Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Справа № 2-4466/12
РІШЕННЯ

Іменем України

07.03.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Державна
архітектурно-будівельна інспекція в
Київській області про заборону
будівельних робіт, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, демонтування
паркану, преведення меж земельної
ділянки у відповідності до державного
акту, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Києо-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Державна архітектурно-будівельна
інспекція в Київській області про
заборону будівельних робіт.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував, ти що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий номер :02:007:0082).
Загальна площа ділянки складає 0,1201 га.
Також на праві приватної власності
позивачу належить домоволодіння, яке
знаходиться на території ділянки і
складається з: житлового будинку,
навісу, колодязю, огорожі, замощення
вольєру та сараю. У відповідності до
даних технічного паспорту на
домоволодіння сарай був побудований у
2006 р., його площа складає 25,2 кв.м.
Будівля розміщена на території ділянки
на відстані 1,7 м. від межі сусідньої
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер
:01:051:5061). Ділянка - 2 належить на
праві спільної приватної власності
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В серпні-вересні 2012 р. на території
ділянки -2 розпочалось проведення
будівельних робіт. На відстані 1,2 м. від
межі ділянки та відповідно на відстані
3,05 м від Будівлі відповідачі розпочали
будівництво багатоповерхового
будинку.

01.11.2012 року Київська незалежна
судово-експертна установа надала
Висновок № 0229 експертного
будівельно-технічного дослідження у
відповідності до якого встановлено, що:
«відстань між сараєм під літ. «Г»,
розташованим на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 та житловим будинком,
розташованим на земельній ділянці по
АДРЕСА_2 станом на момент проведення
дослідження становить 3,05 м, що не
відповідає вимогам п. 3.25а. додатку 3.1. та
приміткам 7 ДБН 360-92 ** «Планування і
забудова міських і сільських
поселень.».

Недодержання відповідачами
будівельних норм при будівництві
будинку щодо протипожежних відстаней
між будівлями створює небезпеку, яка
загрожує життю та здоров'ю позивача
(його рідним та близьким).

Враховуючи зазначене та керуючись ДБН
360-92 ** «Планування і забудови міських і
сільських поселень», Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», Закону України «Про
основи містобудування», Закону України
«Про пожежну безпеку» норм Цивільного
кодексу України просив заборони ОСОБА_3
та ОСОБА_2 здійснювати будівельні,
будівельно-монтажні та опоряджувальні
роботи щодо житлового будинку,
будівель та споруд на земельній
ділянці яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 (кадастровий номер
:01:051:5061). Судові витрати покласти
на відповідачів.

Не погоджуючи з даним позовом, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 звернулись до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1, про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, демонтування
паркану, преведення меж земельної
ділянки у відповідності до державного
акту.

Свої вимоги обґрунтовували тим що,
відповідно до державного акту на паво
власності на земельну ділянку серія ЯМ
№ 691868 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками
земельної ділянки площею 0,0602 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2
(кадастровий номер :01:051:5061).

Власник сусідньої земельної ділянки
ОСОБА_1 самовільно, без отримання
дозволу позивачів збудував горожу.

З метою встановлення меж земельної
ділянки 27.11.2012 р. позивачі звернулись до
землевпорядної організації ТОВ
«Геодезист». При проведені зазначених
робіт був присутній також представник
місцевої ради Пахолка О.В., в результаті
чого було виявлено, що відповідач звів
паркан на ділянці позивачів без їх
дозволу. Більш того, частина їх
земельної ділянки площею 34,12 кв.м.
знаходиться за огорожею, внаслідок
чого позивачі позбавлені можливості
користуватися частиною своєї
земельної ділянки.

Таким чином відповідач захопив частину
земельної ділянки позивачів,
встановивши паркан, при цьому
порушуючи межі земельної ділянки між
земельною ділянкою позивачів та
земельною ділянкою відповідача
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку.
Внаслідок цього позивачі позбавлені
можливості користуватися частиною
своєї власності. Більш того, вони
навіть на мають доступу до захопленої
частини земельної ділянки, через що
існує необхідність захисту порушених
прав позивачів.

Позивачі за зустрічним позовом просили
зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2

Зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати паркан,
побудований на належній ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 земельній ділянці, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Привести межі земельної ділянки між
земельною ділянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відповідно до державного акту
на право власності на земельну ділянку
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом відновлення
меж згідно з даними
земельно-кадастрової документації.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги за
первісним позовом підтримав, у
зустрічних вимогах просив відмовити.

Представники відповідачів (позивачів
за зустрічним позовом) в судовому
засіданні проти задоволенні
первісного позову заперечували, вимоги
зустрічного позову підтримали.

Представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд,заслухавши пояснення осіб які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
зібрані в ній докази, приходить до
висновку що первісний і зустрічний
позови не підлягають до задоволення
виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 90
Земельного кодексу України порушені
права власників земельних ділянок
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Згідно вимог ст. 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування: г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Положеннями ст. 3 ЦПК України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Статтею 60 ЦПК України визначено,
що кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником домоволодіння, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
розташоване на земельній ділянці
(кадастровий номер :02:007:0081) площею
0,1201 га, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 21 вересня 2011 року.
Разом з цим договором також
відчужувались житловий будинок, навіс,
колодязь, огорожа, замощення, вольєр та
сарай що розташовані на земельні
ділянці.

Власниками суміжної земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_2 (кадастровий номер:
:01:051:5061) з земельною ділянкою
ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку та
відповідним списком співвласників
земельної ділянки як додатку до
держаного акту.

Згідно будівельного паспорту № 737/2012 на
будівництво індивідуального житлового
будинку на земельній ділянці в АДРЕСА_2,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснюють
будівництво на даній земельній
ділянці.

Посилаючись висновок № 0229 експертного
будівельно-технічного дослідження у
відповідності до якого встановлено, що:
«відстань між сараєм під літ. «Г»,
розташованим на земельній ділянці по
АДРЕСА_1 та житловим будинком,
розташованим на земельній ділянці по
АДРЕСА_2 станом на момент проведення
дослідження становить 3,05 м, що не
відповідає вимогам п. 3.25а. додатку 3.1. та
приміткам 7 ДБН 360-92 ** «Планування і
забудова міських і сільських
поселень.» позивач ОСОБА_1 просив
заборони відповідачам здійснювати
будівельні, будівельно-монтажні та
опоряджувальні роботи щодо житлового
будинку будівель та споруд, в той же час
як Главою 29 «Захист права власності» ЦК
України не передбачений такий спосіб
захисту своїх прав, а тому позов не
підлягає до задоволення.

Не підлягають до задоволення також і
вимоги позивачів за зустрічним позовом
щодо усунення відповідачем перешкод у
користуванні земельної ділянки шляхом
демонтажу паркану та приведення меж
земельних ділянок до відповідності із
земельно-кадастровою документацію,
оскільки даний паркан був набутий
ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу
від 21 вересня 2011 року разом з
відповідним будинковолодінням, яке
належало продавцю на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно (серії ЯЯЯ № 633731),
виданого виконкомом Гатненської
сільської ради 17 листопада 2005 року на
підставі рішення виконкому від 12.10.2005
номер 11/12 та розташований згідно
технічного паспорту.

Тобто позивачі як за первісним так і за
зустрічним позовами не довели тих
обставин на які посилалася як на
підставу своїх вимог, та не надали
доказів в обґрунтування своїх вимог.
При цьому суд створив всі умови для
змагального процесу , роз»яснював
позивачам їх права та обов»язки, в тому
числі право на уточнення, зменшення,
збільшення позовних вимог.

Таким чином, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог,
дослідивши всебічно, повно,
безпосередньо та об'єктивно наявні у
справі докази, оцінив їх належність,
допустимість, достовірність,
достатність і взаємний зв'язок у
сукупності, з'ясувавши усі обставини
справи, на які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень, з
урахуванням того, що відповідно до ст.1
ЦПК України завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичної
особи, суд дійшов висновку про
необхідність відмови у первісному та
зістрічному позовах.

Враховуючи наведені обставини та
керуючись ст. ст. 15, 16, 376, 391 ЦК України, 90,
152 ЗК України, ст.ст. 3. 10. 60, 61, 88, 209. 212-215, 218
ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: Державна
архітектурно-будівельна інспекція в
Київській області про заборону
будівельних робіт, та в зустрічному
позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, демонтування
паркану, преведення меж земельної
ділянки у відповідності до державного
акту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Дубас
Т.В.