Справа № 432/8572/13-ц
Провадження №2/432/574/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Стахановський міський
суд Луганської області

У складі: головуючого судді :
Бондаренко Н.О.

при секретарі Гейман К.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Стаханова, Луганської
області цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «
Стахановський завод феросплавів»,
третя особа прокуратура м. Стаханова,
служба у справах дітей виконавчого
комітету Стахановської міської ради
про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, звернувшись до суду з
позовною заявою, вказав, що вироком
Стахановського міського суду від 09.04.2013
року ОСОБА_3 визнаний винним за статтею
286 ч. 2 КК України. Йому призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі без позбавлення права керування
всіма видами транспортних засобів.

На підставі ст.. 1 п. в Закону
України « Про амністію» ОСОБА_3 було
звільнено від відбування покарання
внаслідок амністії. Ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 11.10.2013 року вирок Стахановського
міського суду 09.04.2013 року відносно
ОСОБА_3 змінено. Скасовано в частині
вирішення цивільних позовів прокурора
в інтересах лікарні, а також його позов
в частині матеріальної та моральної
шкоди. Справу в цій частині було
направлено на новий розгляд.

ОСОБА_3 здійснив злочин, керуючи
джерелом підвищеної небезпеки. На час
здійснення злочину він находився в
трудових відносинах з відповідачем,
керуючи автомобілем TOYOTA держ.номер
НОМЕР_1, який належить відповідачеві, є
його власністю.

18.02.2011 приблизно в 17-45 ОСОБА_3
керуючи автомобілем і рухаючись по пр..
Леніна м. Стаханова на зупинці
транспортного засобу «проспект
Леніна» здійснив наїзд на його матір -
ОСОБА_4 і його брата ОСОБА_2. Внаслідок
ДТП його матері і брату були спричинені
тяжкі тілесні ушкодження.. Його мати ,
незважаючи на лікування, ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Брат тривалий час перебував на
лікуванні.

У результаті дій ОСОБА_3 йому і
його братові була спричинена моральна
шкода. Померла їх мати. Брат тривалий
час перебував на лікуванні, переніс
окрім моральної шкоди, важкий фізичний
біль, вимушений займатися за
індивідуальним планом. Брат є
інвалідом дитинства. Тепер у нього на
руках залишився неповнолітній брат -
інвалід, який потребує догляду. Зі
втратою матері за братом інвалідом
доглядає лише він. До навчального
закладу він не може поступити, оскільки
вимушений працювати, щоб утримувати їх
з братом. Йому дуже важко переносити
втрату матері, важко дивитися як
страждає його брат. Обидва вони
перенесли сильний стрес, до наступного
часу знаходяться в депресивному стані.
Їх життя враз змінилося і вони вимушені
пристосовуватися до життя без їх
матері. Його пригнічує та обставина, що
його руках залишився неповнолітній
брат інвалід, за якого він несе
відповідальність і якому він замінив і
батька і матір. При визначені
моральної шкоди він виходить з оцінки
глибини страждань і переживань ,
грубого порушення закону з боку ОСОБА_3,
тривалості страждань, спричинених
незаконними діями ОСОБА_3, тяжкості
скоєного злочину ОСОБА_3, порушення
стійких сімейних зв'язків, моральну
шкоду оцінює у 500 000 грн.

Добровільно моральну шкоду
ОСОБА_3 відмовляється відшкодовувати.

Просить суд стягнути з
відповідача на його користь і на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 500 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач ПАТ « СФЗ» просить суд
стягнути на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2
моральну шкоду в сумі 50 000 грн. При цьому
в запереченнях зазначено наступне.
Вчинене ОСОБА_3 правопорушення вчинено
з необережності. Раніше ОСОБА_3 були
заявлені вимоги щодо стягнення
маральної шкоди в розмірі 100000 грн..
Моральну шкоду судом було задоволено
частково в розмірі 15000 грн., на що
апеляцію ОСОБА_1 не подавав. Після
здійснення наїзду на пішоходів, ОСОБА_3
зупинив транспортний засіб вжив
заходів для надання посильної медичної
допомоги постраждалим, виклику на
місце події органів міліції та карети
швидкої допомоги, що свідчить про
ненавмисний характер дій ОСОБА_3, крім
того він надавав матеріальну допомогу
постраждалим. При визначені розміру
моральної шкоди, вважає слід
врахувати, що протягом 2008-2014 року
триває економічна криза. Підприємство
знаходиться у важкому економічному
становищі, неодноразово зупиняло
роботу всього підприємства., та не
працювало на повну потужність. Позивач
просить відмовити у стягнені з
відповідача ПАТ « Стахановський завод
феросплавів» на користь ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 спричинену моральну шкоду у
розмірі 500 000 грн. Стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі 50
000 грн.

Прокурор вважає позовні вимоги
такими, що підлягає задоволенню.

Служба у справах дітей просить
справу розглядати у відсутність
представника служби.

Вислухавши сторони , розглянувши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні було
встановлено наступне.

Вироком Стахановського міського суду
від 09.04.2013 року ОСОБА_3 визнаний винним
за статтею 286 ч. 2 КК України. Йому
призначено покарання у вигляді 5 років
позбавлення волі без позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів.

На підставі ст.. 1 п. «в» Закону
України « Про амністію» ОСОБА_3 було
звільнено від відбування покарання
внаслідок амністії. Ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 11.10.2013 року вирок Стахановського
міського суду 09.04.2013 року відносно
ОСОБА_3 змінено. Скасовано в частині
вирішення цивільних позовів прокурора
в інтересах лікарні, а також позов
ОСОБА_1 в частині матеріальної та
моральної шкоди. Справу в цій частині
було направлено на новий розгляд.

ОСОБА_3 на час здійснення злочину
знаходився в трудових відносинах з
відповідачем, керуючи автомобілем TOYOTA
держ.номер НОМЕР_1, який належить
відповідачеві, є його власністю.

18.02.2011 приблизно в 17-45 ОСОБА_3
керуючи автомобілем і рухаючись по пр..
Леніна м. Стаханова на зупинці
транспортного засобу «проспект
Леніна» здійснив наїзд на ОСОБА_4 і
ОСОБА_2. Внаслідок ДТП потерпілим були
спричинені тяжкі тілесні ушкодження..
ОСОБА_4 незважаючи на лікування,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. ОСОБА_2 тривалий
час перебував на лікуванні.

Позивач, посилаючись на те, що в
результаті дій ОСОБА_3 йому і його
братові була спричинена моральна
шкода, просив стягнути з ПАТ «
Стахановський завод феросплавів» 500 000
грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
Кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів .

Згідно зі ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок джерела
підвищеної небезпеки.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки , відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі (
право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом , механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п.8 ,9 Постанови
Пленуму Верховного Суду № 4 від 31.03.1995
року за моральну шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах , а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу, якщо спеціальною
нормою закону не встановлено іншого.
Розмір відшкодування моральної (
немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних тощо ) ,
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат ( їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховується стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В судовому засіданні знайшов
своє підтвердження факт того, що
ОСОБА_2 тривалий час перебував на
лікуванні, переніс окрім моральної
шкоди, важкий фізичний біль, вимушений
займатися за індивідуальним планом.
Він є інвалідом дитинства, потребує
уваги матері. Зі втратою матері за
братом інвалідом доглядає ОСОБА_1. ,
вимушений працювати, щоб утримувати їх
з братом. Обидва перенесли сильний
стрес.

Дорожньо транспортна пригода у
результаті якої загинула ОСОБА_4, та
отримав тяжкі тілесні ушкодження
ОСОБА_2 сталася через винні дії ОСОБА_3

Як зазначив позивач в судовому
засіданні при визначені моральної
шкоди він виходив з тих міркувань, що
йому потрібно підіймати брата, купити
житло, бо вдвох вони проживають в
однокімнатній квартирі.

Враховуючи обставини справи,
вимоги розумності і справедливості,
суд вважає стягнути на користь
потерпілих моральну шкоду у розмірі 75
000 грн. кожному.

Керуючись ст.ст.
10,11,12,27,31,57,59,60,169,215,218,224,225 ЦПК України, ст.
ст. 23,1167,1172,1187 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» на
користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 причинену
ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 75000
(сімдесят п'ять тисяч гривень), кожному.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Стахановський завод феросплавів» на
користь держави судовий збір в сумі 15000
грн.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку. У цьому
разі строк на апеляційне оскарження
рішення починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя
Н.О.Бондаренко