провадження 2/331/1148/14
справа 331/3264/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 р. Жовтневий районний суд м.
Запоріжжя у складі

головуючого судді
Смолки І.О.,

при секретарі
Жовнерчук С.В.,

з участю прокурора
Шевчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
в.о. прокурора Жовтневого району м.
Запоріжжя в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування майнової шкоди,
завданої кримінальним правопорушенням
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В.о. прокурора Жовтневого району м.
Запоріжжя звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому
зазначив, що ОСОБА_1 є особою похилого
віку, інвалідом 2 групи, у зв'язку з чим,
не може самостійно захищати свої
інтереси і реалізовувати процесуальні
повноваження у суді, а тому наявні
підстави для представництва його
інтересів прокурором.

Досудовим розслідуванням встановлено,
що ОСОБА_2, зловживаючи довірою ОСОБА_1
під приводом вирішення питання про
працевлаштування його сина ОСОБА_3,
заволодів грошовими коштами, що
належали ОСОБА_1 у сумі 1950 доларів США
та 200 грн. З вказаної суми ОСОБА_2
повернуто ОСОБА_1 лише 6 000 грн.

Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ
ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій
області ОСОБА_1 визнано потерпілим у
вказаному кримінальному провадженні.

В матеріалах кримінального
провадження наявні документи, які
підтверджують факт заволодіння ОСОБА_2
грошовими коштами ОСОБА_1

06.12.2013 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у
заволодінні чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство), а
саме у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190
КК України, у зв'язку з наявністю
достатніх для підозри доказів.

Враховуючи, що строки давності,
передбачені ч.1 ст.49 КК України для
притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_2 закінчилися,
прокурором прокуратури міста
Запоріжжя подано до Жовтневого
районного суду М.Запоріжжя відповідне
клопотання про його звільнення.

Ухвалою Жовтневого районного суду
М.Запоріжжя від 27.12.2013 вказане
клопотання задоволено та вирішено
звільнити ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч.1 ст.190
КК України, у зв'язку зі спливом строків
притягнення до кримінальної
відповідальності, провадження у справі
закрито.

Цивільний позов ОСОБА_1 про
відшкодування майнової шкоди, завданої
вчиненням кримінального
правопорушення, при винесенні
зазначеної ухвали судом не
розглядався.

Проте, враховуючи ст.128 КПК України
вказане не позбавляє ОСОБА_1 права
звернутися з позовом в порядку
цивільного судочинства.

Згідно з офіційним курсом гривні щодо
іноземних валют Національного банку
України станом на 30.04.2014 100 доларів США
дорівнює 1140,60 грн.

Таким чином, загальна сума заподіяної
майнової шкоди складає 16 430 грн. (1950
доларів США х 11,40 грн. = 22 230 грн. - 6 000 грн.
= 16 230 грн. + 200 грн. = 16 430 грн.).

Крім того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
повертав грошові кошти, ОСОБА_1
опинився у скрутному матеріальному
становищі, мав труднощі зі здоров'ям.
Так, потрапивши у скрутне матеріальне
становище, ОСОБА_1 був позбавлений
можливості забезпечити себе належною
та невідкладною медичною допомогою.
Також, неодноразові суперечки з ОСОБА_2
щодо повернення грошових коштів,
тривале розслідування кримінального
провадження, скрутне матеріальне
становище призвели до фізичних та
душевних страждань ОСОБА_1 та членів
його сім'ї. Моральну шкоду ОСОБА_1
оцінив у 5 000 грн.

В.о. прокурора зазначив, що пропущено
строк позовної давності, але, пропущено
з поважної причини.

В.о. прокурора просить суд визнати
поважними причини пропуску прокурором
Жовтневого району м. Запоріжжя в
інтересах ОСОБА_1 строку позовної
давності; стягнути з відповідача
ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 16 430 грн.
та моральну - у розмірі 5 000 грн.

У судовому засіданні прокурор позов
підтримала.

ОСОБА_1 позов підтримав.

ОСОБА_2 проти позову заперечує, мотивує
заперечення тим, що грошей у ОСОБА_1 не
брав, вина ОСОБА_2 не доказана.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи
і кримінального провадження, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції
України на органи прокуратури
покладається обов'язок представляти
інтереси громадян в суді у випадках,
визначених законом. Відповідно до ст.36-1
Закону України «Про прокуратуру»
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

У кожному конкретному випадку прокурор
самостійно визначає наявність підстав
та можливість представництва
інтересів громадян у суді, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Підставою представництва у суді
інтересів громадянина є його
неспроможність через фізичний стан,
недосягнення повноліття, похилий вік,
недієздатність або обмежену
дієздатність самостійно захистити
свої порушені чи оспорюванні права або
реалізувати процесуальні
повноваження.

Згідно зі ст.45 ЦПК України, прокурор
може звернутися до суду із позовною
заявою про захист прав, свобод та
інтересів інших осіб, або державних чи
суспільних інтересів та брати, участь у
цих справах.

До прокуратури Жовтневого району м.
Запоріжжя надійшло звернення від
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо пред'явлення
в його інтересах цивільного позову до
суду про відшкодування шкоди,
заподіяної кримінальним
правопорушенням до ОСОБА_2 та
представництва його інтересів у суді.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України при
зверненні з позовом в інтересах
громадянина до суду прокурор повинен
надати документи, які підтверджують
неможливість громадянина самостійно
здійснювати представництво своїх
інтересів.

Так, ОСОБА_1 є особою похилого віку,
інвалідом 2 групи, що підтверджується
копіями пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1 та довідкою до акта огляду
медико-соціальної експертної комісії.
У зв'язку з цим, ОСОБА_1 не може
самостійно захищати свої інтереси і
реалізовувати процесуальні
повноваження у суді, а тому наявні
підстави для представництва його
інтересів прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитки у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями, чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізично
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи або
юридичної особи відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 7 статті 128 КПК України
передбачено, що особа, яка не пред'явила
цивільного позову у кримінальному
провадженні, а також особа, цивільний
позов якої залишено без розгляду, має
право пред'явити його в порядку
цивільного судочинства.

Згідно матеріалів кримінального
провадження, ОСОБА_2 повідомлено про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190
КК України.

Досудовим розслідуванням було
встановлено, що ОСОБА_2, зловживаючи
довірою ОСОБА_1 під приводом вирішення
питання про працевлаштування його сина
ОСОБА_3, заволодів грошовими коштами, що
належали ОСОБА_1 у сумі 1950 доларів США
та 200 грн. З вказаної суми ОСОБА_2
повернуто ОСОБА_1 лише 6 000 грн.

Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ
ЗМУ ГУМВС України у Запорізькій
області ОСОБА_1 визнано потерпілим у
вказаному кримінальному провадженні.

В матеріалах кримінального
провадження наявні документи, які
підтверджують факт заволодіння ОСОБА_2
грошовими коштами ОСОБА_1

Так, з протоколу огляду
мобільного телефону Нокіа 6101 з аудіо
записом від 01.11.2010 виявлено стенограму
розмови між ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Зі
змісту зазначеної розмови вбачається
факт передачі ОСОБА_1 грошових коштів
ОСОБА_2 та вимога їх повернути. Вказані
мобільний телефон та запис розмови
направлено на судову фоноскопічну
експертизу.

Висновком експерта НДЕКЦ при ГУМВС
України в Харківській області № 8 від
05.04.2012 встановлена належність розмови,
яка зафіксована на досліджуваних
експертом об'єктах ОСОБА_1, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2

Допитані в якості свідків під час
досудового розслідування ОСОБА_6,
ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_1
підтвердили факт заволодіння ОСОБА_2
грошовими коштами ОСОБА_1 та відмови в
їх поверненні. Аналогічні показання
містяться в протоколах очних ставок та
одночасних допитах, проведених між
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_1

У подальшому, 06.12.2013 ОСОБА_2 повідомлено
про підозру у заволодінні чужим майном
шляхом зловживання довірою
(шахрайство), а саме у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у
зв'язку з наявністю достатніх для
підозри доказів.

Враховуючи, що строки давності,
передбачені ч.1 ст.49 КК України для
притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_2 закінчилися,
прокурором прокуратури міста
Запоріжжя подано до Жовтневого
районного суду М.Запоріжжя відповідне
клопотання про його звільнення.

Ухвалою Жовтневого районного суду
М.Запоріжжя від 27.12.2013 вказане
клопотання задоволено та вирішено
звільнити ОСОБА_2 від кримінальної
відповідальності, передбаченої ч.1 ст.190
КК України, у зв'язку зі спливом строків
притягнення до кримінальної
відповідальності, провадження у справі
закрито.

У той же час, у мотивувальній частині
рішення підозрюваному ОСОБА_2
роз'яснено, що звільнення від
кримінальної відповідальності
відповідно до ч.1 ст.49 КК України є
нереабілітуючою підставою.

Тобто, незважаючи на відсутність
обвинувального вироку, обставини, які б
заперечували факт заволодіння ОСОБА_2
грошовими коштами ОСОБА_1 також
відсутні. Судом провадження у справі
закрито лише в силу ч.1 ст.49 КК України, а
не у зв'язку з відсутністю в діянні
ОСОБА_2 складу кримінального
правопорушення. Тому, суд не приймає до
уваги заперечення ОСОБА_2 з приводу
того, що вина його не доказана. Він
погодився з тим, що встановив суд в
судовому засіданні 27.12.2013 р., не
заперечував проти закриття
провадження по кримінальній справі, не
наполягав на розгляді кримінальної
справи з метою доказу відсутності своє
вини і винесення судом оправдального
вироку.

Крім того, у судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 також детально пояснила, що
ОСОБА_2 брав грошові кошти у її чоловіка
ОСОБА_1 для працевлаштування сина
ОСОБА_1. Кошти повернув на всі. Так як її
чоловік ОСОБА_1 знаходився на
лікуванні, а потім робив операцію, вона
сама змушена була неодноразово
нагадувати ОСОБА_2 про необхідність
повернення грошей. ОСОБА_2 спочатку
обіцяв, а потім ухилявся від зустрічей
з ОСОБА_6, відмовлявся повертати гроші,
казав, що ОСОБА_1 не зможуть доказати
факт передачі ОСОБА_2 грошей.

Згідно з офіційним курсом гривні щодо
іноземних валют Національного банку
України станом на 30.04.2014 100 доларів США
дорівнює 1140,60 грн.

Таким чином, загальна сума заподіяної
майнової шкоди складає 16 430 грн. (1950
доларів США х 11,40 грн. = 22 230 грн. - 6 000 грн.
= 16 230 грн. + 200 грн. = 16 430 грн.).

Крім того, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не
повертав грошові кошти, ОСОБА_1
опинився у скрутному матеріальному
становищі, мав труднощі зі здоров'ям.
Так, потрапивши у скрутне матеріальне
становище, ОСОБА_1 був позбавлений
можливості забезпечити себе належною
та невідкладною медичною допомогою.
Також, неодноразові суперечки з ОСОБА_2
щодо повернення грошових коштів,
тривале розслідування кримінального
провадження, скрутне матеріальне
становище призвели до фізичних та
душевних страждань ОСОБА_1 та членів
його сім'ї.

Так, відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Протиправні дії ОСОБА_2, призвели до
складного матеріального становища,
завдали фізичного болю та душевних
страждань ОСОБА_1 та членам його сім'ї.
Згідно лікарських довідок, ОСОБА_1
переніс складну операцію і в той час
мав потребу в грошових коштах, які
відповідач не повертав.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо
суд визнає поважними причини
пропущеної позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Так, ОСОБА_1 заявлявся позов під час
досудового розслідування
кримінального провадження. Проте у
зв'язку із складністю кримінального
правопорушення та необхідністю
проведення слідчих дій (експертиз,
допитів тощо) сплинули строки
притягнення ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності, у зв'язку з чим
ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 27.12.2013 він був звільнений
від кримінальної відповідальності з
нереабілітуючих підстав та
провадження у справі 27.12.2013 судом
закрито.

Крім того, при направленні до суду
прокуратурою міста Запоріжжя
клопотання про звільнення від
кримінальної відповідальності ОСОБА_2
позовна заява потерпілого ОСОБА_1 до
суду не направлялась.

Таким чином, при винесенні Жовтневим
районним судом відповідної ухвали від
27.12.2013 позов ОСОБА_1 про відшкодування
завданої кримінальним правопорушенням
майнової шкоди не розглядався.

Проте, згідно з ч.7 ст.128 КПК України,
ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися
з позовом в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, існували поважні та
істотні причини (розслідування
кримінального провадження), які з
об'єктивних підстав унеможливили
своєчасне подання позову ОСОБА_1 в
порядку цивільного судочинства.

Прокурору Жовтневого району
М.Запоріжжя стало відомо про ухвалу
Жовтневого районного суду м.Запоріжжя
зі звернення ОСОБА_1 від 16.01.2014 та
подальшого ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження у суді.

Враховуючи викладене, суд вважає що
причини пропущення строку позовної
давності прокурором району є
поважними. Крім того, суд приймає до
уваги те, що ОСОБА_2 не звернувся до суду
з заявою про застосування позовної
давності, а позовна давність,
відповідно до ст..267 ЦК України,
застосовується тільки за завою сторони
у спорі.

Позов доказано Ухвалою Жовтневого
райсуду м. Запоріжжя від 27.12.2013 р.,
лікарняними довідками, матеріалами
кримінального провадження.

Керуючись ст..ст.10,11,212-215 ЦПК
України, ст..ст.16,22,23,267,1166 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 16 430 грн.
і моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Смолка І.О.