Справа № 359/6521/13 Головуючий у І
інстанції Борець Є.О.Провадження №
22-ц/780/3550/14 Доповідач у 2 інстанції
БілоконьКатегорія 46
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Поліщука М.А., Приходька К.П.

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи, які не заявляють самостійні
вимоги щодо предмета спору:
Бориспільська районна державна
адміністрація, Сеньківська сільська
рада, Гірська сільська рада про
визнання права власності на жилі
будинки та земельні ділянки, про
відшкодування відповідачу грошових
коштів та стягнення моральної шкоди,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які
не заявляють самостійні вимоги щодо
предмета спору: Бориспільська районна
державна адміністрація, Гірська
сільська рада, Сеньківська сільська
рада про визнання права спільної
сумісної власності на об'єкти
незавершеного будівництва та земельні
ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про визнання права власності на жилі
будинки та земельні ділянки, про
відшкодування відповідачу грошових
коштів та стягнення з нього моральної
шкоди, посилаючись на таке.

З 30 травня 2009 року по 18 вересня 2012 року
ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4

6 квітня 2009 року, тобто до укладення
шлюбу, за кошти позивачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, батьків позивача ОСОБА_1, за
договором купівлі-продажу на ім'я
ОСОБА_1 придбано земельну ділянку
площею 0,1292 га у с. Сеньківка
Бориспільського району Київської
області, на якій коштом позивачів
зведено об'єкт незавершеного
будівництва - жилий будинок загальною
площею 156,5 кв.м.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
договором купівлі-продажу придбали
земельну ділянку площею 0,0956 га в с.
Гора, Бориспільського району Київської
області, де також знаходиться
двоповерхових недобудований будинок.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 вважає,
що він є власником частини вказаного
майна та вимагає повернення вартості
його частки, однак за увесь час
спільного проживання не вкладав коштів
у набуття вказаної нерухомості, його
сумарна зарплата за увесь час шлюбу
складає 30000 грн., які позивачі згодні
відшкодувати відповідачу.

Позивачі просили визнати за ОСОБА_1
право власності на земельну ділянку
площею 0,1292 га в с. Сеньківка,
Бориспільського району Київської
області та на житловий будинок по
АДРЕСА_1, оскільки це майно придбане до
укладення шлюбу.

Також позивачі просили визнати за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на
земельну ділянку площею 0,0956 га в с.
Гора, Бориспільського району Київської
області та на житловий будинок по
АДРЕСА_2; відшкодувати ОСОБА_4 грошові
кошти у розмірі 30000 грн. та стягнути з
нього моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що з початку 2000 року до
30 травня 2009 року він проживав з ОСОБА_1
однією сім'єю без укладення шлюбу.

Протягом цього часу вони придбали
земельну ділянку площею 0,1292 га та
розпочали будівництво житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Після укладення шлюбу 30 травня 2009 року
вони з дружиною придбали ще одну
земельну ділянку площею 0,0956 га та
побудували на ній незавершений
житловий будинок, надвірні будівлі та
господарські споруди по АДРЕСА_2.

Просив суд визнати за ним право
спільної сумісної власності з ОСОБА_1
на вказані земельні ділянки, жилі
будинки, надвірні будівлі та
господарські споруди.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишено без
задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_4 право спільної
сумісної власності з ОСОБА_1 на:

- земельну ділянку площею 0,1292 га з
кадастровим номером :01:022:0008, що
розташовується в с. Сеньківка,
Бориспільського району Київської
області;

- будівельні матеріали та
конструктивні елементи з яких
складається житловий будинок, надвірні
будівлі та господарські споруди по
АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,0956 га з
кадастровим номером :01:016:0084, що
розташовується в с. Гора,
Бориспільського району Київської
області;

- будівельні матеріали та
конструктивні елементи, з яких
складається жилий будинок, надвірні
будівлі та господарські споруди по
АДРЕСА_2

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
подали апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на його незаконність,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просили скасувати рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
та ухвалити нове рішення, яким їхній
позов задовольнити, у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 - відмовити.

В апеляційній інстанції позивачі
просили визнати право власності за
ОСОБА_1, оскільки земельні ділянки та
житлові будинки були придбані
позивачами для дочки та внучки, а
ОСОБА_4 не брав будь-якої участі у
придбанні спірного майна.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 16 січня 2014 року рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено
частково.

Визнано особистою приватною власністю
ОСОБА_1 спірні земельні ділянки,
будівельні матеріали та конструктивні
елементи, з яких складаються житлові
будинки, надвірні будівлі та
господарські споруди по АДРЕСА_2 та по
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування відповідачу
грошових коштів та стягнення моральної
шкоди залишено без задоволення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку -
відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_4 про
визнання права власності на об»єкти
незавершеного будівництва та земельні
ділянки - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 9 квітня 2014 року рішення
апеляційного суду Київської області
від 16 січня 2014 року в частині
вирішенні позову ОСОБА_1 та зустрічного
позову ОСОБА_4 скасовано, справу в цій
частині направлено на новий розгляд до
цього суду. В іншій частині вказане
рішення залишено без змін.

Переглядаючи рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та
зустрічного позову ОСОБА_4, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 06 квітня 2009 року, ОСОБА_1 придбала у
ОСОБА_9 земельну ділянку розміром 0,1292
га з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована: Київська обл.,
Бориспільський р-н., с. Сеньківка, 16
травня 2014 року видано державний акт (
а.с. 18-19, 27 т.1).

14 квітня 2009 року ОСОБА_1 отримала дозвіл
на забудову цієї земельної ділянки, 14
травня 2009 року виготовлено паспорт на
забудову і почала будівництво
житлового будинку, який на 2009 рік мав 90%
готовності, також буди зведені навіс,
сарай, вольєр та господарські
зблоковані будівлі, плавальний басейн,
літню кухню, навіси, огорожі та
вимощення ( а.с.21-24, т.1).

30 травня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1
було укладено шлюб, який розірвано
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 18 вересня 2012 року ( а.с. 88-89,
т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 та частково задовольняючи
зустрічний позов, суд першої інстанції
виходив із того, що земельна ділянка в
с. Сеньківка Бориспільського району
Київської області була придбана під
час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією
сім'єю без реєстрації шлюбу; зведення
незавершеного будинку на цій земельній
ділянці по АДРЕСА_1 відбувалось під час
їхніх фактичних шлюбних стосунків та
після реєстрації шлюбу, та відсутні
беззаперечні докази на підтвердження
того, що це майно набуто за грошові
кошти ОСОБА_1, тому визнав право
спільної сумісної власності
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на вказану земельну
ділянку та будівельні матеріали і
конструктивні елементи, з яких
складаються жилі будинки, надвірні
будівлі та господарські споруди.

Проте, з такими висновками колегія
суддів повністю погодитися не може
оскільки вони не ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять
судового рішення, що набрало законної
сили, про встановлення факту
проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 однією сім»єю без реєстрації
шлюбу в період з 2000 року по 30 травня 2009
року.

При розгляді даної справи, ОСОБА_4
не заявляв таких вимог у зустрічному
позові, таку позовну вимогу суд першої
інстанції не вирішував, резолютивна
частина судового рішення не містить
даних про ухвалення судового рішення
щодо встановлення факту проживання
однієї сім»єю.

Разом з тим суд першої інстанції
необґрунтовано вважав встановленими
ті обставини, що придбання 6 квітня 2009
року ОСОБА_1 земельної ділянки в с.
Сеньківка Бориспільського району
відбулось під час проживання ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 однією сім»єю без реєстрації
шлюбу, посилаючись при цьому лише на
показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та
ОСОБА_16, які спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19 та ОСОБА_20

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими.

З огляду на те, що такий висновок суду
першої інстанції ґрунтується на
суперечливих показаннях свідків, не
підтверджений іншими доказами і в тому
числі і фотографіями, про наявність
яких ОСОБА_4 неодноразово заявляв та
які не були надані суду, вказані
обставини не встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили,
колегія суддів вважає недоведеними
обставини проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4
однією сім»єю без реєстрації шлюбу
станом на 6 квітня 2009 року; отже,
висновок суду про належність ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 на праві спільної сумісної
власності майна, придбаного в цей
період, є помилковим.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового, з огляду на таке.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1, ч.7 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є майно, набуте нею, ним до
шлюбу; майно набуте нею, ним за час
шлюбу, але за кошти, які належали їй,
йому особисто. Якщо у придбання майна
вкладені крім спільних коштів і кошти,
що належали одному з подружжя, то
частка у цьому майні , відповідно до
розміру внеску, є його особистою
приватною власністю.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. При вирішенні спору
про поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї.

Враховуючи, що ОСОБА_1 придбала 6 квітня
2009 року земельну ділянку в с. Сеньківка
Бориспільського району до реєстрації
шлюбу, обставини проживання нею в цей
період однією сім'єю без реєстрації
шлюбу із ОСОБА_4 не доведено, вказана
земельна ділянка в силу вимог п. 1 ч. 1 ст.
57 СК України є її особистою приватною
власністю.

Сторонами в судовому засіданні
визнано, що на час придбання ОСОБА_1
земельної ділянки до реєстрації шлюбу
із відповідачем на цій земельній
ділянці попереднім власником вже було
зведено фундамент та стіни будинку, ці
обставини відповідно до статті 61 ЦПК
України не підлягають доказуванню.

Як свідчать матеріали справи, на цій
земельній ділянці ОСОБА_1, за кошти
своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
згідно податкових звітів мали значні
прибутки від здійснення
підприємницької діяльності у 2009 році (
а.с. 37-40, 56-60, т.1), продовжила зведення
будинку до укладення шлюбу із ОСОБА_4
Так, 14 квітня 2009 року ОСОБА_1 надано
дозвіл на забудову цієї земельної
ділянки, 14 травня 2009 року виготовлено
паспорт на забудову і станом на 2009 рік
на цій земельній ділянці був зведений
жилий будинок по АДРЕСА_1, який мав 90%
готовності, також буди зведені навіс,
сарай, вольєр та господарські
зблоковані будівлі, плавальний басейн,
літня кухня, два навіси, огорожа та
вимощення що підтверджується витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно та технічним паспортом на
житловий будинок ( а.с.21-24 зворот, т.1).

Отже, зведення вказаного незавершеного
будинку продовжилось ОСОБА_1 до
укладення шлюбу, станом на 2009 рік
готовність незавершеного будинку
складала 90%, матеріали справи містять
докази про вкладення в це будівництво
особистих коштів, отриманих ОСОБА_1 від
своїх батьків і не містять даних про
будь-які заробітки ОСОБА_4 за 2009 рік

Беручи до уваги зазначені обставини,
колегія суддів вважає, що у ОСОБА_1
виникло право особистої приватної
власності на будівельні матеріали та
конструктивні елементи, з яких
складається жилий будинок по АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 31 серпня 2009 року,
ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_21 земельну
ділянку площею 0,0956 га., кадастровий
номер :01:016:0084, цільове призначення
- для будівництва та обслуговування
житлового будинку, яка розташована в с.
Гора, Бориспільського району Київської
області та виготовлено державний акт (
а.с. 27, 29 т.1 ).

На цій земельні ділянці в АДРЕСА_2
зведено у 2009 році жилий будинок,
надвірні будівлі та господарські
споруди, однак даних про введення
цього об»єкта в експлуатацію і
реєстрацію права власності на нього у
встановленому порядку матеріали
справи не містять( а.с. 30-34, т.1).

Оскільки вказана земельна ділянка
була придбана ОСОБА_1 під час шлюбу із
ОСОБА_4, на ній зведено незавершений
жилий будинок з господарськими
спорудами у 2009 році під час шлюбу з
відповідачем, висновок суду першої
інстанції про те, що вказане майно є
спільною сумісною власністю подружжя
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах ст.60 СК України, тому колегія
суддів погоджується із задоволенням
зустрічного позову ОСОБА_4 в частині
визнання за ним права спільної
сумісної власності з ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,0956 га в с.
Гора, Бориспільського району Київської
області та на будівельні матеріали та
конструктивні елементи, з яких
складається жилий будинок, надвірні
будівлі та господарські споруди по
АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги про те, що це
майно придбано за особисті кошти
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і тому слід визнати
за їхньою дочкою ОСОБА_1 право
власності на нього, колегія суддів не
бере до уваги з таких міркувань.

Згідно із вимогами ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213
ЦПК України позивач сам визначає зміст
позовних вимог, викладає обставини,
якими обгрунтовуються вимоги, а суд,
зберігаючи об»єктивність і
неупередженість створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Право
визначення підстав для предмету позову
належить виключно позивачу і суд сам за
власною ініціативою їх змінити не може.

Як видно з позовної заяви, позивачі
просили суд визнати за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності на земельну
ділянку та жилий будинок по АДРЕСА_2;
позовних вимог про визнання за ОСОБА_1
права власності на це майно матеріали
справи не містять.

З урахуванням викладеного, в частині
визнання права спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на нерухоме
майно по АДРЕСА_2 рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
висновки суду не спростовуються
доводами, викладеними у апеляційній
скарзі.

Доводи апеляційної скраги про
незаконність рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання за
ними права власності на земельну
ділянку та жилий будинок по АДРЕСА_2,
колегія суддів не бере до уваги,
оскільки переглядає рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 28 жовтня 2013 року
в лише частині вирішенні позовних
вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову
ОСОБА_4, враховуючи, що ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року
рішення апеляційного суду Київської
області від 16 січня 2014 року в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року скасувати в
частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог
ОСОБА_4 про визнання права власності на
земельну ділянку та об'єкт
незавершеного будівництва в с.
Сеньківка по АДРЕСА_1, Бориспільського
району Київської області та ухвалити в
цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1292 га.,
кадастровий номер :01:022:0008 з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
розташована в с. Сеньківка,
Бориспільського району Київської
області та будівельні матеріали,
обладнання та конструктивні елементи,
з яких складається об'єкт
незавершеного будівництва, що
знаходиться в с. Сеньківка по АДРЕСА_1,
Бориспільського району Київської
області.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
про визнання права спільної сумісної
власності на земельну ділянку та об'єкт
незавершеного будівництва в с.
Сеньківка по АДРЕСА_1, Бориспільського
району Київської області - відмовити.

В решті рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 28 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді