РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/863/14-ц

Пров. №2/668/743/14

21.05.2014 р.

Суворовський районний суд м. Херсона у
складі:

головуючого судді - Гаврилова Д.В.,

при секретарі - Беріл А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-Електромаш» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
остаточного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Авто-Електромаш», в якому з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просив стягнути з
відповідача на його користь
невиплачену заробітну плату за лютий
та квітень 2013 року в сумі 674,07 грн.
(250+424,07), середній заробіток за час
затримки розрахунку в сумі 9645,16 грн.
(5167,05+4478,11) та невиплачену компенсацію
за невикористану відпустку 462,88 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивач з 09.11.2012 року по 05.11.2013 року
працював в ТОВ «Авто-Електромаш» на
посаді інженера-технолога механічного
цеху. При звільненні йому не було
виплачено заробітну плату за лютий та
квітень 2013 року та компенсацію за
невикористану відпустку, у зв'язку з
чим у нього виникло право на отримання
середнього заробітку за час затримки
розрахунку.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги з
урахуванням заяви про їх збільшення
підтримали повністю, просили їх
задовольнити з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, проти їх задоволення
заперечував, надав суду свої письмові
заперечення. Додатково пояснив суду, що
відповідач в день звільнення позивача
провів повний розрахунок і жодної
заборгованості перед ним не має. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу,
з'ясувавши обставини справи та
дослідивши долучені матеріали, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з урахування
наступного.

Судом встановлено, що позивач з 09.11.2012
року по 05.11.2013 року працював в ТОВ
«Авто-Електромаш» на посаді
інженера-технолога механічного цеху
(накази 144-к від 09.11.2012 року та № 37-к від
05.04.2013 року).

Відповідно до розрахунково-платіжної
відомості № 22207 та оборотно-сальдової
відомості (а.с. 61-63) в лютому 2013 року
нарахування заробітної плати ОСОБА_1 не
проводилось, відомості про
відпрацьовані дні відсутні. В квітні 2013
року позивач відпрацював 4 робочих дні,
за які йому нараховано 184,69 грн.
заробітної плати та з урахуванням
утримань виплачено 152 грн. Зазначені
дані відповідають індивідуальним
відомостям про застраховану особу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні (а.с. 74).

Таким чином, доводи позивача про не
виплату йому заробітної плати за лютий
2013 року в розмірі 250 грн., а також за
квітень 2013 року - 424,07 грн. є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до наказу про
звільнення позивача № 37-к від 05.04.2013
року невикористана відпустка позивача
складає 11 днів (а.с. 65). Відповідно до
відомостей Управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні (а.с. 74) в
квітні місяці позивачу нараховано
відповідну компенсацію в сумі 391,38 грн.
Відповідно до розрахунково-платіжної
відомості № 22207 та оборотно-сальдової
відомості (а.с. 61-63) остаточний
розрахунок з ОСОБА_1 по виплаті
компенсації за невикористану
відпустку проведено у вересні 2013 року
(нараховано 391,38 грн. - 71,38 грн. утримання
= 320 грн. до сплати, з яких 70 грн.
виплачено позивачу, а 250 грн. зараховано
в рахунок боргу за лютий 2013 року). При
цьому доказів, які б підтверджували
дату повного розрахунку у вересні 2013
року, суду не надано, тому суд визначив
дату остаточного розрахунку як 02.09.2013
року (01.09.2013 року - неділя).

Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Таким чином, при звільненні ОСОБА_1
відповідач не провів остаточного
розрахунку з ним у день звільнення та
допустив затримку розрахунку з 05.04.2013
року по 02.09.2013 року. Отже у позивача
виникло право на стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
при цьому в матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про його вину в
затримці розрахунку.

Визначаючи розмір середнього
заробітку, суд керувався положеннями п.
8 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100, та виходив з
наступного.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
складає: 457,36 грн. (березень 2013 року) + 184,69
грн. (квітень 2013 року) / 13 робочих днів (9
робочих днів в березні 2013 року + 4
робочих дні у квітні 2013 року) = 49.39 грн.

Кількість днів прострочення
розрахунку з 05.04.2013 року по 02.09.20134 року
складає 96 (15 у квітні + 19 у травні + 18 у
червні + 23 у липні + 21 у серпні)

Загальний розмір середнього заробітку
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку складає 4741,44 грн. (49,39*96)

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає тсягненню середній
заробіток за час затримки остаточного
розрахунку в розмірі 4741,44 грн.

Крім того, враховуючи те, що позивача
звільнено від сплати судового збору за
подачу позову у даній категорії справ,
відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача в дохід держави
підлягають стягненню судові витрати,
які складаються з судового збору в
розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП, ст.ст. 11, 88, 209,
212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-Електромаш»
про стягнення середнього заробітку за
час затримки остаточного розрахунку -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-Електромаш»
(ідентифікаційний код юридичної особи:
32125274, місце знаходження: 73022, м. Херсон,
пр. Ушакова, 57) на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку в розмірі 4741,44 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авто-Електромаш»
(ідентифікаційний код юридичної особи:
32125274, місце знаходження: 73022, м. Херсон,
пр. Ушакова, 57) в дохід держави судові
витрати, які складаються з судового
збору в розмірі 243,6 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяГаврилов Д. В.