Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-1578/12
Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І.,
Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Камінній
М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобал
юніверсал лоджистік лімітед" про
стягнення заробітної плати, допомоги
по тимчасовій непрацездатності,
відпускних, компенсацій за
невикористану відпустку, добових
витрат за час перебування у
відрядженнях, середнього заробітку за
час затримки виплат при звільненні,
матеріальних збитків, моральної шкоди
та зобов'язання видачі довідки, за
апеляційними скаргами представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал юніверсал
лоджистік лімітед" на рішення
Богунського районного суду м.Житомира
від 20 грудня 2013 року, за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал юніверсал
лоджистік лімітед" на додаткове
рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 03 лютого 2014 року -

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед», ТОВ «Ренесанс
логістік сістемс» про стягнення
заробітної плати, допомоги по
тимчасовій непрацездатності,
відпускних, компенсацій за
невикористану відпустку, добових
витрат за час перебування у
відрядженнях, середнього заробітку за
час затримки виплат при звільненні,
матеріальних збитків, моральної шкоди
та зобов'язання видачі довідки. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилався на те, що з 22.04.2010 року
по 30.09.2010 року працював на посаді
водія-експедитора ТОВ «Ренесанс
логістік», з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року
працював на посаді водія-експедитора
ТОВ «Ренесанс логістік систем», а з
23.07.2011 року по 14.10.2011 року працював на
посаді водія-експедитора ТОВ «Глобал
юніверсал лоджистік лімітед» та був
звільнений за власним бажанням згідно
ст. 38 КЗпП України. Оскільки йому не
було виплачено при звільненні у
встановлений законом термін повністю
заробітну плату, просив стягнути на
його користь з ТОВ «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед» заборгованість по
заробітній платі в період за вересень
2011 року в сумі 4057 грн; компенсації за
невикористану відпустку в сумі 2841 грн.
48 коп; відпускних за 5 календарних днів
в сумі 789 грн. 30коп.; допомоги по
тимчасовій непрацездатності за період
з 29.09.2011 року по 08.10.2011 року в сумі 1105 грн.
02 коп.; добових витрат за час
перебування у відрядженнях в межах
України в сумі 11103 грн. 80 коп.; середній
заробіток за час затримки розрахунку
по день подачі позовної заяви в сумі 9945
грн. 18 коп.; компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків виплати в сумі 211 грн. 66 коп.; на
відшкодування заподіяної шкоди суму
746 грн. 16 коп.; на відшкодування
моральної шкоди 15000 грн. Стягнути з ТОВ
«Ренесанс логістік сістемс»
відшкодування добових витрат за час
перебування у відрядженні за кордоном
в сумі 9174 грн. 75 коп. Зобов'язати
відповідачів видати довідки,
передбачені ст. 49 КЗпП України.

Під час розгляду справи було замінено
відповідача ТОВ «Ренесанс логістік
сістемс» на належного - ТОВ «Глобал
юніверсал лоджистік лімітед».

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 20 грудня 2013 року
частково задоволено позов ОСОБА_2
Стягнуто з ТОВ «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед» на користь ОСОБА_2 :
заробітну плату за вересень 2011 року в
сумі 1157 грн. 12 коп.; допомогу по
тимчасовій непрацездатності за період
з 29.09.2011 року по 08.10.2011 року в сумі 431 грн.
26 коп.; відпускні згідно з наказом № 12
від 10.10.2011 року в сумі 789 грн. 30 коп.;
компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 2841 грн. 48 коп.; добові
витрати за час перебування у
відрядженнях в межах України за
період з 23.07.2011 року по 29.09.2011 року в сумі
360 грн.; середній заробіток за час
затримки виплат при звільненні в сумі
9945 грн. 18 коп.; компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків виплати в сумі 211
грн. 66 коп.; на відшкодування моральної
шкоди 500 грн., а всього - 16236 грн.
Стягнуто з ТОВ «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед» судовий збір в
сумі 229 грн. 40 коп. в дохід держави. В
решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Додатковим рішенням Богунського
районного суду м.Житомира від 03 лютого
2014 року відмовлено ТОВ «Глобал
юніверсал лоджистік лімітед» в
задоволенні заяви про ухвалення
додаткового рішення про розподіл
судових витрат щодо послуг адвоката.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
просить змінити рішення суду та
стягнути з ТОВ «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед» на користь ОСОБА_2:
добові витрати за час перебування у
закордонному відрядженні з 26.06.2011 року
по 08.07.2011 року в сумі 9880 грн. 50 коп.;
заробітну плату за вересень 2011 року в
сумі 4057 грн.; середній заробіток за час
затримки виплат при звільненні в сумі
86823 грн. В решті рішення залишити без
змін.

В поданих апеляційних скаргах ТОВ
«Глобал юніверсал лоджистік лімітед»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
при їх ухваленні.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів дійшла наступних
висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що з
22.04.2010 року по 30.09.2010 року ОСОБА_2
працював на посаді водія -експедитора
ТОВ „Ренесанс логістік", з 01.10.2010 року
по 22.07.2011 року працював на посаді водія
-експедитора ТОВ „Ренесанс логістік
систем". Працюючи в ТОВ „Ренесанс
логістік сістем" позивачу за його
заявою двічі в 2011 році надавалися
щорічні оплачувані відпустки з 14.04.2011
року по 24.04.2011 року, з 01.07.2011 року по
08.07.2011 року що підтверджується наказом
№ 98-к від 14.04.2011 року та наказом № 144/1-к
від 01.07.2011 року.

Відповідно до ст.4 Закону України „Про
відпустки" (далі -Закон) щорічні
відпустки бувають основні й додаткові.
Право на щорічну основну відпустку
мають усі працівники, які працюють у
роботодавця за трудовим договором.

До стажу роботи, який дає право
працівникові на щорічну основну
відпустку, зараховується час фактичної
роботи (зокрема, на умовах неповного
робочого часу) протягом робочого часу,
за який надається відпустка) ( ст.9
Закону).

Статтею 24 Закону визначено, що у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки.

Згідно розрахункового листа за
квітень 2011 року ТОВ „Ренесанс логістік
сістем" виплатило позивачу 1433 грн. 48
коп. за 10 днів щорічної відпустки. За
розрахунковим листом за липень 2011 року
ТОВ „Ренесанс логістік сістем"
виплатило позивачу 1073 грн. 64 коп. за 8
днів щорічної відпустки та 1610 грн. 46
коп. грошової компенсації за 12 днів
невикористаної відпустки.

За наведених обставин висновок суд
першої інстанції про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
2841 грн. 48 коп. компенсації за
невикористану відпустку не
ґрунтується на вимогах закону та
матеріалах справи.

Правильним є рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні вимог про відшкодування
добових витрат на відрядження за час
перебування у відрядженні за межами
України за період з 26.06.2011 року по 08.07.2011
року.

Частиною 1 ст.121 КЗпП України
встановлено, що працівники мають право
на відшкодування витрат та одержання
інших компенсацій у зв'язку з службовим
відрядженням.

Працівникам, які направляються у
відрядження, виплачуються : добові за
час перебування у відрядженні,
вартість проїзду до місця призначення
і назад та витрати по найму жилого
приміщення в порядку і розмірах,
встановлених законодавством.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон, затвердженої наказом
Мінфіну №59 від 13.03.1998 року службовим
відрядженням вважається поїздка
працівника за розпорядженням
керівника органу державної влади,
підприємства, установи та організації,
що повністю або частково утримується
(фінансується) за рахунок бюджетних
коштів, на певний строк до іншого
населеного пункту для виконання
службового доручення поза місцем його
постійної роботи (за наявності
документів, що підтверджують зв'язок
службового відрядження з основною
діяльністю підприємства). Документами,
що підтверджують зв'язок такого
відрядження з основною діяльністю
підприємства, є, зокрема (але не
виключно): запрошення сторони, що
приймає і діяльність якої збігається з
діяльністю підприємства, що направляє
у відрядження; укладений договір чи
контракт; інші документи, які
встановлюють або засвідчують бажання
встановити цивільно-правові
відносини; документи, що засвідчують
участь відрядженої особи в
переговорах, конференціях або
симпозіумах, інших заходах, які
проводяться за тематикою, що
збігається з діяльністю підприємства,
яке відряджає працівника.

Згідно п. 1 розділу ІІІ Інструкції
відрядження за кордон здійснюється
відповідно до наказу (розпорядження)
керівника підприємства після
затвердження технічного завдання, в
якому визначається мета виїзду,
завдання та очікувані результати
відрядження, строк, умови перебування
за кордоном ( у разі поїздки за
запрошенням подається копія з
перекладом), і кошторису витрат. Термін
відрядження визначається керівником,
але не може перевищувати 60 календарних
днів, за винятком випадків,
передбачених Кабінетом Міністрів
України.

Матеріали справи не містять наказів
ТОВ „Ренесанс логістік сістем" про
направлення ОСОБА_2 у відрядження за
кордон з 26.06.2011 року по 08.07.2011 року.

Копія паспорта України для виїзду за
кордон, яку надав позивач на
підтвердження позовних вимог не є
належним та допустимим доказом,
оскільки з нього не вбачається, що
ОСОБА_2 перебував у службовому
відрядженні за кордоном саме за
завданням ТОВ „Ренесанс логістік
сістем".

Крім того, у спірний період згідно
наказу № 144/1-к з 01.07. 2011 року по 08.07.2011
року позивач перебував у щорічній
оплачуваній відпустці, а наказом №144-к
від 01 липня 2011 року був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності на
невихід на роботу 27, 29 та 30 червня 2011
року. Обидва накази на теперішній час є
чинними.

Із матеріалів справи вбачається, що в
зв'язку з переведенням з ТОВ „Ренесанс
логістік сістем" ОСОБА_2 прийнятий з 23
липня 2011 року на посаду
водія-експедитора в ТОВ „Глобал
юніверсал лоджистік лімітед".

Наказом №14-к від 14 жовтня 2011 року
ОСОБА_2 звільнений з роботи на підставі
ст.38 КЗпП України (а.с.63 т.1).

Відповідно до Методичних
рекомендацій щодо оплати праці
працівників малих підприємств,
схвалених наказом Міністерства праці
та соціальної політики України від 13
серпня 2004 року № 186, премія - основний,
найбільш ефективний стимулюючий
виробничу, підприємницьку, торговельну
або комерційну діяльність вид
додаткової, понад основну, заробітної
плати, яка виплачується за поліпшення
основних показників колективної та
індивідуальної праці працівників, а
також кінцевих загальних результатів
виробничої, підприємницької,
торговельної або комерційної
діяльності.

Згідно з Методичними рекомендаціями
щодо організації матеріального
стимулювання праці працівників
підприємств і організацій,
рекомендованими наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 29 січня 2003 року № 23, премія -
основний вид додаткової, понад основну
заробітну плату, винагороди, яка
виплачується працівникам за
результатами їх трудової діяльності та
виробництва в цілому за показниками та
умовами оцінки цих результатів,
визначеними підприємством.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» передбачено, що структура
заробітної плати складається з
основної заробітної плати, додаткової
заробітної плати, а також інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат. До них належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 зазначеного
Закону та ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми
і системи оплати праці, норми праці,
розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до п.5 Положення про оплату
праці ТОВ „Глобал юніверсал лоджистік
лімітед", яке введене в дію з 01.07.2011 року
для водіїв вантажних автомобілів
встановлюється відрядна оплата згідно
подорожніх листів із розрахунку -0,25
грн. за 1 км. пробігу; премія до 100% від
відрядної оплати праці та посадових
окладів.

Проте, Положення про оплату праці ТОВ
„Глобал юніверсал лоджистік лімітед"
не містить порядку та критеріїв
визначення підстав преміювання.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідачем не видавався наказ про
преміювання ОСОБА_2 у вересні 2011 року,
що підтверджується листом відповідача
№1749 від 06.06.2014 року.

З матеріалів справи встановлено та не
заперечується сторонами, що автомобіль
Вольво державний номер НОМЕР_1, на
якому працював позивач проїхав у
вересні 2011 року 8114 км. Таким чином,
ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата
в сумі 2028 грн. 50 коп. ( 8114 км. х 0,25 грн.).

З огляду на наведене є помилковим
висновок суду першої інстанції про те,
що заробітна плата ОСОБА_2 у вересні 2011
року повинна становити 4057 грн. (2028 грн.
50 коп. + 100 % премії 2028 грн. 50 коп.).

Наказом № 3 від 01.10.2011 року у зв'зку з
виявленою нестачею паливо мастильних
матеріалів у відповідності з вимогами
ст.132 КЗпП України, постанови КМ України
від 22 січня 1996 року про затвердження
Порядку визначення розмір збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей
стягнуто шляхом вирахування з
заробітної плати ОСОБА_2 матеріальну
шкоду, в межах середньомісячного
заробітку - 2900 грн. 88 коп. (а.с.58 т.1).
Зазначений наказ позивачем не
оспорений.

Статтею 127 КЗпП України передбачено, що
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.
Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі,
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу :

- при відшкодуванні шкоди,
завданої з вини працівника
підприємству, установі, організації (
стаття 136 ).

Відповідно до ст.136 КЗпП України
покриття шкоди працівниками в розмірі,
що не перевищує середнього місячного
заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій, та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника.

Із заробітної плати, яка нарахована
ОСОБА_2 за вересень 2011 року, утримано
податок з доходів фізичних осіб - 293
грн.32 коп., єдиний соціальний внесок - 73
грн. 03 коп., погашення нестачі - 1162 грн. 15
коп., а сума, яка залишилася 500 грн.
перерахована 28.09.2011 року (а.с.59 т.1).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 1157 грн. 12 коп. заборгованості по
заробітній платі за вересень 2011 року.

Пунктом 1 ст.35 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі -Закон) встановлено, що допомога
по тимчасовій непрацездатності
надається застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного зі страхових
випадків, визначених указаною
статтею.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 ст.35
Закону допомога по тимчасовій
непрацездатності по догляду за хворою
дитиною віком до 14 років виплачується
застрахованій особі з першого дня за
період, протягом якого дитина за
висновком лікаря потребує догляду, але
не більше як за 14 календарних днів.

Із змісту листка непрацездатності АВЧ
№678501 вбачається, що ОСОБА_2 з 29.09.2011
року по 07.10.2011 року перебував на
лікарняному по догляду за хворою
дитиною до 14 років.

Обчислення розміру заробітної плати
для здійснення оплати днів тимчасової
непрацездатності проводиться у
порядку, який встановлений Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінетом Міністрів
України №1266 від 26.09.2001 року „Про
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням (далі
-Положення).

Згідно розрахунку проведеного
відповідачем відповідно до вимог
Положення ОСОБА_2 по догляду за
дитиною, за період непрацездатності з
29.09.по 07.10.2011 року - 7 днів, було
нараховано 796 грн. 60 коп. З
відрахуванням обов'язкових платежів до
виплати позивачу належало 663 грн. 57 коп.
Зазначені грошові кошти, були отримані
від Фонду соціального страхування з
тимчасової непрацездатності -05.12.2011
року, що підтверджується випискою з
банку (а.с.147 т.1) та перераховані
позивачу 06.12.2011 року, що
підтверджується платіжним дорученням
№223 (а.с.148 т.1).

Тому у суду першої інстанції не було
правових підстав для стягнення з ТОВ
"Глобал юніверсал лоджистік лімітед" на
користь позивача допомоги по
тимчасовій непрацездатності за період
з 29.09.2011 року по 08.10.2011 року в сумі 431 грн.
26 коп.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у
разі звільнення працівника, йому
виплачується грошова компенсація за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Враховуючи час з якого позивач
працював у ТОВ „Глобал юніверсал
лоджистік лімітед" - з 23.07.2011 року, він
набув право на основну щорічну
відпустку тривалістю 7 календарних
днів.

Згідно заяви та наказу №12-к від 10.10.2011
року, позивачу було надано 5 днів
щорічної відпустки з 10.10. по 14.10.2011 року
(а.с.60,61 т.1). Отже, позивачем не було
використано лише 2 дні відпустки.

Згідно розрахункового листка за дні
відпустки ОСОБА_2 за 5 днів
використаної відпустки та 2 дні
невикористаної відпустки було
нараховано 661 грн. 50 коп.(а.с 71 т.1).
Однак, ця сума була утримана з його
заробітної плати в рахунок погашення
завданої шкоди за наказом № 3 від 01.10.2011
року, який є чинним.

Тому рішення суду про задоволення
вимог позивача про стягнення грошової
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 789 грн. 30 коп. є
необґрунтованим.

Відповідно до наказу №3 від 01.06.2011 року
розмір добових в межах України
встановлений у розмірі 60 грн.

Факт перебування позивача у
відрядженнях у межах України у спірний
період підтверджується відповідними
наказами. Відповідно до подорожніх
листів та звітів про використання
коштів, наданих на відрядження, які
були здані ОСОБА_2 у бухгалтерію,
останній перебував у відрядженні 54 дні.
Таким чином, сума добових становить 3
240 грн. Зазначена сума коштів виплачена
ОСОБА_2 повністю, що підтверджується
відомостями та виписками з банку ( а.с.66
- 69, 75 т.1.)

Отже, висновок суду першої інстанції
про стягнення з відповідача на користь
позивача 360 грн. витрат за перебування
у відрядженнях в межах України не
ґрунтується на матеріалах справи.

Враховуючи наведені вимоги закону та
обставини справи, колегія суддів
вважає, що при звільненні позивача з
роботи - 14.10.2011 року з ним був
проведений повний розрахунок, що
відповідає вимогам ст.116 КЗпП України.
Тому рішення суду першої інстанції в
частині задоволених вимог ОСОБА_2
підлягає скасуванню з ухваленням
нового - про відмову у їх задоволенні.

Оскільки позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків виплати,
відшкодування моральної шкоди є
похідними від вимог про стягнення
заробітної плати та інших виплат, а
тому рішення суду в цій частині також
підлягає скасуванню.

Додаткове рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 03 лютого
2014 року ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобал
юніверсал лоджистік лімітед"
задовольнити.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобал
юніверсал лоджистік лімітед" на
додаткове рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 03 лютого
2014 року відхилити.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 20 грудня 2013 року в
частині задоволення про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Глобал юніверсал
лоджистік лімітед» на користь ОСОБА_2
заробітної плати за вересень 2011 року в
сумі 1157 грн. 12 коп; допомоги по
тимчасовій непрацездатності за період
з 29.09.2011 року по 08.10.2011 року в сумі 431 грн.
26 коп; відпускних згідно з наказом № 12
від 10.10.2011 року в сумі 789 грн. 30 коп;
компенсації за невикористану
відпустку в сумі 2841 грн. 48 коп; добових
витрат за час перебування у
відрядженнях в межах України за
період з 23.07.2011 року по 29.09.2011 року в сумі
360 грн; середнього заробітку за час
затримки виплат при звільненні в сумі
9945 грн. 18 коп, компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків виплати в сумі
211грн. 66 коп; на відшкодування моральної
шкоди 500 грн., скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у їх
задоволенні.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 20 грудня 2013 року в
частині стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Глобал
юніверсал лоджистік лімітед»
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.
скасувати. В решті рішення залишити без
змін.

Додаткове рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 03 лютого
2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді