 2550 грн.

Суд, визначивши розмір моральної шкоди
у загальному розмірі 100000 грн., не
відрахував добровільно сплачену ТОВ
«АТБ-маркет» суму на погашення
моральної шкоди 10000 грн. та суму 2550 грн.,
що відповідає ліміту відповідальності
страхової компанії. Таким чином, до
стягнення підлягає 87450 грн.( а.с. 2-3, 52-55
т.1)

Рішення суду в частині відмови у позові
не оскаржується.

Відповідно до ч.1,3 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно з п.6 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» N 3674-VI від 08.07.2011 року від
сплати судового збору звільняються
позивачі - за подання позовів про
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок вчинення
кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено,
що у 2014 році мінімальна заробітна плата
у місячному розмірі з 1 січня 2014 року
становить 1218 грн.

За подання до суду позовної заяви
немайнового характеру судовий збір
дорівнює 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати (п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір»).

Таким чином на відповідача
покладаються судові витрати в сумі 243,60
грн., які відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню в дохід
держави.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року в частині матеріальної шкоди
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» про
стягнення 12500 (дванадцять тисяч п'ятсот)
грн. 25 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди відмовити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 22 травня 2014
року в частині моральної шкоди змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» на
користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі
87450 (вісімдесят сім тисяч чотириста
п'ятдесят) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» в доход
держави судовий збір в сумі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді