Справа № 567/1232/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя Венгерчук
А.О.

секретар Бондарчук О.М.

з участю відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_1
, ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Острозі цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя,
припинення права власності на частку у
спільному майні з виплатою компенсації
та визнання права власності на частку у
спільному майні,

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, виконавчого комітету
Межиріцької сільської ради
Острозького району Рівненської
області, про визнання недійсним
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно звернувся ОСОБА_4

ОСОБА_1 звернулась до суду із
зустрічним позовом про поділ майна, що
є об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, припинення права власності
на частку у спільному майні з виплатою
компенсації та визнання права
власності на частку у спільному майні.

Позивач по первинному позову свої
позовні вимоги підтримав, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві. В подальшому тричі в зал
судового засідання не з'явився, заяв
про розгляд справи за його відсутності
не подав. Відповідно до ухвали
Острозького районного суду від 09.04.2014
року, його позовні вимоги були залишені
без розгляду.

Відповідач - позивач ОСОБА_1 та її
представник вимоги по первинному
позову не визнали, вимоги зустрічної
позовної заяви підтримали в повному
об'ємі.

Представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що 06 серпня 1994 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено
шлюб, посвідчений Межиріцькою
сільською радою Острозького району
Рівненської області.

Після укладення шлюбу вони почали
проживати в житловому будинку її
батьків, який розташований в АДРЕСА_1.
Даний житловий будинок був побудований
у 1968 році та складався з: жилої - 1-5,
жилої - 1-6, жилої - 2-2, жилої - 2-3, коридору -
2-1, коридору - 2-6, кладової - 2-4, кухні - 2-5,
загальною площею 127, 7 кв. м.

У 1995 році під час проживання як
подружжя ними спільно з Відповідачем
було побудовано житлову прибудову - А'-1,
яка складається з: жилої - 1-4, жилої 1-3,
коридору 1-2, коридору - 1-1, кухні - 1-7,
кладової - 1-8, санвузолу - 1-9, загальною
площею 70, 7 кв. м., вартістю 103258 грн. грн.
У 2009 році ними спільно з було
побудовано сарай - б-3, площею 13 кв. м.,
вартістю 5824 грн.

Право власності на житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1 посвідчено
Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, виданим виконавчим
комітетом Межиріцької сільської ради
Острозького району Рівненської
області 10 грудня 2012 року їй та її
батькові - ОСОБА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради від 27 листопада 2012 року,
як спільна сумісна власність.

Вказує, що посилання ОСОБА_4 у своєму
позові на те, що дане Свідоцтво про
право власності на нерухоме майно є
незаконним, оскільки на час його видачі
не було введено в експлуатацію житлову
прибудову А'-1, вважає безпідставними,
оскільки дана житлова прибудова, як
самочинно побудована, не була включена
до даного свідоцтва, про що міститься
відповідна відмітка у Витязі про
державну реєстрацію прав № 36828961 від 19
грудня 2012 року.

17 січня 2013 року згідно Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
дану житлову прибудову було введено в
експлуатацію, як того вимагало діюче
законодавство.

Крім того, посилання ОСОБА_4 на те, що
даним свідоцтво порушено його права,
передбачені ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК також не
заслуговують на увагу суду, оскільки,
по-перше, дане свідоцтво було видано
вже після розірвання шлюбу, а по-друге,
у відповідності до законодавства
рішення про видачу свідоцтва про право
власності на нерухоме майно видаються
на підставі заяви осіб, і ОСОБА_4 міг
звернутись до виконавчого комітету
Межиріцької сільської ради з даною
заявою.

Зазначає, що незважаючи на те, що
житлова прибудова А'-1 є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
ОСОБА_4 не дозволяє ОСОБА_6 нею
користуватись. На протязі останніх
трьох років між ними склались вкрай
напружені конфліктні відносини. З
даного приводу ОСОБА_1 неодноразово
зверталась до Острозького МВ УМВС
України в Рівненській області та
Межиріцької сільської ради
Острозького району Рівненської
області, в результаті чого ОСОБА_4 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за статтею 173-2 КУпАП -
насильство в сім'ї. З часу розірвання
шлюбу у 2010 році ОСОБА_4 разом з спільним
сином - ОСОБА_7, проживає в житловій
прибудові та користується нею
одноособово. Оскільки ОСОБА_4 не
дозволяє проживати, користуватись
газом та водою ОСОБА_1 в даній
прибудові. Внаслідок таких
протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_1
повністю позбавлена можливості
проживати та користуватись спільним
майном. Вважає, що спільне володіння та
користування з ОСОБА_4 житловою
прибудовою А'-1 є неможливим.

Просили зустрічний позов задовольнити,
посилаючись на обставини викладені в
зустрічному позові.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву, в
якій просив справу розглянути без його
участі, позовні вимоги не визнав.

Представник виконкому Межиріцької
сільської ради Острозького району
Рівненської області позов не визнала.
Пояснила, що у 2012 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1
звернулись в Межиріцьку сільську раду
Острозького району Рівненської
області з заявою про визнання права
власності на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1, після чого за
ними було визнано право власності на
вказаний житловий будинок. Зазначила,
що ОСОБА_4 із подібними заявами до
сільської ради не звертався.

Свідок ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_1 її
рідна сестра, будинок в якому вона
проживає будували її батьки, прибудову
до будинку зробили сестра з чоловіком.
Зазначає, що останні три роки у ОСОБА_1
вкрай не доброзичливі відносини з
колишнім чоловіком , вона не має
доступу до прибудови. У них постійні
конфлікти.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_1
її дочка. Вказує, що під час шлюбу її
дочка та ОСОБА_4 здійснили прибудову до
їх будинку. Зазначає, що на даний час
ОСОБА_1 живе в її частині будинку і не
має доступу до тих приміщень, що
знаходяться в прибудові.

З матеріалів справи встановлено
наступне.

06 серпня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
було укладено шлюб, посвідчений
Межиріцькою сільською радою
Острозького району Рівненської
області.

Згідно з свідоцтвом про розірвання
шлюбу шлюб між сторонами було
розірвано 14.09. 2014 року. (а.с.4)

За довідкою Межиріцької сільської ради
Острозького району Рівненської
області від 07.05.2010 року № 508 ОСОБА_1
неодноразово зверталася в сільську
раду щодо поведінки ОСОБА_4 (а.с.46)

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи,
винесеною ДІМ Острозького МВ УМВС
України в Рівненській області від
28.05.2010 року, постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи,
винесеної ДІМ Острозького МВ УМВС
України в Рівненській області від
17.02.2011 року, актом судово-медичного
обстеження № 54 від 16.02.2011 року ОСОБА_4
вчиняв сімейні скандали з ОСОБА_1
(а.с.49-51)

Відповідно до висновку № Е-06/13 судової
будівельно-технічної експертизи, по
цивільній справі № 567391/13ц поділ в
натурі житлової прибудови А'-1, яка
розташована в АДРЕСА_1 є неможливим.
(а.с.52-54)

Суд, вислухавши сторони по справі,
свідків, вивчивши матеріали справа
вважає, що зустрічною позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, припинення права власності
на частку у спільному майні з виплатою
компенсації та визнання права
власності на частку у спільному майні
підлягає до задоволення з таких
підстав.

06 серпня 1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
було укладено шлюб, посвідчений
Межиріцькою сільською радою
Острозького району Рівненської
області.

Після укладення шлюбу вони почали
проживати в житловому будинку її
батьків, який розташований в АДРЕСА_1.
Даний житловий будинок був побудований
у 1968 році та складався з: жилої - 1-5,
жилої - 1-6, жилої - 2-2, жилої - 2-3, коридору -
2-1, коридору - 2-6, кладової - 2-4, кухні - 2-5,
загальною площею 127, 7 кв. м.

У 1995 році під час проживання як
подружжя ними спільно з відповідачем
було побудовано житлову прибудову - А'-1,
яка складається з: жилої - 1-4, жилої 1-3,
коридору 1-2, коридору - 1-1, кухні - 1-7,
кладової - 1-8, санвузолу - 1-9, загальною
площею 70, 7 кв. м., вартістю 103258 грн. грн.
У 2009 році ними спільно з було
побудовано сарай - б-3, площею 13 кв. м.,
вартістю 5824 грн.

Право власності на житловий будинок, що
розташований в АДРЕСА_1 посвідчено
Свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно, виданим виконавчим
комітетом Межиріцької сільської ради
Острозького району Рівненської
області 10 грудня 2012 року ОСОБА_1 та її
батькові - ОСОБА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради від 27 листопада 2012 року
як спільна сумісна власність.

17 січня 2013 року згідно Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
дану житлову прибудову було введено в
експлуатацію, як того вимагало діюче
законодавство.

Згідно з свідоцтвом про розірвання
шлюбу шлюб між сторонами було
розірвано 14.09. 2014 року (а.с.4)

За висновками будівельно-технічної
експертизи №Е 0613 від 04.07.2013 року по
цивільній справі № 567391/13ц поділ в
натурі житлової прибудови А'-1, яка
розташована в АДРЕСА_1 без порушення
будівельних норм і правил є неможливим.
(а.с.52-54)

Відповідно до висновку № 401277ПС від
12.02.2014 року судової будівельно-
технічної експертизи ринкова вартість
житлової прибудови А'-1 житлового
будинку та сараю, що знаходяться за
адресою в АДРЕСА_1 прибудови - становить
68556 грн., сараю 4740 грн. (ас.58-177)

Таким чином, розмір ? частки в прибудові
ОСОБА_4 становить 34278 грн., а сараю - 2370
грн., а загальний розмір його частки -
36648 грн.

В судовому засіданні сторонами не
заперечувалась, що прибудова А-1, сарай -
б-3 є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_4.

Виходячи із площі всього будинку
частка ОСОБА_4 в житловому будинку, що
розташований в АДРЕСА_1 є незначною та
становить 17, 8 % оскільки :

70, 7 кв. м. (загальна площа житлової
прибудови А'-1) : 2 = 35, 35 кв. м. (розмір
частки ОСОБА_4З )

198, 4 кв. м (загальна площа житлового
будинку А-1)-100%

35, 35 кв. м.(розмір частки ОСОБА_4 в
житловій прибудові А'-1) - Х %

Х= 35, 35*100:198, 4

Х=17, 8 %

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до
ОСОБА_4 щодо поділу майна подружжя
мирним шляхом, сплативши йому грошову
компенсацію за його частку, проте він
відмовлявся це зробити та погоджувався
на визначення вартості частки шляхом
проведення експертизи.

Як вже зазначалося відповідності до
висновків експертизи ринкова вартість
житлової прибудови А'-1 становить 68556
грн., а сараю 4740 грн.

Таким чином, розмір ? частки в прибудові
ОСОБА_4 становить 34278 грн., а сараю - 2370
грн., а загальний розмір його частки -
36648 грн.

До вказаних правовідносин слід
застосувати вимоги гл. 6 ст. 22-26 КпШС, яка
діяла на час укладення шлюбу та
придбання майна та вимоги ст. 71 СК
України.

У відповідності до ст. 71 СК України,
майно, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим з
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

У відповідності до п. 25. Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" № 11 від 21
грудня 2007 року, вирішуючи питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного
з подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

У відповідності до 22 вказаної
постанови, вартість майна, що підлягає
поділу визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної(ринкової) вартості
на час розгляду справи.

За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У відповідності до ст. 365 ЦК України,
право особи на частку у спільному майні
може бути припинено за рішенням суду
на підставі позову інших
співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласників та
членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
особи на частку у спільному майні за
умови попереднього внесення позивачем
вартості частки на депозитний рахунок
суду.

Аналіз норми статті 365 ЦК України
свідчить про те, що для припинення
права особи на частку у спільному майні
необхідно встановити наявність
будь-якої із обставин, передбачених п.
п. 1-3 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї.

За висновками будівельно-технічної
експертизи №Е-06/13 від 04.07.2013 року, поділ
в натурі житлової прибудови А'-1, яка
розташована в АДРЕСА_1 є неможливим,
отже дана річ у відповідності до ч. 2 ст.
183 ЦК України є неподільною.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
виконавчого комітету Межиріцької
сільської ради Острозького району
Рівненської області, про визнання
недійсним Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно ухвалою
Острозького районного суду від 09.04.2014
року, його позовні вимоги були залишені
без розгляду, однак зустрічні позовні
вимоги про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
припинення права власності на частку у
спільному майні з виплатою компенсації
та визнання права власності на частку у
спільному майні є доведеними зважаючи
на вище викладене.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 16 від 12.06.1998
р. "Про застосування судами деяких норм
Кодексу про шлюб та сім'ю України"
вартість майна визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.22-26
Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. 60,
61, 63, 70, 71 СК, 365 ЦК, Постановою Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року,
ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

зустрічну позовну заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
припинення права власності на частку у
спільному майні з виплатою компенсації
та визнання права власності на частку у
спільному майні задовольнити.

Здійснити поділ житлової прибудови А'-1,
яка є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, виділивши ОСОБА_4
та визнати за ним право власності на 12
частку житлової прибудови А'-1, що
становить 17, 8% житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_4
на 12 частку житлової прибудови А'-1, що
становить 17, 8 % житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1, зі сплатою йому
за кошти ОСОБА_1 грошової компенсації у
розмірі 34 278 грн.

Визнати за ОСОБА_1, право
власності на 12 частку житлової
прибудови - А'-1, що становить 17, 8 %
житлового будинку, що розташований в
АДРЕСА_1, вартістю 34 278 гривень.

Здійснити поділ сараю - б-3, площею
13 кв. м., вартістю 4740 грн., який
розташований в АДРЕСА_1, який є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
виділивши ОСОБА_4 та визнати за ним
право власності на 12 частку сараю - б-3,
вартістю 2370 грн.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 12
частку сараю - б-3, вартістю 2370 грн. зі
сплатою йому за кошти ОСОБА_1 грошової
компенсації у розмірі 2370 грн.

Визнати за ОСОБА_1, право
власності на 12 частку сараю - б-3, який
розташований в АДРЕСА_1 вартістю 2370 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 545 грн. 41
коп.; 120 грн. витат за публікацію в пресі
оголошення про виклик відповідача, 2400
грн. витрат на проведення
будівельно-технічної експертизи.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Острозького районного
судуВенгерчук А.О.