Справа № 2/522/7596/14-ц
Провадження № 2/522/5812/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
« 06» червня 2014 року
Приморський районний суд міста Одеси в
головуючого - судді Погрібного
за секретаря -
Малини-Муравенко В.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради про визнання
Позивач звернувся до суду із вказаною
позовною заявою, в якій просить:
визнати за ним право власності на
садовий будинок, позначений під літ.А,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1. 27
січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
по угіддях: 0,0368 га - багаторічні
насадження; 0,0149 га - під будівлями,
лісами та іншими угіддями.
Використовуючи своє право на забудову
належної позивачу земельної ділянки та
з метою належного та комфортного
користування вказаною земельною
ділянкою, ОСОБА_1 було побудовано
садовий будинок для належного
обслуговування та доглядом за належним
їй майном. Оскільки зведений садовий
будинок побудований в межах земельної
ділянки, що належить позивачу на праві
власності, вона вважає, що визнання
права власності на будівлю не
порушуватиме права та інтереси третіх
осіб, з огляду на що просить суд
захистити її права саме у такий спосіб.
Відповідач у судове засідання не
з'являвся, будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
судового засідання, поважних причин
неявки в судове засідання суду не
представив. Суд у зв'язку з його неявкою
та неповідомлення про поважні причини
такої неявки в судове засідання в
порядку статті 169 ЦПК України,
враховуючи відсутність відповідних
заперечень від позивача, ухвалив
слухати справу за відсутності
відповідача, що не з'явився, у порядку
заочного розгляду справи.
Позивач надав суду заяву, якою позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив розглянути справу за його
відсутності, не заперечував проти
розгляду позову у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити із задоволенням позову.
Судом встановлені такі фактичні
обставини на підставі представлених
письмових доказів, наявних у справі
27 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
по угіддях: 0,0368 га - багаторічні
насадження; 0,0149 га - під будівлями,
лісами та іншими угіддями.
Зазначений договір посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_3 та
зареєстровано в реєстрі за №102.
Згідно п.2 вказаного договору цільове
призначення зазначеної ділянки - для
ведення індивідуального садівництва,
категорія земель за цільовим
призначенням - землі
сільськогосподарського призначення.
Таким чином, на сьогоднішній день право
власності позивача на зазначену
земельну ділянку підтверджується
договором купівлі-продажу від 27 січня
2012 року, додатком до нього - Державним
актом на право власності на земельну
ділянку серії ЯД№942210, виданого 02.06.2008
року, з відповідною відміткою про
відчуження земельної ділянки, згідно
ст.132 Земельного кодексу України.
Використовуючи своє право на забудову
належної позивачу земельної ділянки та
з метою належного та комфортного
користування вказаною земельною
ділянкою, ОСОБА_1 було побудовано
садовий будинок для належного
обслуговування та доглядом за належним
Склад та розміщення зазначеної будівлі
відображено в технічному паспорті від
19.02.2014 року, складеного КП «БТІ» ОМР.
Згідно зазначеного технічного
паспорту будинок складається з:
садового будинку літ. «А» на плані, в
складі приміщень, загальною площею 452,3
- підвал: 1-підсобне, площею 60,6 кв.м.,
2-підсобне, площею 24,1 кв.м., 3-підсобне,
площею 18,3 кв.м., 4-підсобне, площею 8,5
кв.м., 5-підсобне, площею 9,6 кв.м.,
6-коридор, площею 5,1 кв.м., 7-підсобне,
площею 2,1 кв.м., 8-підсобне, площею 4,9
кв.м., 9-підсобне, площею 1,7 кв.м.;
- перший поверх: 10-холл, площею 36,8 кв.м.,
11-кухня, площею 41,3 кв.м., 12-житлова,
площею 16,9 кв.м., 13-санвузол, площею 2,1
кв.м., 14-підсобне, площею 8,2 кв.м., 15-гараж,
- другий поверх: 16-коридор, площею 21,0
кв.м., 17-житлова, площею 15,4 кв.м.,
18-санвузол, площею 15,0 кв.м., 19- душ 0,9
кв.м., 20-житлова, площею 24,0 кв.м.,
21-гардероб, площею 5,7 кв.м., 22-житлова,
площею 14,4 кв.м., 23-санвузол, площею 4,0
- мансарда: 24-житлова, площею 70,5 кв.м.,
25-санвузол, площею 7,1 кв.м., 26-гардероб,
Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
Відповідно до ст.90 Земельного кодексу
України власники земельних ділянок
мають право самостійно господарювати
на землі, споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.
Як вбачається з матеріалів справи
позивачем було отримано містобудівні
умови та обмеження забудови земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та
містобудівний розрахунок садового
будинку, що вказує на його
відповідність усім будівельним нормам
Таким чином, суд вважає виконаними
вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно
до якої право на забудову здійснюється
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил. При спорудженні
зазначених будівель дотримано
будівельних, санітарних, протипожежних
та інших норм та правил, але,
враховуючи, що будівництво проведено
без належним чином затвердженого
проекту, ввести його в експлуатацію є
неможливим. При цьому в результаті
проведеного будівництва позивачем
створено споруду, яка відповідає
певним, що висуваються до подібного
роду будівель, вимогам та може бути
самостійним об'єктом права власності,
перебуває в особистому користуванні
Отже, враховуючи, що будинок є
ізольованим, річ, отримана після цих
реконструкції та будівництва -
відповідає нормам та правилам, беручи
до уваги обставини справи, зокрема,
неможливість вирішення цього питання в
іншому порядку, ніж судовому, суд
вважає за можливе захистити право
позивача шляхом визнання за ним права
власності на садовий будинок.
Вирішуючи питання про дотримання прав
землевласника при здійсненні
реконструкції, судом враховано, що
будинок розташований на земельній
ділянці, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер
знаходиться власності позивача.
Відповідно до ст.90 Земельного кодексу
України власники земельних ділянок
мають право самостійно господарювати
на землі, споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.
У відповідності до ч.2 ст.375 ЦК України
власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно.
Згідно ч.ч.4,5 ст.375 ЦК України право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням. Правові
наслідки самочинної забудови,
здійсненої власником на його земельній
ділянці, встановлюються статтею 376
Так, згідно із ч.5 ст.376 ЦК України на
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб.
В розглядуваній справі будівництво
садового будинку ОСОБА_1 велось на
відведеній їй земельній ділянці без
належного дозволу, належно
затвердженого проекту на будівництво.
Втім, відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України
на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки, суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке збудоване на ній, якщо це не порушує
Як роз'яснено у пункті 12 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» у справах, пов'язаних із
самочинним будівництвом нерухомого
майна, суди мають враховувати, що за
загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює таке
будівництво, не набуває права
власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК). Разом із цим власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (частина
друга статті 375 ЦК), тому на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує права інших осіб (частина п'ята
Враховуючи викладене, аналізуючи у
сукупності зібрані докази, наявні в
матеріалах справи, суд вважає за
необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити у
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про примусове
виконання зобов'язання в натурі.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
Керуючись ст. ст. 16, 331, 376, 392 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 90, 120 Земельного
кодексу України, п.п. 12,22 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)» ст. ст. 10, 11, 212, 213, 215, 224-226
Цивільного процесуального кодексу
України, СУД -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської
міської ради про визнання права
власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на
садовий будинок, загальною площею 452,3
кв.м., позначений під літ.А, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
складі приміщень - підвал: 1-підсобне,
площею 60,6 кв.м., 2-підсобне, площею 24,1
кв.м., 3-підсобне, площею 18,3 кв.м.,
4-підсобне, площею 8,5 кв.м., 5-підсобне,
площею 9,6 кв.м., 6-коридор, площею 5,1 кв.м.,
7-підсобне, площею 2,1 кв.м., 8-підсобне,
площею 4,9 кв.м., 9-підсобне, площею 1,7
кв.м.; перший поверх: 10-холл, площею 36,8
кв.м., 11-кухня, площею 41,3 кв.м., 12-житлова,
площею 16,9 кв.м., 13-санвузол, площею 2,1
кв.м., 14-підсобне, площею 8,2 кв.м., 15-гараж,
площею 24,9 кв.м.; другий поверх:
16-коридор, площею 21,0 кв.м., 17-житлова,
площею 15,4 кв.м., 18-санвузол, площею 15,0
кв.м., 19- душ 0,9 кв.м., 20-житлова, площею 24,0
кв.м., 21-гардероб, площею 5,7 кв.м.,
22-житлова, площею 14,4 кв.м., 23-санвузол,
площею 4,0 кв.м.; мансарда: 24-житлова,
площею 70,5 кв.м., 25-санвузол, площею 7,1
кв.м., 26-гардероб, площею 8,5 кв.м,
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ:
С.О. Погрібний

06.06.2014