Справа № 165/23/14-ц Провадження №
22-ц/773/495/14 Головуючий у 1 інстанції:
Свередюк А.В. Категорія: 37 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

особи, яка не брала участі в
розгляді справи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Нововолинської міської ради
Волинської області про визнання права
власності на спадкове нерухоме майно
за апеляційною скаргою особи, яка не
брала участі в розгляді справи ОСОБА_3
на рішення Нововолинського міського
суду Волинської області від 24 січня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

08 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Нововолинської міської
ради про визнання права власності на
спадкове нерухоме майно. Вимоги
мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько ОСОБА_5. Після його смерті
відкрилась спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1. Однак він не може
оформити право власності на
вищезазначене домоволодіння, оскільки
за життя його батько не зареєстрував
права власності на вищезазначений
будинок і свідоцтво про право на
спадщину нотаріусом не було видано у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документу на це
домоволодіння. Вважав, що питання щодо
визнання права власності на зазначене
спадкове майно може бути вирішено лише
в судовому порядку.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 24 січня 2014
року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
особа, яка не брала участі в справі
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.
Покликаючись на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову.
Вказує, що рішенням суду порушені її
права на спадкування по смерті її
батька ОСОБА_6 (брата позивача), який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, після якого нею
прийнято спадщину, та по смерті її
дідуся за правом представлення, після
якого вона спадкує частку майна, на яку
мав би право її батько. Вважає, що
житловий будинок по АДРЕСА_1 без
добудови (квартира НОМЕР_1) був спільною
сумісною власністю її дідуся та бабусі
ОСОБА_5 та ОСОБА_7, після смерті
останньої 14.01.1997 року відкрилась
спадщина на ? частину квартири НОМЕР_1
житлового будинку, без врахування
квартири НОМЕР_2, яку вважає власністю
своїх батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, а
значить такою, що не може входити до
складу спадщини, яка відкрилась по
смерті ОСОБА_5 Спадщину по смерті
ОСОБА_7 прийняли її чоловік (дідусь
апелянта) ОСОБА_5 та її син (батько
апелянта) ОСОБА_6, оскільки проживали
разом із спадкодавцем.

В суді апеляційної інстанції особа, яка
не брала участі в справі ОСОБА_3
підтримала апеляційну скаргу з підстав
в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача
ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнали та
просили її відхилити.

Відповідач Нововолинська міська рада
Волинської області подала клопотання
про слухання справи без участі їхнього
представника.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
апелянта, позивача та його
представника, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції при винесенні рішення
виходив з того, що відповідач -
Нововолинська міська рада визнала
позов, визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
наявністю законних підстав для
задоволення позову, оскільки в зв'язку
з відсутністю свідоцтва на право
власності позивач ОСОБА_1 позбавлений
можливості оформити своє право
власності на спадкове нерухоме майно.

Однак повністю з такими висновками
суду погодитись неможна.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3, виданим 09 серпня 2013 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Нововолинського міського управління
юстиції Волинської області (а.с. 9).
ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_4 (а.с. 9 зворот)
та рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року (а.с. 15-16).

Судом апеляційної інстанції на
підставі свідоцтва про народження
серії НОМЕР_5 від 28.08.2002 року
встановлено, що апелянт ОСОБА_3 є дочкою
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с. 49). Батько
апелянта ОСОБА_6 є сином ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, що підтверджується Витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК
України № 1 від 14.01.2014 року (а.с. 50).
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_6 від 15 січня 1997 року (а.с. 53).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_7 виданого повторно 11.01.2013 р.
(а.с. 54). ОСОБА_3 прийняла спадщину після
смерті свого батька ОСОБА_6, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію в Садковому реєстрі № 35943977
від 02.12.2013 року; спадкове майно - грошові
заощадження на суму 6054,53 грн. (а.с. 56).

Вказані обставини також стверджуються
оглянутими судом апеляційної
інстанції в судовому засіданні копіями
спадкових справ по смерті ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

З технічного паспорта на будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1 встановлено, що
вказаний будинок складається з двох
квартир, а саме: квартири НОМЕР_1,
загальною площею 85,7 кв. м. та квартири
НОМЕР_2, загальною площею 48,1 кв. м. (а.с.
11-14).

За свого життя ОСОБА_5 отримав в
безстрокове користування земельну
ділянку для будівництва
індивідуального житлового будинку, що
підтверджується рішенням виконкому
Нововолинської міської Ради депутатів
трудящих від 25 січня 1959 р. (а.с. 35) та
Договором про надання в безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку 05.09.1960 року (а.с. 34). Житловий
будинок був збудований в 1962 році (а.с. 14).
В 1989 році ОСОБА_5 отримав дозвіл на
проведення добудови до
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1, що підтверджується випискою з
протоколу засідання виконкому
Нововолинської міської ради народних
депутатів № 75 від 15.03.1989 р. (а.с. 31) та
виготовив будівельний паспорт на
добудову і реконструкцію житлового
будинку (а.с. 30-32) та здійснив добудову,
однак право власності на нерухоме
майно за адресою: АДРЕСА_1 не
зареєстрував, що підтверджується
листом КП "Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації" № 2293 від
21.11.2013 року (а.с. 10).

ОСОБА_5 відповідно до нотаріально
посвідченого 19 липня 2013 року заповіту
заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 7).
Нововолинською державною нотаріальною
конторою Волинської області ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на нерухоме майно у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок (а.с. 10 зворот).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст. 1217 ЦК України). Часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, або день з якого вона
оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК
України).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті. Частина 1, 2 ст.
1235 ЦК України визначають, що заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або кілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин. Заповідач не може позбавити
права на спадкування осіб, які мають
право на обов'язкову частку у спадщині.
Чинність заповіту щодо осіб, які мають
право на обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини.

Стаття 1270 ЦК України встановлює для
прийняття спадщини строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1
ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

При розгляді справ про спадкування
суди мають встановлювати: місце
відкриття спадщини; коло спадкоємців,
які прийняли спадщину; законодавство,
яке підлягає застосуванню щодо
правового режиму спадкового майна та
часу відкриття спадщини у випадку, якщо
спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року
або ж спадкодавець проживав в іншій
державі, спадкоємець є іноземним
громадянином та проживає в іншій
державі, а спадкове майно знаходиться
на території України.

Судом першої інстанції було відкрито
провадження у справі та винесено
рішення до спливу шести місяців,
визначених законом для прийняття
спадщини, що не дало змоги суду першої
інстанції належно встановити коло
спадкоємців після смерті ОСОБА_5, а
також не було досліджено питання права
власності на спірне нерухоме спадкове
майно.

На підставі встановлених обставин
справи колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржуваним рішенням
суду порушені права апелянта ОСОБА_3 на
спадкування.

Відтак рішення суду першої інстанції
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності та обгрунтованості, а
тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала
участі в розгляді справи ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 24 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Нововолинської
міської ради Волинської області про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 765
грн. 02 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: