У х в а л а

28 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Дем'яносова
М.В., Мартинюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа - ОСОБА_6, про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки,

встановила:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_5, третя особа -
ОСОБА_6, про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки.

Рішенням Авдієвського міського суду
Донецької області від 05 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 81 341 грн 51 коп., з яких

31 341 грн 51 коп. на відшкодування
майнової шкоди та 50 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 50
тис. грн на відшкодування моральної
шкоди. У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 4 березня 2014 року рішення
міського суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження у
цій справі за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення
Авдієвського міського суду Донецької
області від

05 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Донецької області
від

04 березня 2014 року відмовлено.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме, ст. ст.
1187,1188 ЦК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на постанову
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року.

Відповідно до ст. 356 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяця з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 355
цього Кодексу, якщо воно ухвалено
пізніше, але не пізніше одного року з
дня ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Установлено, що ухвалу яку просять
переглянути заявники постановлено 23
квітня 2014 року, а заяву про перегляд
ними подано 03 липня 2014 року,
тобто строк передбачений ст. 356 ЦПК
України ними не пропущено.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

Апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Отже, постанова Верховного Суду
України від 06 листопада 2013 року не може
бути підставою неоднаковості
застосування норм матеріального права,
оскільки винесена не в результаті
перегляду справи в касаційному
порядку.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6,
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, за заявою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.В.
Дем'яносов

В.М.
Колодійчук

В.І.
Мартинюк