АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4101/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/132/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва
Доповідач Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Лобов О.А., Петренка В.М.

при секретарі : Гнатюк О.С,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 09 липня 2013 року у справі за
позовом виконавчого комітету
Київської районної у м. Полтави ради,
який діє в інтересах малолітнього
ОСОБА_2, до ОСОБА_1 про позбавлення
батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року виконком Київської
районної у м. Полтави ради, який діє в
інтересах малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду із
вказаним позовом, посилаючись на те, що
ОСОБА_1, яка є матір'ю малолітнього
ОСОБА_2, не виконує належним чином своїх
батьківських обов'язків, застосовує до
сина фізичне насилля. Згідно з рішенням
виконкому Київської районної у м.
Полтави ради від 28 травня 2013 року
малолітнього ОСОБА_2 відібрано від
матері, ОСОБА_1, і зобов'язано
Полтавський обласний притулок для
дітей забезпечити належне утримання та
медичне обстеження малолітнього, а
також підготувати необхідні документи
для влаштування дитини до сімейних
форм виховання або до дитячого закладу
на повне державне забезпечення.
Враховуючи викладене, виконком
Київської районної у м. Полтави ради
просив задовольнити його позовні
вимоги і позбавити ОСОБА_1 батьківських
прав по відношенню до малолітнього
сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати
малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2,
органу опіки та піклування виконкому
Київської районної у м. Полтави ради
для залучення до сімейних форм
виховання або, як виключення, для
поміщення до інтернатного закладу.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 09 липня 2013 року позов
задоволено. Позбавлено ОСОБА_1
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Передано малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та
піклування виконкому Київської
районної у м. Полтави ради для
залучення до сімейних форм виховання
або, як виключення, для поміщення до
інтернатного закладу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 114
грн. 70 коп. судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.11.2013 року
скасована ухвала апеляційного суду
Полтавської області від 11.09.2013 року,
якою рішення Київського районного суду
м. Полтави від 09.07.2013 року було залишено
без змін, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення районного суду,
посилаючись на недоведеність обставин,
які суд помилково визнав
встановленими, неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і ухвалити нове рішення про
відмову виконкому Київської районної у
м. Полтави ради у задоволенні його
позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.3, 4 ч.1 ст.309
ЦПК України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог в разі
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
виконкому Київської районної у м.
Полтави ради суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_1 належним
чином не виконує своїх батьківських
обов'язків, залишення малолітнього
ОСОБА_2 з відповідачкою загрожує його
життю та здоров'ю, оскільки встановлено
факт жорстокого поводження матері по
відношенню до нього, що є підставою для
позбавлення матері батьківських прав.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про батька дитини
здійснений відповідно до ст. 135 СК
України.

19 травня 2013 року ОСОБА_1 заподіяла
своєму малолітньому сину легкі тілесні
ушкодження. За фактом побиття сина
стосовно відповідачки було відкрито
кримінальне провадження та згідно
вироку Київського районного суду м.
Полтави від 23.08.2013 року ОСОБА_1 визнано
винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і
призначено їй покарання у вигляді 200
годин громадських робіт. Свою вину у
побитті сина ОСОБА_1 визнала повністю, у
вчиненому розкаялась.

Рішенням виконкому Київської районної
у м. Полтави ради від 28 травня 2013 року №
157 у зв'язку з жорстоким поводженням
матері щодо своєї дитини, малолітнього
ОСОБА_2 відібрано від матері ОСОБА_1 і
зобов'язано Полтавський обласний
притулок для дітей забезпечити належне
утримання та медичне обстеження
малолітнього, а також підготувати
необхідні документи для влаштування
дитини до сімейних форм виховання або
до дитячого закладу на повне державне
забезпечення.

Розпорядженням Голови Пирятинської
районної державної адміністрації
Полтавської області від 29 жовтня 2013
року створено прийомну сім'ю та
влаштовано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
спільне проживання в прийомну сім'ю.

Відповідно до частини першої статті 164
СК України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він: не забрали дитину з
пологового будинку або з іншого
закладу охорони здоров'я без поважної
причини і протягом шести місяців не
виявляли щодо неї батьківського
піклування; ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених статтею 164 СК
України.

Згідно з пунктами 15, 16, 18 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 року № 3 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Жорстоке поводження полягає у
фізичному або психічному насильстві,
застосуванні недопустимих методів
виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
раніше ОСОБА_1 до відповідальності за
жорстоке поводження із сином не
притягувалась, подібних випадків
зафіксовано не було, на обліку органу
опіки та піклування сім'я як не
благодійна не перебувала. Згідно
показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
- ОСОБА_1 належним чином виконує свої
батьківські обов'язки, зокрема дитина
забезпечена всім необхідним, у них
належні умови проживання, що також
підтверджено актами обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї від 05
лютого 2013 року, від 23 квітня 2013 року, від
16 січня 2014 року, між матір'ю і сином
гарні стосунки, раніше такої поведінки
ОСОБА_1 не допускала.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила,
що даний випадок стався вперше, така її
поведінка викликана станом вагітності
( 28-29 тижнів ) та поведінкою сина, який
пішов гуляти в інший двір і вона
тривалий час не могла його знайти.

Відповідно до довідки міського
клінічного пологового будинку м.
Полтави від 08.01.2014 року ОСОБА_1
перебувала на обліку в жіночій
консультації з приводу вагітності. З
14.06.2013 року вагітна перебувала у
відділенні патології вагітності з
ознаками загрози передчасних пологів в
терміні 30-31 тиждень вагітності,
виписана 17.06.2013 року за власним
категоричним наполяганням та 05.07.2013
року відбулись передчасні ( в терміні 34
тижні вагітності ) пологи.

17.06.2013 року ОСОБА_1 звернулась за
допомогою до Полтавського міського
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді, з яким уклала договір
№ 530 про здійснення соціального
супроводу. Довідки Полтавського
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді, складені
відносно ОСОБА_1 є позитивними ( а.с. 46,
47), вбачається, що вона регулярно
відвідує психолога центру.

Зазначені обставини місцевим судом не
взяті до уваги, як і посилання ОСОБА_1 на
те, що на таку її поведінку, крім стану,
в якому вона перебувала, можливо також
вплинуло те, що вона сама виросла без
батьківського піклування, в дитинстві
вона відчула на собі прояви
жорстокості з боку матері та вітчима,
але вона розкаялась у вчиненому і
зробила для себе належні висновки.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 12.03.1998 року за позовом
прокурора м. Полтави до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
батьки неповнолітньої на той час
ОСОБА_1 були позбавлені батьківських
прав відносно неї. Даним рішенням було
встановлено, що мати ОСОБА_6 проявляє
грубість та неуважне ставлення до
доньки, постійно б'є її, виганяє з дому,
батько створив іншу сім'ю, вихованням
доньки не займається.

Відповідно до матеріалів кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
125 КК України, досліджених судом
апеляційної інстанції, ОСОБА_1
знаходилась на лікуванні в Полтавській
обласній клінічній психіатричній
лікарні ім. О.Ф. Мальцева в період з
19.02.1998 року по 08.04.1998 року та перебувала
під диспансерним наглядом з приводу
психічних і поведінкових розладів
внаслідок вживання опіоїдів, синдром
залежності з 2002 року. Знята з «Д»
нагляду як особа, не оглянута лікарем
більше року 15.08.2011 року. На лікуванні в
ПОНД не знаходилась.

Під час розгляду справи апеляційним
судом ОСОБА_1 пройшла обстеження в
стаціонарному відділенні № 4
Полтавського обласного наркологічного
диспансеру за результатами якого
рішенням ЛКК від 06.06.2014 року винесено
діагноз: психічні та поведінкові
розлади внаслідок вживання опіатів,
синдром залежності, на даний час стійка
ремісія.

Згідно довідки Полтавського обласного
психоневрологічного диспансеру від
22.05.2014 року ОСОБА_1 оглянута ЛКК, на
момент огляду ознак психічного розладу
не виявлено.

Від проведення по справі комплексної
психолого-психіатричної експертизи
ОСОБА_1 відмовилась внаслідок браку
коштів на її проведення. Позивачем дане
клопотання не заявлялось.

Згідно характеристик Полтавського
міського центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді від 27.12.2013 року та
від 08.01.2014 року ОСОБА_1 в даний час не
працює, знаходиться в декретній
відпустці та виховує малолітню доньку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 за час роботи з
ОСОБА_1 вона зарекомендувала себе
позитивно, виконує усі рекомендації
фахівця із соціальної роботи, який
безпосередньо з нею працює, та
ставиться до них відповідально, на
зауваження реагує і намагається
якомога швидше їх виправити, регулярно
відвідує психолога Центру. Стосовно
виконання ОСОБА_1 батьківських
обов'язків по відношенню до
малолітньої дочки ОСОБА_8, соціальні
працівники зауважень не мають. У ОСОБА_9
створені всі необхідні умови для
проживання, виховання та розвитку
дітей.

З місця проживання та місця роботи ПФ
ТОВ «Лотос», де ОСОБА_1 працювала з
10.03.2012 року на посаді менеджера, остання
характеризується з позитивної сторони.

Згідно зі статтею 171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном.

Відповідно до висновку про стан
здоров'я, фізичний та розумовий
розвиток дитини від 05.08.2013 року ОСОБА_2
має змішані специфічні розлади
психологічного розвитку.

Опитаний в суді першої інстанції
малолітній ОСОБА_2 пояснив, що він
матері пробачив та висловив бажання
залишитись проживати з нею. В судовому
засіданні в апеляційній інстанції
ОСОБА_2 в присутності шкільного
психолога пояснив, що йому добре в
прийомній сім'ї, однак він бажає
повернутись до своєї рідної матері та
сестри.

Аналізуючи матеріали справи колегія
суддів прийшла до висновку, що місцевий
суд передчасно застосував до ОСОБА_1
крайній захід впливу як позбавлення
батьківських прав, оскільки є підстави
вважати, що вона стала на шлях
виправлення, а залишення дитини із
матір'ю і збереження сімейних
зв'язків буде відповідати її
інтересам.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п. 3,4 ч.1
ст.309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 09 липня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтави ради, який діє в інтересах
малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
Т.В. Одринська

Судді
/підписи/ О.А. Лобов

В.М. Петренко

копія

вірно:________________________________________________