АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6904/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Болдирєва У. М. Доповідач - Ремез
В.А. Категорія 54
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2, та його представника
ОСОБА_3,

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014р. за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27.06.2014р. ОСОБА_2 відмовлено у
задоволенні позову до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, та його
представник ОСОБА_3 просять рішення
суду скасувати і ухвалити по справі
нове рішення про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, посилаючись на те, що
рішення суду незаконне та
необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційних скарг та заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 25.10.2004р. був прийнятий на
роботу в ПСП «Шахтоуправління
Тернівське» ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля», на посаду гірника і
розпорядженням № 802к від 28.04.2014р. його
було звільнено з роботи за
систематичне невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором та Правилами
внутрішнього трудового розпорядку за
п.3 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Згідно роз'яснень пп. 22, 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
06.11.1992р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів» зазначено, що у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4 ст. 40 КЗпП України, чи
додержані власником або уповноваженим
органом передбачені статтями 1471, 148, 149
КЗпП України правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один із
заходів стягнення: догана або
звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

Розглядаючи справу суд першої
інстанції встановив, що підставою для
звільнення з роботи ОСОБА_2, стало
розпорядження № 260 від 27.01.2014р., згідно
якого ОСОБА_2 було оголошено догану та
він був позбавлений премії за січень
2014р., за те, що 02.01.2014р. він був виявлений
сплячим на робочому місці.

Незважаючи на наявність діючого
дисциплінарного стягнення, ОСОБА_2
допустив повторно аналогічне
порушення трудової дисципліни, а саме
22.03.2014р., отримавши наряд на виконання
робіт з зачистки кінцевої станції
конвеєра, покинув своє робоче місце без
поважної причини і в робочий час спав у
гірничій виробці у шахті.

Згідно ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що після
притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності згідно розпорядження
№ 260 від 27.01.2014р., позивач продовжував
допускати порушення внутрішнього
трудового розпорядку, а саме 22.03.2014р.,
отримавши наряд на виконання робіт з
зачистки кінцевої станції конвеєра,
покинув своє робоче місце без поважної
причини і в робочий час спав у гірничій
виробці у шахті, про що складені
відповідні акти, а тому враховуючи, що
ОСОБА_2 у період з 28.03.2014р. по 27.04.2014р.
перебував у щорічній відпустці і цей
період не враховується у місячний
строк для застосування
дисциплінарного стягнення, відповідач
отримавши від первинної профспілкової
організації профспілки працівників
вугільної промисловості виробничого
структурного підрозділу «Шахта
«Самарська» згоду на звільнення ОСОБА_2
за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором та
Правилами внутрішнього розпорядку за
п.3 ст.40 КЗпП України, розпорядженням №
802к від 28.04.2014р. обґрунтовано звільнив
ОСОБА_2 з роботи за систематичне
невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором та Правилами
внутрішнього трудового розпорядку за
п.3 ст.40 КЗпП України, а тому встановивши
зазначені обставини суд правильно
прийшов до висновку про відмову ОСОБА_2
в задоволені позовних вимог про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, і колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 та його представника
ОСОБА_3 в апеляційних скаргах про те, що
рішення суду необґрунтоване,
безпідставні та зводяться лише до
переоцінки доказів по справі, та
непогодженням з їх оцінкою, тоді як
колегія суддів вважає, що суд оцінивши
зібрані по справі докази у
відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України, обґрунтовано прийшов до
висновку про порушення позивачкою
правил внутрішнього трудового
розпорядку, і спростування
встановлених судом обставин
апеляційна скарга не містить.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що рішення суду незаконне
необґрунтовані, оскільки судом
розглянуто справу на підставі
законодавства, яким регулюються
виниклі між сторонами правовідносини,
і рішення суду відповідає ст. 213 ЦПК
України.

Таким чином рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3 підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, та його
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 27 червня 2014р. залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: