АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1020/2014р.
І інстанції Кузьміна О.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року квітня місяця 08 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого
Кутурланової О.В.

Суддів
Майданіка В.В.

Орловської Н.В.

При секретарі Гончар
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Суворовського
районного суду м.Херсона від 03 лютого
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Херсонська
теплоелектроцентраль» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за спожиту теплову
енергію і гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Херсонська
теплоелектроцентраль» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за спожиту теплову енергію і
гаряче водопостачання, посилаючись на
те, що відповідачка проживає в АДРЕСА_1
та є споживачем послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, які надаються ПАТ
«Херсонська теплоелектроцентраль».
Оскільки ОСОБА_2 неналежним чином
виконує свої зобов'язання по сплаті за
надані послуги, внаслідок чого за нею
рахується заборгованість за спожиті
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період з
листопада 2005 року по вересень 2013 року у
розмірі 3976,42 грн., яку позивач просив
стягнути з відповідачки.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 лютого 2014 року позов ПАТ
«Херсонська теплоелектроцентраль» до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту
теплову енергію і гаряче
водопостачання задоволено, стягнено з
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Херсонська
теплоелектроцентраль» 3976,42 грн. в
рахунок боргу за спожиту теплову
енергію і гаряче водопостачання з
листопада 2005 року по вересень 2013 року
включно та 229,40 грн. в рахунок
відшкодування витрат по оплаті
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на неповне з'ясування
судом фактичних обставин, що мають
суттєве значення для вирішення спору,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених ст.
303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 20 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водопостачання, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року №630 визначено, що
плата за надані послуги вноситься
споживачем відповідно до показань
засобів обліку води і теплової енергії
або затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункові книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_2
зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 і
отримує послуги з теплопостачання та
гарячого водопостачання, виконавцем
яких є позивач - публічне акціонерне
товариство «Херсонська
теплоелектроцентраль».

Надані позивачем послуги з
централізованого опалення і гарячого
водопостачання, відповідачка не
оплачує в повному обсязі, внаслідок
чого за нею рахується заборгованість
за період з листопада 2005 року по
вересень 2013 року в сумі 3976,42 грн. (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що у
разі надання послуг, які за якісними
або кількісними показниками не
відповідали передбаченим стандартам,
позивачці зменшувалася сума
нарахування за відповідний місяць
(а.с.5).

Зважаючи на те, що позивач надає, а
відповідач отримує послуги з
теплопостачання, однак в порушення
вимог Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» належним
чином не оплачує за спожиті послуги,
суд дійшов обгрунтованого висновку про
наявність підстав для стягнення з
відповідачки на користь позивача
заборгованості за надані позивачем
послуги.

Разом з тим, стягуючи з відповідача на
користь позивача заборгованість за
період з листопада 2005 року по вересень
2013 року в сумі 3976,42 грн., суд першої
інстанції безпідставно не взяв до
уваги клопотання представника
відповідача про застосування строку
позовної давності, помилково вважаючи,
що строк позовної давності
переривається періодичними оплатами
ОСОБА_2 наданих позивачем послуг.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої зроблено у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що останній платіж в
рахунок оплати послуг з
централізованого опалення і гарячого
водопостачання ОСОБА_2 здійснила в
лютому 2009 року (а.с.5).

З огляду на те, що заява про винесення
судового наказу про стягнення
заборгованості з ОСОБА_2 ПАТ
«Херсонська теплоелектроцентраль»
подано в липні 2013 року, тобто після
спливу трирічного строку позовної
давності, встановленого ст.257 ЦК
України, враховуючи що відповідач по
справі в запереченнях на позовну заяву
заявила клопотання про застосування
строку позовної давності (а.с.116),
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для покладення
на відповідача обов'язку по сплаті
заборгованості за надані позивачем
послуги в межах передбаченого ст.257 ЦК
України строку позовної давності,
тобто за період з липня 2010 року по
вересень 2013 року у сумі 628,60 грн.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції відповідно до ст.309 ЦПК
України слід змінити, зменшивши суму
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію і гаряче
водопостачання з 3976,42 грн. до 628,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 лютого 2014 року змінити,
зменшивши суму стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію і гаряче водопостачання, що
підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Херсонська теплоелектроцентраль», з
3976,42 грн. до 628,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді