Справа № 405/6850/14-ц
Провадження №2-н/405/391/14
У Х В А Л А

25 липня 2014 року Суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда Іванова
Л.А., при вирішенні питання про
прийняття заяви комунального
підприємства «Теплоенергетик» про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за спожиту
теплову енергію,-

В С
Т А Н О В И Л А:

Заявник комунальне підприємство
«Теплоенергетик» звернувся до суду з
заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожиту теплову енергію в розмірі 2 206
грн. 77 коп., три відсотки річних в
розмірі 252 грн. 74 коп., інфляційні
витрати в розмірі 256 грн. 26 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України,
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України,
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Із розрахунку заборгованості абонента
ОСОБА_1, наданого КП «Теплоенергетик»,
вбачається, що заборгованість за
спожиту теплову енергію за період з
01.09.2011 року по 01.06.2014 року, з урахуванням
часткової оплати за послуги
теплопостачання, становить 2 206 грн. 77
коп. Крім того, з розрахунку
заборгованості встановлено, на вхідний
борг на початок вересня, 2011 року
складав 3 289 грн. 67 коп., і зазначений
розмір заборгованості, який існував
станом на 01.09.2011 року, також включений в
розрахунок заборгованості. Таким
чином, вимога заявника комунального
підприємства "Теплооенергетик" за
заявою про видачу судового наказу не є
безспірною.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Частинами 3, 4 ст.
267 ЦК України визначено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що
у даному випадку при розгляді питання
про стягнення заборгованості в порядку
наказного провадження боржник
позбавляється можливості застосування
наслідків спливу позовної давності. З
огляду на це, між заявником і боржником
вбачається спір про право.

Згідно з п. 2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя
відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, якщо із заяви і
поданих документів вбачається спір про
право.

Відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України
відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою. Заявник у цьому випадку має
право звернутися з тими самими
вимогами у позовному порядку.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст.ст.95, 96, п.2 ч.3 ст. 100, ч.2 ст.101, ст. 210
Цивільного процесуального кодексу
України, -

У Х В А Л И
Л А:

Відмовити комунальному підприємству
«Теплоенергетик» у прийнятті заяви про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за спожиту
теплову енергію.

Роз'яснити комунальному підприємству
«Теплоенергетик», що відмова у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу унеможливлює повторне
звернення з такою самою заявою. Заявник
в такому випадку має право звернутись з
тими самими вимогами у позовному
порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л.А. Іванова