АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/824/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К. М.
Доповідач Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Бутенко С.Б.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Полтавської
міської ради на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 13 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади м.Полтави в
особі Полтавської міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно і зустрічним позовом
Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про
визнання заповіту недійсним, визнання
спадщини відумерлою та звернення її на
користь територіальної громади
м.Полтави

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду із вказаним позовом,
просила ухвалити рішення, яким
встановити факт прийняття нею спадщини
за заповітом; визнати за нею право
власності в порядку спадкування на
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначено, що 26 липня 1996 року ОСОБА_2, за
якою позивачка доглядала тривалий час,
склала заповіт на її користь. Після
смерті ОСОБА_2 позивачка у серпні 1996
року подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини та з цього
часу фактично проживає у квартирі
АДРЕСА_1, яка за життя належала на праві
власності спадкодавцю. Свідоцтво про
право на спадщину позивачка не
оформила у зв'язку з поганим станом
здоров?я та відсутністю коштів.

У жовтні 2013 року
Полтавська міська рада пред?явила
зустрічний позов, просила ухвалити
рішення, яким визнати недійсним
заповіт від 26 липня 1996 року складений
від імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1;
визнати відумерлою спадщину, що
залишилася після смерті ОСОБА_2, та
передати у комунальну власність
квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених
вимог зроблено посилання на висновки
двох експертиз, якими категорично
заперечується підпис ОСОБА_2 на
оспореному заповіті.

Рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 13 січня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволений у
повному обсязі: визнано факт прийняття
спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, за заповітом,
складеним 26.07.1996 року від імені ОСОБА_2
на ім"я ОСОБА_1; визнано за ОСОБА_1 право
власності на нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Додатковим рішенням Октябрського
районного суду м.Полтави від 07 березня
2014 року вирішене питання про судові
витрати, які у сумі 3 654 грн. віднесені за
рахунок Держави.

Полтавська міська рада в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм процесуального і
матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати,
ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог, а
зустрічний позов Полтавської міської
ради до ОСОБА_1 задовольнити в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначено, що суд
першої інстанції при розгляді справи
неправильно застосував ст. 549 ЦК УРСР,
що регулює спадкові правовідносини.
Під час проведення розгляду справи ні
позивач, ні її представник не
зверталися із клопотанням щодо
призначення експертизи автентичності
підпису ОСОБА_2 на заповіті від 26.07.1996
року, а оцінка судом наданих у справу
висновків почеркознавчих експертиз є
помилковою.

Колегія суддів, вислухавши пояснення
осіб, які приймають участь в розгляді
справи, перевіривши матеріали справи,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України за результатами розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
скасовує рішення суду першої інстанції
та ухвалює нове в разі порушення судом
норм матеріального чи процесуального
права.

З матеріалів справи вбачається, з
1980 року ОСОБА_1 мешкала у квартирі
АДРЕСА_2. У сусідній квартирі АДРЕСА_1
мешкала ОСОБА_2

Згідно заповіту від 26 липня 1996
року від імені ОСОБА_2 остання заповіла
все своє майно ОСОБА_1 Заповіт
посвідчений черговим лікарем та
заступником головного лікаря
Полтавської обласної клінічної
лікарні.

ОСОБА_2 померла у той же день в
лікарні, після її смерті відкрилася
спадщина, до складу якої входить
квартира АДРЕСА_1.

02 серпня 1996 року ОСОБА_1
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, у
зв'язку з чим була заведена спадкова
справа. Свідоцтво про право на спадщину
за заповітом ОСОБА_1 не видане. Згідно
інформаційної довідки зі Спадкового
реєстру №33917542 від 03 травня 2013 року
інформація про посвідчені заповіти від
імені ОСОБА_2 відсутня.

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 06 січня 2005 року
задоволений позов ОСОБА_3: за нею
визнане право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2

Ухвалою Октябрського районного
суду м.Полтави від 10 травня 2005 року
вказане рішення скасоване у зв'язку з
ново виявленими обставинами.

Згідно висновку експерта №328 від
29 вересня 2005 року, виготовленого у
межах розслідування кримінальної
справи про обвинувачення ОСОБА_3,
ОСОБА_4, рукописні записи у заповіті
ОСОБА_2 виконані не ОСОБА_1, а ймовірно
ОСОБА_2

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи №10879 від 15
грудня 2006 року, проведеної у межах
розгляду судом кримінальної справи
№1-106/06 про обвинувачення ОСОБА_3,
ОСОБА_4, підпис від імені ОСОБА_2 у
заповіті від 26 липня 1996 року виконаний
не ОСОБА_2, а іншою особою.

Згідно висновку експерта №157-3/07
від 14 листопада 2007 року, виготовленого
у межах розгляду цивільної справи за
позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської
ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5, підпис від імені
ОСОБА_2 у заповіті від 26 липня 1996 року
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 17 січня 2013 року за
ОСОБА_1 визнане право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку набувальної
давності.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 19 березня 2013
року рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 17 січня 2013 року
скасоване, ОСОБА_1 відмовлено у
задоволенні позову.

Задовольняючи первісний позов та
відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
доведеності факту прийняття спадщини
ОСОБА_1, а подані Полтавською міською
радою висновки експертиз визнані
неналежними доказами.

З таким висновками суду колегія суддів
у повній мірі погодитися не може,
виходячи з наступного.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним і обґрунтованим у
тому разі, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу у відповідності із законом на
підставі всебічно і повно з'ясованих
обставин, підтверджених тими доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд,
зокрема, оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв?язок доказів у їх
сукупності.

Згідно п.1, 2 ч.1 ст.549 ЦК України (в
редакції 1963 року), яка була чинною на
час смерті ОСОБА_2, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном або ж подав
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини.

Наявними у матеріалах справи належними
і допустимими доказами
підтверджується та не заперечується
сторонами, що у серпні 1996 року ОСОБА_1 на
підставі отриманого заповіту на її
користь від померлої ОСОБА_2 подала до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, у зв'язку з чим
заведена спадкова справа, а також
фактично почала користуватися
квартирою, що належала за життя на
праві власності ОСОБА_2

Таким чином, при вирішенні спору слід
виходити з того, що ОСОБА_1 згідно
закону, що був чинним за станом на 1996
рік у встановленому порядку прийняла
спадщину. Наведений факт встановлений
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 17 січня 2013 року
(а.с.100-105).

Частиною першою ст. 1277 ЦК України
встановлено, що у разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття орган
місцевого самоврядування за місцем
відкриття спадщини зобов'язаний подати
до суду заяву про визнання спадщини
відумерлою.

У пункті п'ятому Прикінцевих і
перехідних положень ЦК України
передбачено, що правила книги шостої
цього Кодексу застосовуються також до
спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набуття чинності цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_1 у встановленому
порядку прийняла спадщину до набуття
чинності ЦК України, то відсутні
підстави для застосування для
вирішення спору положень книги шостої
цього Кодексу.

Приписи абзацу другого пункту п'ятого
Прикінцевих і перехідних положень ЦК
України, на які посилається Полтавська
міська рада, слід тлумачити виключно у
контексті положень абзацу першого
цього пункту про відкриту, але не
прийняту спадщину.

Наявність обставин, передбачених ст..555
ЦК України в редакції 1963 року, судом не
встановлена.

Наведене дає підстави обґрунтовано
стверджувати, що у Полтавської міської
ради відсутні законні підстави для
звернення до суду з вимогами про
визнання недійсним заповіту та
визнання спадщини відумерлою.

Окрім того, колегія суддів приймає до
уваги наступне.

Як слідує зі змісту вироку Київського
районного суду м.Полтави від 25 травня
2012 року (а.с.67-79), ще на стадії досудового
слідства про обвинувачення ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, які, зокрема обвинувачувалися у
шахрайському заволодінні квартирою
АДРЕСА_1 (належала ОСОБА_2), Полтавською
міською радою заявлений позов до
обвинувачених про відшкодування
збитків. Отже, Полтавська міська рада
за умови належного виконання її
представниками своїх процесуальних
обов'язків могла і повинна була
дізнатися про висновок судової
почеркознавчої експертизи №10879 від 15
грудня 2006 року (а.с.29-32).

Аналогічним чином, Полтавська міська
рада як відповідач у справі №1622/8816/12,
розглянутої Октябрським районним
судом м. Полтави, за умови
добросовісного виконання
процесуальних обов'язків сторони у
цивільній справі могла і повинна була
дізнатися про висновок експерта №157-3/07
від 14 листопада 2007 року, проте після
надходження висновку експерта
Полтавська міська рада повідомлена
належним чином не направила свого
представника у судове засідання 29
січня 2008 року (справа №1622/8816/12, т.2 а.с.255).

Наведене спростовує твердження
Полтавської міської ради, що про
висновки експертиз вона дізналася лише
у вересні 2012 року.

Згідно роз'яснень абзацу другого п.23
Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня
2008 року суд вправі ухвалити рішення про
визнання права власності на спадкове
майно, якщо спадкоємець позбавлений
можливості одержати у нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину. Такий висновок узгоджується
з приписами ст.392 ЦК України.

Зі змісту довідки Першої Полтавської
державної нотаріальної контори №2129/02-14
від 13 вересня 2013 року (а.с.93) у
державного нотаріуса об'єктивно
відсутня можливість видати ОСОБА_1 у
встановленому порядку свідоцтво про
право на спадщину за заповітом.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання права власності на
квартиру АДРЕСА_1 є законними і
обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 у частині
визнання за нею права власності на
спірну квартиру слід задовольнити.
Решта заявлених позовних вимог
задоволенню не підлягають з підстав
зазначених вище.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 п.4 ст.309,
ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської міської
ради задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 13 січня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково. Визнати за ОСОБА_1 право
власності в порядку спадкування після
померлої 26 липня 1996 року ОСОБА_2 на
квартиру АДРЕСА_1. У задоволенні решти
позовних вимог відмовити за
недоведеністю.

У задоволенні позову Полтавської
міської ради відмовити за
недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:
С.А.Гальонкін

С.Б.Бутенко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов