Справа №589/5062/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидорчук О. М.Номер
провадження 22-ц/788/819/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О. , Сибільової
Л. О.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на рішення Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,

третя особа Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"ПриватБанк",

про поділ майна, як об'єкту спільної
сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и
л а :

02 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, просив суд поділити
спільне майно подружжя у вигляді
автомобіля SKODA Octavia 2008 рік випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, залишити
автомобіль у власності відповідачки та
стягнути з відповідачки на його
користь кошти у вартості його частки в
автомобілі у сумі 48 215 грн. 26 коп.

Як на підставу для задоволення позову
ОСОБА_3 посилався на те, що з 23 квітня 1999
року по 06 грудня 2011 року перебував у
шлюбі з відповідачкою, під час якого, а
саме, 22 лютого 2008 року, між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № SUC1AK00100891,
відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти на купівлю
автомобіля.

За кошти, отримані за кредитним
договором, ним з відповідачкою був
придбаний спірний автомобіль та з
цього часу зі спільного бюджету їх
сім'ї вони почали здійснювати
щомісячні платежі на погашення
грошового зобов'язання за кредитним
договором.

Сплату коштів на погашення кредитної
заборгованості вони здійснювали за
спільні кошти до жовтня 2011 року; після
цього він з відповідачкою почали
мешкати окремо, їх спільний сімейний
бюджет припинився ( ас.2, 14, 88).

Рішенням суду від 20 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено .

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

З 23 квітня 1999 року по 06 грудня 2011 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в
зареєстрованому шлюбі.

Після реєстрації розірвання шлюбу
ОСОБА_4 присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с.4,
9).

Під час шлюбу сторін, а саме, 22 лютого 2008
року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4
був укладений кредитний договір №
SUC1AK00100891, відповідно до якого банк надав
позичальнику кредитні кошти на купівлю
автомобіля в сумі 103 773 грн. 63 коп., а
також 19248,08 грн. - на сплату страхових
платежів, строком по 21.02.2015 р. включно, з
відсотковою ставкою 1,4 % на місяць або
16,8% річних. (а.с.33, 59-63).

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором ОСОБА_4 був
наданий у заставу транспортний засіб :
автомобіль SKODA Octavia 1.6і, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (договір застави рухомого
майна № SUC1AK00100891 від 22 лютого 2008 року)
(а.с. 47, 53-57).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції послався на те, що
позивач не надав доказів про дійсну
вартість спірного автомобіля, а тому
суд позбавлений можливості визначити
розмір суми, яка підлягає стягненню на
користь позивача. При цьому суд першої
інстанції послався на те, що позивачу
була створена можливість надання
такого доказу, т.я. судом була
призначена авто-товарознавча
експертиза для з'ясування дійсної
вартості автомобіля, проте позивач
відмовився сплатити вартість
експертизи, внаслідок чого ухвала суду
від 13.12.2013 р. була залишена без
виконання.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки він
дійшов їх без повно та всебічно
з'ясованих обставин справи та з
порушенням норм процесуального права.
При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України
передбачається, що суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що
проведення призначеної у справі
авто-товарознавчої експертизи судом
першої інстанції було доручено
експерту Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ( ас.93).

Позивач відмовився проводити оплату
експертизи, посилаючись на те, що її
вартість невиправдано завищена, що за
місцем проживання сторін, тобто у м.
Шостка, вартість аналогічних експертиз
є значно меншою. У зв'язку з цим позивач
заявляв клопотання проведення
авто-товарознавчої експертизи
доручити експерту за місцем проживання
сторін.

З матеріалів справи вбачається, що як
позивач, так і відповідачка
зареєстровані у м. Шостка ( ас. 21). В
цьому ж населеному пункті знаходиться
експерт, який має відповідне свідоцтво
на проведення авто-товарознавчих
експертиз, а тому призначення
проведення експертизи експертній
установі, яка знаходиться на значному
віддаленні від місця проживання сторін
(більше 300 км) не є виправданим. Доводи
апеляційної скарги з цього приводу
заслуговують на увагу.

Таким чином вбачається, що питання про
визначення експертної установи для
проведення у справі авто-товарознавчої
експертизи було вирішено судом першої
інстанції з порушенням процесуальних
прав позивача, а тому його відмова від
проведення оплати експертизи не може
бути розцінена як ненадання доказів у
справі в обґрунтування своїх позовних
вимог.

За наведених обставин постановлене у
справі рішення підлягає скасуванню.

При ухваленні нового рішення у справі
колегія суддів виходить з наступного.

З наявних у справі доказів вбачається,
що спірний автомобіль був куплений
сторонами під час перебування їх у
шлюбі за кошти, отримані ОСОБА_4 за
кредитним договором № SUC1AK00100891,
укладеним 22 лютого 2008 року з ПАТ КБ
"ПриватБанк".

Повернення кредитних коштів
відбувалось до вересня 2011 року,
включно, - за рахунок спільно нажитих
коштів подружжя, а саме, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, а з жовтня 2011 року ОСОБА_4
продовжила сплачувати кредит своїми
особистими коштами.

Названі обставини сторони не
заперечують.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

Статтею 70 СК передбачається, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

За ст. 71 СК майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Якщо
дружина та чоловік не домовилися про
порядок поділу майна, спір може бути
вирішений судом. При цьому суд бере до
уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей
та інші обставини, що мають істотне
значення. 2. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

З виписки по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_4 у
ПАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що :

- за період з 01.03.2008 р. по 30.09.2011 р. на
рахунок надійшло 98972,11 грн. - в цьому
періоді кошти сплачувались за рахунок
спільного майна подружжя ;

- за період з 01.10.2011 р. по 23.05.2012 р. на
рахунок надійшло 75541,16 грн. - в цьому
періоді кошти сплачувались за рахунок
особистих коштів відповідачки.

З пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції вбачається,
що з 01.02.2009 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" без
згоди позичальника - ОСОБА_4 збільшив їй
відсоткову ставку за кредитним
договором 16,8 % до 25,56 %. Проте, не
погодившись зі зміненням відсоткової
ставки, ОСОБА_4 продовжувала сплачувати
кошти на погашення кредитної
заборгованості в сумі, визначеній
первісним договором - 2122, 7 грн.

Крім того, ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом про визнання незаконним
збільшення відсоткової ставки за
кредитним договором. Рішенням
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області від 14 грудня 2011 року
її позов був задоволений : збільшення
ОСОБА_4 з 01.02.2009 р. відсоткової ставки за
кредитним договором № SUC1AK00100891 від
22.02.2008 р., укладеним між нею та ЗАТ КБ
«Приватбанк», було визнане незаконним.

Як пояснив позивач, саме під час
виконання ПАТ КБ "ПриватБанк"
названого рішення суду від 14 грудня 2011
року і були зроблені 18.05.2012 р. декілька
банківських операцій з метою зменшення
раніше нарахованої банком (за
збільшеною відсотковою ставкою)
заборгованості за кредитним договором.
Після перерахунку заборгованості
відповідачка 23.05.2013 р. повністю,
достроково, сплатила всю
заборгованість за кредитним договором.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції у ПАТ КБ
"ПриватБанк" з'ясовувалось питання про
те, чи сплачувала 18.05.2012 р. ОСОБА_4 суми
27533,24 грн., 22199,37 грн. та 533,42 грн. в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором? ( ас.81).

З відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк"
вбачається, що 18.05.2012 р. ОСОБА_4 не
сплачувала кошти в сумі 27533,24 грн., 22199,37
грн. та 533,42 грн. в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором;
рядки за 18.05.2012 р. під назвою
"корректировочная проводка согласно СЗ
6696802" та "корректировочная проводка
согласно 2124РВР6000006" слід розуміти як
внутрішні проводки банку, а саме:
банком було перераховано відсотки в
сторону зменшення (після отримання
ОСОБА_4 рішення суду про перерахунок
відсоткової ставки), і як наслідок,
відбувся перерахунок всіх нарахованих
платежів в сторону зменшення. В усіх
проводках ці операції було відображено
як приходні.

Таким чином, при вирішенні спору про
розподіл майна подружжя, який
розглядається у даній справі, колегія
суддів виходить з вартості автомобіля
у розмірі 174513,27 грн. ( 98972,11 грн. + 75541,16
грн.), тобто суми, яка була сплачена ПАТ
КБ "ПриватБанк" на погашення кредиту.
Вбачається, що саме названа сума
фактично була витрачена покупцями на
придбання спірного автомобіля.

Частка позивача у придбанні спірного
автомобіля складає ? частину суми, яка
була сплачена ним і відповідачкою в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором до 30.09.2011 р. :

? частина від 98972,11 грн. = 49486,05 грн.

Таким чином частка позивача у
загальній вартості автомобіля при його
купівлі складає 28,35 % ( 174513,27 грн. - 100 %;
49486,05 грн. = 28,35 %).

Відповідно до висновку судової
авто-товарознавчої експертизи від
20.06.2014 р., проведеної під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції,
ринкова вартість спірного автомобіля
станом на 06.12.2011 р. ( тобто станом на час
розірвання шлюбу сторін) становить 87729,
10 грн.

За таких обставин частка позивача у
ринковій вартості спірного автомобіля
станом на час розірвання шлюбу сторін
складає 24871 грн.20 коп.

(87729, 10 грн. - 100 %; 24871 грн. 20 коп. = 28,35 %).

Колегія суддів вважає, що заявлений у
справі позов підлягає частковому
задоволенню. Враховуючи більшу за
розміром частку відповідачки у
вартості спірного автомобіля (71,65 %), а
також з урахуванням, що після
розлучення і до теперішнього часу
спірний автомобіль знаходиться у
користуванні відповідачки, колегія
суддів вважає, що в порядку розподілу
спільного майна подружжя за ОСОБА_4
необхідно визнати право власності на
легковий автомобіль SKODA Octavia 1.6і, 2008 року
випуску, тип ТЗ -легковий седан-В, номер
шасі - НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1 і стягнути з неї на користь
ОСОБА_3 24 871 грн. 20 коп. - вартості його
частки у названому автомобілі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 233
грн. 30 коп. понесених ним судових витрат
.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 1, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 20 березня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя у
вигляді легкового автомобіля SKODA Octavia
1.6і, 2008 року випуску, тип ТЗ -легковий
седан - В, номер шасі - НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1, визнавши
за ОСОБА_4 право власності на названий
автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 24871
грн. 20 коп. ( двадцять чотири тис.
вісімсот сімдесят одну грн. 20 коп.) -
вартості його частки у названому
автомобілі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 233
грн.30 коп. понесених ним судових витрат
.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -