Справа № 212/770/2012
Провадження № 4-с/127/160/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І. Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Паламарчука В. В.,

представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці скаргу
ОСОБА_1 на дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області Паламарчука
Володимира Володимировича, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із
скаргою на дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області Паламарчука
Володимира Володимировича.

Скарга мотивована тим, що на виконанні
у головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчука В. В. перебувало виконавче
провадження № 32297526 з примусового
виконання виконавчого листа по справі
№ 212/770/2012, виданого 20.04.2012 року
Ленінським районним судом м. Вінниці
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 167 333, 00 доларів США, що
еквівалентно 1 336 957, 20 гривень;
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 2
239, 76 гривень судового збору. 13.05.2013 року
виконавчі провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 212/770/2012,
виданого Ленінським районним судом м.
Вінниці 20.04.2012 року про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 1
339 196, 96 гривень, та виконавчого листа №
127/976/13-ц, виданого Вінницьким міським
судом Вінницької області 26.03.2013 року
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_2 боргу в сумі 1 182 657, 88 гривень
були об'єднані у зведене виконавче
провадження. 27.12.2013 року державним
виконавцем зупинено зведене виконавче
провадження. 31.12.2013 року державним
виконавцем винесено постанови про
поновлення виконавчого провадження,
про виведення виконавчого провадження
із зведеного виконавчого провадження
та про повернення виконавчого
документа в зв'язку із поновленням
строку на апеляційне оскарження
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 05.04.2012 року по справі №
212/770/2012. Заявник вважає винесені
постанови такими, що порушують вимоги
чинного законодавства.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду із вимогами про
визнання неправомірними рішення
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчука Володимира Володимировича
щодо винесення: постанови про
поновлення виконавчого провадження №
32297526 від 31.12.2013 року, постанови про
виведення виконавчого провадження №
32297526 із зведеного виконавчого
провадження № 37899854 від 31.12.2013 року,
постанови про повернення виконавчого
документа від 31.12.2013 року ВП № 32297526,
постанови про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу від 29.01.2014
року ВП №37899854 та складання акту від
31.01.2014 року; скасування постанови про
виведення виконавчого провадження №
32297526 із зведеного виконавчого
провадження № 37899854 від 31.12.2013 року,
постанови про повернення виконавчого
документа від 31.12.2013 року ВП № 32297526,
постанови про передачу майна стягувачу
в рахунок погашення боргу від 29.01.2014
року ВП №37899854 та акту від 31.01.2014 року;
зобов'язання державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області винести
постанову та скласти акт про передачу
стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення
боргу нежитлових приміщень - столярної
майстерні під літерою «А», прибудови
під літерою «А1», прибудови під літерою
«А2», прибудови під літерою «А3»,
вбиральні під літерою «Б», сушильного
цеху під літерою «В», що розташовані по
АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи заявник уточнив
вимоги і просив суд: визнати
неправомірними рішення головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчука Володимира Володимировича
щодо винесення: постанови про
поновлення виконавчого провадження №
32297526 від 31.12.2013 року, постанови про
виведення виконавчого провадження №
32297526 із зведеного виконавчого
провадження № 37899854 від 31.12.2013 року,
постанови про повернення виконавчого
документа від 31.12.2013 року ВП № 32297526;
скасувати постанову про виведення
виконавчого провадження № 32297526 із
зведеного виконавчого провадження №
37899854 від 31.12.2013 року та постанову про
повернення виконавчого документа від
31.12.2013 року ВП № 32297526.

В судовому засіданні заявник підтримав
уточнені вимоги і просив задовольнити,
аргументуючи мотивами, викладеними в
уточненій скарзі.

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчук В. В. просив відмовити в
задоволенні скарги, оскільки вважає її
необґрунтованою.

Представник заінтересованої особи -
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив залишити скаргу
без розгляду, оскільки вважає, що строк
звернення до суду із скаргою заявником
пропущено.

Заінтересовані особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи. Причини
неявки суду не повідомлено.

Враховуючи думку заявника, державного
виконавця, представника
заінтересованої особи та положення ст.
386 ЦПК України, суд ухвалив провести
розгляд справи у відсутність
заінтересованих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження, суд
прийшов до висновку про залишення
скарги без розгляду з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

В судовому засіданні було оглянуто і
досліджено матеріали виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області перебуває зведене
виконавче провадження № 73899854 з
примусового виконання виконавчого
листа № 212/770/2012, виданого Ленінським
районним судом м. Вінниці 20.04.2012 року
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_1 боргу в сумі 1 339 196, 96 гривень,
виконавчого листа № 127/976/13-ц, виданого
Вінницьким міським судом Вінницької
області 26.03.2013 року про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1
182 657, 88 гривень, виконавчого листа №
127/10737/13-ц, виданого Вінницьким міським
судом Вінницької області 16.07.2013 року
про стягнення з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_7 боргу в сумі 1 166 509, 93 гривень,
виконавчого листа № 127/10327/13-ц, виданого
Вінницьким міським судом Вінницької
області 20.08.2013 року про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 305
566, 86 гривень.

27.12.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про зупинення
зведеного виконавчого провадження №
37899854.

31.12.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчуком В. В. було винесено
постанову про виведення виконавчого
провадження № 32297526 із зведеного
виконавчого провадження № 37899854,
постанову про поновлення виконавчого
провадження № 32297526 та постанову про
повернення виконавчого документа №
212/770/2012, виданого Ленінським районним
судом м. Вінниці 20.04.2012 року про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
боргу в сумі 1 339 196, 96 гривень.

Судом прийнято до уваги те, що право на
звернення до суду є строковим.
Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду: у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод; у
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав чи свобод, у разі
оскарження постанови про відкладення
провадження виконавчих дій. Пропущений
з поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Судом враховано, що не завжди державний
виконавець здійснює передбачену
відповідним законом дію або приймає
постанову у виконавчому провадженні у
визначений строк. У такому разі слід
керуватися тим, чи зазначений в законі
строк здійснення певної дії державним
виконавцем, чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого
провадження або відмову у відкритті
виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, що надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що 31.12.2013 року державним
виконавцем, зокрема, на адресу
стягувача ОСОБА_1, зазначену у
виконавчому документі, були направлені
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення оскаржувані постанови.
Однак, конверт повернувся на адресу ДВС
із відміткою «за закінчення терміну
зберігання».

В судовому засіданні заявник зазначив,
що 31.12.2013 року він був у відділі
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області і йому
було повідомлено про винесення
оскаржуваних постанов. Однак, ОСОБА_1
постанови не отримав.

Судом звернуто увагу на те, що у
відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону
України «Про виконавче провадження»
особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Також, заявник в судовому засіданні
зазначив, що дійсно проживає за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі, а саме: АДРЕСА_2; чому не
отримував кореспонденцію з ДВС в січні
2014 року не пам'ятає.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно розписки, представник заявника
отримав оскаржувані постанови 17.02.2014
року.

Однак, суд критично ставиться до даного
доказу, оскільки даний документ не
містить відмітки ДВС про прийняття.
Окрім того, така розписка може містити
будь-яку дату про отримання документа,
оскільки складена і містить підпис
виключно представника ОСОБА_1 А тому
суд вважає, що розписка від 17.02.2014 року є
неналежним доказом.

Тому, суд вважає, що саме 31.12.2013 року
заявник дізнався про наявність
оскаржуваних постанов, відповідно
цього ж дня міг дізнатися й про
порушення своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 67 ЦПК України строки, в
межах яких вчиняються процесуальні
дії, встановлюються законом, а якщо не
визначені законом, - встановлюються
судом.

Статтями 69 та 70 ЦПК України визначено
початок перебігу та закінчення
процесуальних строків.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на
вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Згідно ч. 1 - ч. 3 ст. 73 ЦПК України суд
поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин. Питання про поновлення чи
продовження пропущеного строку
вирішує суд, у якому належало вчинити
процесуальну дію або до якого потрібно
було подати документ чи доказ.

При вирішенні питання про прийняття
скарги до розгляду, судом звернуто було
увагу на те, що пропуск зазначених
строків, які визначаються як
процесуальні строки, не є підставою для
відмови у прийнятті скарги, оскільки
вони можуть бути поновлені судом за
наявності поважних причин і на них
поширюються правила ст. 72 ЦПК України.

На вище викладене, також, звернув увагу
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ («Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі» від 28.01.2013
року).

На момент звернення до суду зі скарги
чітко не вбачалось, чи пропущений строк
звернення до суду, тому судом у
судовому засіданні було з'ясовано
зазначене питання.

Заявником до суду не подавалось
клопотання про поновлення строку для
звернення із скаргою на дії державного
виконавця, поважність причин пропуску
строку звернення до суду із скаргою
суду не повідомлено.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Дотримання строку звернення до суду із
скаргою є однією з умов для реалізації
права, вона дисциплінує учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними. Відсутність цієї умови
приводила б до постійного збереження
стану невизначеності у відносинах.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Ці строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними.

Судом враховано, що Законом України
«Про виконавче провадження»
передбачено заборону на зловживання
процесуальними правами під час
здійснення виконавчого провадження.
Так, державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачені Законом про
виконавче провадження заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11), а особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов'язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій
(частина сьома статті 12). На що також
звернув увагу Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в Постанові Пленуму
№ 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть у
справі, дослідивши матеріали справи та
матеріали виконавчого провадження,
враховуючи вище викладене, суд прийшов
до висновку про залишення скарги без
розгляду в зв'язку із пропуском строку
звернення до суду із скаргою на дії
державного виконавця.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику його право на повторне
звернення до суду на загальних
підставах.

Враховуючи викладене, керуючись
Законом України «Про виконавче
провадження», ст.ст. 27, 68-70, 72, 73, 383, 385 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
Паламарчука Володимира Володимировича
- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: