Справа № 1323/6241/12
Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/111/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мацей
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Мацея
М.М.,

суддів:
Монастирецького Д.І., Тропак О.В.,

секретаря:
Олексіва О.А.,

з участю:
представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника
відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 28 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим будинком, -

в с
т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із вказаним позовом, просила
визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що
втратили право користування жилим
будинком АДРЕСА_1 та зняти їх з
реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що на підставі
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 02
листопада 2006 року вона є єдиним
власником зазначеного будинку, її
право власності 18 грудня 2006 року
зареєстровано у Стрийському МБТІ.
Відповідачі у цьому будинку
зареєстровані як члени сім'ї
попереднього власника будинку, однак у
ньому не проживають, оскільки
проживають в інших населених пунктах,
не приймають участі в утриманні
спірного будинку, не оплачують
комунальні послуги, вважала їх такими,
що втратили право користування
зазначеним житлом. Просила
задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 28 березня
2013 року позов задоволено. Визнано
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили
право користування жилим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання
судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідачка
ОСОБА_4

В апеляційній скарзі, посилаючись на
незаконність, неповне з'ясування
обставин справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що в судовому засіданні 28.03.2013
р. повідомила суд про те, що заяви
позивачки про її одноособову власність
будинковолодіння в с. Фалиш на підставі
заповіту є фактом спірним, оскільки
законність заповіту оскаржується, що в
подальшому може вплинути на висновки
суду при ухваленні рішення. Крім того,
внаслідок скасування заповіту,
позивачка буде позбавлена прав
власника, яких вона набула виключно на
підставі того ж заповіту. Вважає, що суд
повинен був зупинити провадження, а
тому рішення є незаконним.

Відповідач ОСОБА_6 і третя особа ОСОБА_7
належним чином повідомленні про час і
місце розгляду справи, у судове
засідання апеляційного суду не
з'явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України, не перешкоджає розглядові
справи.

08 квітня 2014 року поступило клопотання
ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи
у зв'язку із заміною представника для
надання правової допомоги.

У судовому засіданні апеляційного суду
09 квітня 2014 року за клопотанням
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було
оголошено перерву з метою ознайомлення
останнього з матеріалами справи, після
чого судове засідання було продовжено.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника апелянта
ОСОБА_5 на підтримання апеляційної
скарги, пояснення представника
позивача ОСОБА_3 на заперечення скарги,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом і матеріалами справи
установлено, що ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом 31 жовтня 2012
року. Як на підставу позовних вимог
посилалася на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 02 листопада 2006 року (справа
№2-2822), яким задоволено її позов,
визнано за нею право власності на
будинковолодіння в АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом і 18 грудня 2006
року це право власності було
зареєстровано Комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Стрийське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації» ( а.с. 2,5,6).

26 березня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 і Станківської
сільської ради Стрийського району
Львівської області про визнання
недійсним заповіту ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_2, складеного і посвідченого 11
травня 2006 року секретарем Станківської
сільської ради Стрийського району
Львівської області, зареєстрованого в
реєстрі за № 28 ( а.с. 64).

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 неодноразово зверталася до суду
з клопотанням про зупинення даної
справи до вирішення справи за її
позовом, до вирішення апеляційним
судом Львівської області її
апеляційної скарги на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 02 листопада 2006
року ( а.с. 44,45-49,63,65).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України
суд зобов'язаний зупинити провадження
у справі у разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення іншої справи,
що розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

У матеріалах справи відсутні докази
того, що заяви і клопотання ОСОБА_4 щодо
зупинення провадження у цій справі
розглядались судом першої інстанції,
чим порушено зазначену норму
процесуального права, а відтак судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи.

Матеріалами справи, крім того,
установлено, що рішенням колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Львівської
області від 27 січня 2014 року рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 02 листопада 2006
року (справа № 2-2822), яким визнано за
ОСОБА_2 право власності на спірне
будинковолодіння в порядку
спадкування за заповітом скасоване і
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційної інстанції від 27
січня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2, як
спадкоємець, звернулася до суду з
позовом про визнання за нею права
власності на 1/2 частині спадкового
майна, що судом першої інстанції не
встановлено всіх спадкоємців першої
черги за законом, не залучив їх до
участі у справі, не з'ясував обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи і при цьому вийшов за
межі позовних вимог, що призвело до
порушення прав інших спадкоємців
(такими є відповідачі у цій справі).

За наведених обставин судова колегія
дійшла висновку, що порушення судом
першої інстанції вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК
України призвело до неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи, що відповідно до ст.. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення і ухвалення нового рішення про
відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

в и р
і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 28 березня
2013 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим будинком
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Мацей М.М.

Судді:
Монастирецький Д.І.

Тропак О.В.