У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за скаргою публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» на
дії державних виконавців відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, заінтересовані
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, за касаційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «БМ Банк» на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 6 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ
Банк») звернулося до суду із зазначеною
скаргою, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
перебувають виконавчі листи по
стягнення солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на користь ПАТ «БМ Банк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 4 576 390 грн 08 коп. та
судових витрат. ПАТ «БМ Банк»
зазначало, що в ході здійснення
виконавчого провадження державними
виконавцями відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
було здійснено ряд процесуальних дій,
якими порушено права стягувача.
Зокрема, у порушення вимог ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
встановлено винагороду за організацію
прилюдних торгів у розмірі 14,9 %, крім
того, перераховано виконавчий збір та
витрати за рахунок отриманих від
реалізації предмету іпотеки коштів,
здійснено уцінку майна на 24 %, що також
порушує права стягувача.

Ураховуючи викладене, банк, уточнивши
вимоги, просив суд: визнати
протиправними дії відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
щодо встановлення винагороди за
організацію та проведення прилюдних
торгів у розмірі 14,9 % та зобов'язати
встановити винагороду в розмірі, що не
перевищує 5 % від стартової суми
арештованого рухомого майна без
зазначення конкретної суми винагороди;
визнати незаконним розпорядження
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області в частині
перерахування 64 919 грн 96 коп. та
500 грн як виконавчого збору та витрат з
суми грошових коштів, отриманих від
реалізації іпотечного майна та
зобов'язати внести відповідні зміни до
вказаного розпорядження щодо
перерахування усієї суми коштів на
рахунок стягувача; визнати
неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо проведення
опису, арешту та передачі на реалізацію
арештованого майна, що не належить на
праві власності боржнику ОСОБА_5 та
скасувати акт опису та арешту майна від
22 травня 2012 року; зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області здійснити заходи з
опису та арешт майна боржника ОСОБА_5;
визнати бездіяльність державних
виконавців відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
при виконанні виконавчого листа 2-3543/2010
неправомірною та такою, що призвела до
порушення розумних строків виконання
рішень суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 6 березня 2014 року скаргу ПАТ
«БМ Банк» задоволено частково. Визнано
незаконним розпорядження державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Токар Д.А. від 6 березня 2013 року щодо
перерахування коштів, що надійшли від
реалізації іпотечного майна боржника в
процесі виконання виконавчого листа
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14 січня 2011 року по справі
№ 2-3543/2010 в частині перерахування 64 919
грн 96 коп. як виконавчий збір та 500 грн
як витрати. У решті вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
29 травня 2014 року ухвалу суду першої
інстанції в частині задоволення вимог
ПАТ «БМ Банк» та в частині відмови в
задоволенні скарги про зобов'язання
державного виконавця внести
відповідні зміни до вказаного
розпорядження щодо перерахування
всієї суми коштів на рахунок стягувача
скасовано, постановлено в цій частині
нову ухвалу, якою визнано
неправомірними дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Токар Д.А. щодо перерахування коштів у
розмірі 500 грн як витрат і зобов'язано
останнього перерахувати грошові кошти
в розмірі 500 грн на користь ПАТ «БМ
Банк» як часткове погашення боргу. У
задоволенні решти вимог скарги в цій
частині відмовлено. У решті - ухвалу
суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «БМ Банк»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
постановити нову ухвалу про
задоволення скарги в частині відмови
заявлених вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Частково задовольняючи скаргу ПАТ «БМ
Банк» та відмовляючи в іншій її
частині, суди, врахувавши вимоги ст. ст.
386, 387 ЦПК України, ст. ст. 28, 43 Закону
України «Про виконавче провадження»,
на підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що в частині відмови в
задоволенні скарги дії державного
виконавця є правомірними та
відповідають вимогам закону.

Ураховуючи викладене та положення ч. 1
ст. 342 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити ухвалу
суду першої інстанції у незміненій
частині та ухвалу апеляційного суду
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 6 березня 2014 року у
незміненій частині та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 29 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта