Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Касьяна О.П.,
Коротуна В.М,

Попович О.В., Ступак
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ майна подружжя та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від
16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що за час шлюбу з
відповідачем в республіці Польща було
придбано автомобіль «Audi А44»,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
орієнтовною вартістю 10 тис доларів США.
На теперішній час шлюб між ними
розірвано, проте відповідач не бажає в
добровільному порядку поділити
спільно набуте майно подружжя. За таких
обставин, просила стягнути з
відповідача грошову компенсацію за
частку у спільному сумісному майні
подружжя у розмірі 39 997 грн.

Не погоджуючись із позовом ОСОБА_3, у
липні 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду з зустрічним позовом.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що на
час розгляду справи в суді автомобіля
«Audi А44», реєстраційний номер НОМЕР_1, у
нього немає, так як він здав його на
металобрухт, що підтверджується
відповідним актом, за що отримав
1 175 грн 04 коп., тому вважає, що ОСОБА_3
може претендувати тільки на частку з
цієї суми. Крім того, зазначив, що
указаний автомобіль ввезено з Польщі
на територію України без розмитнення, в
результаті чого на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у сумі 8 500 грн, а тому просив
стягнути половину з цієї суми з ОСОБА_3

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 11
листопада 2013 року первісний позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію за її частку у спільному
сумісному майні подружжя у вигляді
автомобіля марки «AUDI А4», реєстраційний
номер НОМЕР_1 у сумі 587 грн 52
коп. та 229 грн 40 коп. судового збору. У
решті вимог позову ОСОБА_3 відмовлено. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16 січня
2014 року рішення суду першої інстанції у
частині задоволення вимог позову
ОСОБА_3 скасовано, ухвалено в цій
частині нове рішення, яким стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову
компенсацію за її частку у спільному
сумісному майні подружжя у сумі 5 165 грн
76 коп. У решті рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, скасувати рішення суду
першої інстанції у частині залишення
без задоволення його зустрічного
позову, задовольнити його зустрічний
позов, а в решті - залишити без змін,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
з 09 липня 2007 року перебували
в зареєстрованому шлюбі, який рішенням
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від
04 вересня 2012 року розірвано. Дітей
у сторін не має.

За час шлюбу ОСОБА_4 придбав автомобіль
«Audi А44», реєстраційний номер НОМЕР_1,
орієнтовною вартістю 950 євро.

15 липня 2013 року зазначений автомобіль
знято з реєстрації, у зв'язку зі здачею
його на металобрухт, від реалізації
якого ОСОБА_4 отримав 1 175 грн 04 коп.,
про що свідчить акт приймання
побутового металобрухту від 03 липня 2013
року.

Постановою у справі про порушення
митних правил від 08 липня 2013
року № 128/20600/13 на ОСОБА_4 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 8 500 грн., а постановою
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 01
серпня 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_4 про
скасування указаної вище постанови.

Ураховуючи, що спірний автомобіль на
час розгляду справи в суді знищений
(зданий на металобрухт), від реалізації
якого ОСОБА_4 отримав 1 175 грн 04 коп.,
тому правильним є висновок суду першої
інстанції про стягнення з нього на
користь ОСОБА_3 Ѕ частки отриманих від
реалізації цього автомобіля коштів у
сумі 587 грн 52 коп.

Водночас правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
з тих підстав, що постанова про
притягнення його до адміністративної
відповідальності набрала законної
сили, а належного та допустимого доказу
того, що у вчиненні адміністративного
правопорушення є також вина ОСОБА_3 до
суду не надано, отже, відсутні правові
підстави для стягнення з останньої на
його користь половини сплачених ним
грошових коштів в якості штрафу.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд першої
інстанції правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, повно,
всебічно та обґрунтовано встановив
обставини справи, надав належну оцінку
наявним у справі доказам, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам ст. ст.
213, 214 ЦПК України.

Безпідставно скасувавши законне й
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд припустився
помилки в застосуванні матеріального
та процесуального закону, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Зокрема, помилковим є висновок
апеляційного суду про те, що на час
припинення шлюбних відносин у 2012 році
спірний автомобіль не був знищеним та
входив в обсяг спільного набутого
майна і підлягав поділу, тому на
користь ОСОБА_3 слід стягнути грошову
компенсацію за частку у спільному
сумісному майні подружжя, виходячи з
суми, яка була сплачена за автомобіль
на час його придбання, а не з вартості
зданого металобрухту.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, рішення апеляційного суду
скасувати із залишенням рішення суду
першої інстанції в силі з підстав,
передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду
Івано-Франківської області від 16 січня
2014 року скасувати, рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 11
листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик

Судді: О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак