Справа №583/4351/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Плотникова Н. Б.Номер
провадження 22-ц/788/1064/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 37
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І., Таран С. А.,

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 квітня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Охтирської міської ради Сумської
області, управління Держземагентства в
Охтирському районі Сумської області,
треті особи: Реєстраційна служба
Охтирського міськрайонного управління
юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 квітня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3.

Вказане рішення суду позивач оскаржила
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги позивачка
звертає увагу апеляційного суду на те,
що місцевий суд відмовив їй у розгляді
в одному провадженні збільшені нею
позовні вимоги, тобто про об'єднання
позовів, як про визнання недійсними
правочинів стосовно купівлі-продажу
спірного нерухомого майна від 30 січня
2014 року, так і вимоги про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, що на її думку є неправомірним.
Також зазначає, що суд мав залучити до
участі у справі ОСОБА_5, так як саме за
його заявою була відкрита спадкова
справа після смерті ОСОБА_7. Крім того,
ОСОБА_3 не погоджується з рішенням
Охтирського міськрайонного суду від 23
грудня 2013 року та вважає його
незаконним, яким визнано право
власності на спірне нерухоме майно за
ОСОБА_4 в порядку спадкування за
заповітом, хоча її вимоги є
аналогічними і з вказаним позовом вона
звернулась до суду раніше від ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника третьої особи ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 про залишення рішення суду без
змін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 - тітка
позивачки ОСОБА_3, у зв'язку з чим
остання, як племінниця, стала
відноситись до спадкоємців другої
черги за правом представлення, так як
її батько ОСОБА_9, він же брат ОСОБА_7,
помер раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2, враховуючи,
що спадкоємців першої черги на момент
смерті ОСОБА_7 у неї не було (а.с.15, 204, 205,
209, 210).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частини житлового
будинку з господарськими спорудами по
АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 27
жовтня 1983 року та свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 14 грудня
2004 року та земельної ділянки площею 0,0461
га, наданої для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої за вказаною адресою (а.с.5,
14, 133).

За життя ОСОБА_7 склала заповіт від 02
березня 2011 року, яким заповіла все своє
майно ОСОБА_4 (а.с.97-98).

В установлений законом строк ні
позивачка ОСОБА_3, ні третя особа ОСОБА_4
не звертались до нотаріуса із заявою
про прийняття спадщини, а також на час
відкриття спадщини зі спадкодавцем не
проживали, що встановлено рішенням
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 17 травня 2012 року,
що набрало законної сили (а.с.221-222).

В той же час, цим же рішенням суду
визначено ОСОБА_4 додатковий строк
протягом двох місяців з дня набрання
рішенням суду законної сили для
подання заяви про прийняття спадщини
за заповітом після смерті ОСОБА_7, а у
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_3 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини відмовлено (а.с.221-222).

Також рішенням Апеляційного суду
Сумської області від 30 жовтня 2013 року,
яким скасовано рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 13 вересня 2013 року в іншій цивільній
справі за позовом ОСОБА_5 до Охтирської
міської ради Сумської області, треті
особи: Охтирська міська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_3, про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7,
відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні його
позовних вимог (а.с.206-207).

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 21 березня 2013
року, залишеного без змін ухвалою
Апеляційного суду Сумської області від
23 квітня 2013 року, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності
на спадкове майно (а.с.142-143).

Враховуючи, що ОСОБА_4 не втратив права
на спадкування майна за заповітом
після смерті ОСОБА_7, тому відповідно до
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 03 грудня 2013
року, яке набрало законної сили,
зобов'язано державного нотаріуса
Охтирської міської державної
нотаріальної контори Матвейчук Н.П.
видати свідоцтво про право на спадщину
ОСОБА_4 (представником якого згідно
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Охтирського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 20 вересня
2013 року, є ОСОБА_8) за заповітом після
смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
та відкрити спадкову справу (а.с.100).

Однак, постановою державного нотаріуса
від 13 грудня 2013 року ОСОБА_4 було
відмовлено у вчиненні вказаної
нотаріальної дії у зв'язку з
відсутністю оригіналів
правовстановлюючих документів на
спадкове майно, тому він звернувся до
суду за захистом свого права. Рішенням
Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 23 грудня 2013 року,
яке набрало законної сили (а.с.184-185),
визнано за ним, як спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в
порядку спадкування на спадкове майно
у вигляді 1/4 частини будинковолодіння
по АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом від 27
жовтня 1983 року; 1/4 частини
будинковолодіння по АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 14 грудня 2004
року, у вигляді житлового будинку з
прибудовами жилою площею 77,3 кв.м під
умовним позначенням А, а, а1 зі
складовими у вигляді житлових
приміщень ІІІ площею 4,60 кв.м, VІ площею
16,60 кв.м, 2-1 площею 13,50 кв.м, 2-2 площею 9,0
кв.м., 2-3 площею 29,50 кв.м., побутових
споруд у вигляді погребу а3, а4, сарай Б,
літня кухня з прибудовою В, в, сарай а2,
огорожі 1-4, колодязь №5 та земельної
ділянки площею 0,0461 га, наданої для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№167797 від 28 листопада 2006 року (а.с.97-98).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачка ОСОБА_3 у
встановленому законом порядку не
прийняла спадщину після померлої
ОСОБА_7, а також їй відмовлено у
визначенні додаткового строку для
прийняття спадщини, тому, як вказав суд,
відсутні підстави для задоволення її
позову про визнання права власності на
спадкове майно в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст.1233, ч.1 ст.1235, ч.ч.1, 2
ст. 1236 ЦК України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

Положеннями ст.1262, ч.3 ст.1266 ЦК України
передбачено, що у другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері.

Племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Як зазначено в ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини, тобто з дня смерті
спадкодавця, про що вказано в ч.ч.1, 2
ст.1220 ЦК України.

В той же час, вимогами ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270,
ч.1 ст.1272 ЦК України визначено, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Аналіз наведених норм права дає
підстави стверджувати, що вирішення
судом спору щодо визнання права
власності в порядку спадкування за
законом може відбуватись лише після
прийняття спадщини.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи та підтверджено належними і
допустимими доказами, позивачка ОСОБА_3
у встановлений законом строк із заявою
про прийняття спадщини до нотаріуса не
зверталась, а також їй судом було
відмовлено у визначенні додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини та відмовлено у встановленні
факту прийняття спадщини і визнання
права власності на спадкове майно.

Однак, третій особі ОСОБА_4 суд визначив
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_7 і в подальшому суд визнав
за ним право власності в порядку
спадкування за заповітом на спірне
нерухоме майно.

Таким чином, на думку колегії суддів,
правильним є висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 щодо
визнання за нею права власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7 на спірне нерухоме майно,
так як вона не прийняла спадщину після
смерті своєї тітки за правом
представлення, а також на даний час
набрало сили рішення суду про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом на спірне спадкове майно
за іншою особою.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції безпідставно
відмовив позивачці об'єднати в одне
провадження і розглядати разом позовні
вимоги про визнання недійсними
правочинів щодо купівлі-продажу
спірного нерухомого майна та визнання
за нею права власності в порядку
спадкування за законом на спірне
спадкове майно, не заслуговують на
увагу колегії суддів, оскільки суд
першої інстанції в даній ситуації діяв
відповідно до вимог ст.126 ЦПК України,
враховуючи, що спільний розгляд
вказаних вимог ускладнював би
вирішення справи, чого позивачка не
спростувала, тому ухвала суду від 20
березня 2014 року про відмову об'єднати в
одне провадження різні вимоги позову
відповідає вимогам закону.

Що стосується переходу права власності
на спірне спадкове майно до іншої
особи, про що вказано у повідомленні
управління Держземагенства в
Охтирському районі Сумської області
(а.с.110-111), то питання щодо визнання
недійсними правочинів стосовно цього
буде розглядатись в іншому
провадженні, що вбачається з ухвали
суду від 02 квітня 2014 року про відкриття
провадження в тій справі (а.с.215).

До посилань в апеляційній скарзі
стосовно незалучення до участі у даній
справі співвідповідачем ОСОБА_5, що на
думку позивачки свідчить про
незаконність оскаржуваного рішення
суду, колегія суддів ставиться
критично, так як вони не є підставою для
зміни чи скасування законного і
обґрунтованого рішення суду,
враховуючи і обставини того, що
рішенням Апеляційного суду Сумської
області від 30 жовтня 2013 року відмовлено
ОСОБА_5 у задоволенні його позову про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
за законом як спадкоємця п'ятої черги
після смерті ОСОБА_7

Що стосується інших посилань в
апеляційній скарзі, то вони відповідно
до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України не є
предметом апеляційного перегляду, так
як наведені у ній доводи не стосуються
рішення суду першої інстанції, що
переглядається, а стосуються
ухваленого Охтирським міськрайонним
судом Сумської області рішення від 23
грудня 2013 року в іншій цивільній
справі.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків місцевого суду
про відмову в позові і не містять
посилань на такі порушення, які б
слугували підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
зміни чи скасування колегія суддів не
вбачає, отже, апеляційну скаргу
необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 18 квітня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -