Провадження № 2-о/127/634/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2014 року

Вінницький міський суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вінниці
цивільну справу за заявою ОСОБА_3 за
участю заінтересованої особи ОСОБА_2
про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернулась ОСОБА_3
із заявою про встановлення факту
належності правовстановлюючого
документа.

Заява мотивована тим, заявник
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці.
Згідно актового запису про її
народження № 4512 від 05.11.1976 року,
вчиненого у міському ЗАГС м. Вінниці та
виданого на його підставі свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1, прізвище
заявника та її батьків зазначено
російською мовою як «ОСОБА_3». 15.02.1996
року Ленінським РВ УМВС України у
Вінницькій області ОСОБА_3 було видано
паспорт громадянина України серії
НОМЕР_2, в якому її прізвище українською
мовою зазначено як «ОСОБА_3», а
російською - «ОСОБА_3». В 1990 року, коли
заявник була неповнолітньою, її бабуся
- ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 ? частину
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу від 16.06.1990 року був
укладений в інтересах заявника її
матір'ю - ОСОБА_2 та посвідчений Першою
Вінницькою державною нотаріальною
конторою за реєстровим № 1-3830. Однак, в
даному договорі дарування нотаріус
зробив помилку в прізвищі заявника, як
обдарованої, та в прізвищі її матері,
яка укладала договір, а саме: замість
вірного прізвища «ОСОБА_2» зазначено -
«ОСОБА_2». 02.08.2006 року в «ВО ОБТІ»
подарована ОСОБА_3 ? частка
домоволодіння була зареєстрована за
заявником на прізвище «ОСОБА_3». В
зв'язку з втратою оригіналу договору
дарування заявнику було видано
дублікат даного договору, в якому її
прізвище зазначено вірно. В даний час у
ОСОБА_3 виникла необхідність
відчуження належної їй частини
будинку. Однак, при поданні необхідних
документів для посвідчення договору
відчуження нотаріус виявила
розбіжність в записі прізвища заявника
в правовстановлюючих документах на
майно з тим прізвищем, які містять її
особисті документи. Внести зміни в
договір дарування неможливо, оскільки
дарувальниця - бабуся ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищевикладене й стало підставою для
звернення до суду з вимогою встановити
факт належності ОСОБА_3
правовстановлюючого документу -
договору дарування від 16.06.1990 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка
діяла від імені неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченого
Першою Вінницькою державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
1-3830.

В судовому засіданні представник
заявника вимоги підтримала і просила
їх задовольнити, аргументуючи
мотивами, викладеними в заяві.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 не
заперечувала щодо задоволення заяви.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1, виданого міським відділом ЗАГС
м. Вінниці 05.11.1976 року, прізвища батьків
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, російською мовою
записані - «ОСОБА_5» та «ОСОБА_2». Однак,
в паспортах батьків ОСОБА_3 їх прізвища
зазначено як «ОСОБА_5. (а.с. 7, 9, 11)

Згідно договору дарування від 16.06.1990
року, посвідченого старшим державним
нотаріусом Першої Вінницької
державної нотаріальної контори
Курбатовою С.П., ОСОБА_4 подарувала, а
ОСОБА_3 прийняла у дар ? частину
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1. (а.с. 18)

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що невірне
зазначення прізвища заявника в
договорі дарування від 16.06.1990 року
стало наслідком вільного написання
прізвища з російської мови на
українську.

Доказами, що містяться в матеріалах
справи, підтверджується, що вірне
написання прізвища ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є «ОСОБА_3», а не «ОСОБА_3».
(а.с. 4, 5, 14-16, 20, 21)

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у
судовому порядку можуть бути
встановлені також факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Заслухавши пояснення представника
заявника та заінтересованої особи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку про задоволення заяви,
оскільки заява обґрунтована, факти,
викладені в ній знайшли своє
підтвердження в ході розгляду справи
по суті.

Встановлення даного факту необхідно
для реалізації права власності
заявника. Оскільки в іншому порядку
встановити юридичний факт не можливо,
суд приходить до висновку, що заява
підлягає задоволенню.

З метою захисту прав заявника суд
встановлює факт належності
правовстановлюючого документу -
договору дарування від 16.06.1990 року -
ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 57-60, 208, 212-215, 218, 234, 235, 256, 259 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Вінниці
(паспорт серії НОМЕР_2, виданий 15.02.1996
року Ленінським РВ УМВС України у
Вінницькій області),
правовстановлюючого документу -
договору дарування від 16.06.1990 року,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка
діяла від імені неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченого
старшим державним нотаріусом Першої
Вінницької державної нотаріальної
контори Курбатовою С.П. та
зареєстрованого в реєстрі за № 1-3830.

Судові витрати залишити за ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: