Справа № 160/95/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Вознюк І.І. Провадження №
22-ц/773/1234/14 Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Янко О.А.,

з участю представника боржника ОСОБА_1,

представника ВДВС Лощиць І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за поданням начальника відділу
державної виконавчої служби
Локачинського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Локачинського РУЮ)
про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України за апеляційною
скаргою боржника ОСОБА_3 на ухвалу
Локачинського районного суду
Волинської області від 04 вересня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Локачинського районного суду
Волинської області від 04 вересня 2013
року подання начальника ВДВС
Локачинського РУЮ про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України задоволено.

Постановлено встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованої АДРЕСА_1 до виконання
нею своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3
просить скасувати цю ухвалу і прийняти
нову ухвалу, якою в задоволенні подання
відмовити, покликаючись на неповноту
з'ясування судом обставин справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що на виконанні у
ВДВС Локачинського РУЮ перебуває
зведене виконавче провадження згідно з
рядом виконавчих листів про стягнення
з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 91392 грн.
32 коп.

Задовольняючи подання начальника ВДВС
Локачинського РУЮ, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
заходів щодо обмеження боржника у
праві виїзду за межі України може
ускладнити виконання рішень судів.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 377-1 Цивільного
процесуального кодексу (далі - ЦПК)
України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи), - до
виконання зобов'язань.

Пунктом 18 частини 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», питання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України вирішується при виконанні
судових рішень, ухвалених зокрема, за
позовами, що випливають із кредитних
правовідносин, у порядку,
передбаченому статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження» та статтею
377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання.

Отже, обов'язковою умовою тимчасового
обмеження громадянина у праві виїзду
за кордон є ухилення його від виконання
рішення суду. Причому дана обставина
має бути доведена державним
виконавцем, який звернувся в суд з
відповідним поданням.

Застосування такого обмеження може
мати місце лише у виключних випадках і
повинно використовуватися лише як
крайній захід після реалізації усіх
можливих та передбачених законом
засобів примусового виконання
судового рішення, оскільки стосується
гарантованого ст. 33 Конституції
України та ст. 313 ЦК України особистого
немайнового права особи вільно
залишати територію України та права на
свободу пересування, передчасне і
безпідставне обмеження яких є
неприпустимим.

Ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, позначає
з об'єктивної сторони такі діяння (дії
чи бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Суть доводів апеляційної скарги
боржника ОСОБА_3 зводяться до того, що
суд першої інстанції не досліджував
обставин, пов'язаних зі свідомими та
умисними діями направленими на
ухилення її від виконання зобов'язань
та не зобов'язав ініціатора подання
довести зазначені факти.

Однак, згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Всупереч наведеним правовим нормам
ОСОБА_3 не довела належними і
допустимими доказами зазначені нею у
скарзі обставини.

При цьому державним виконавцем було
надано докази, що свідчать про вчинення
ним всіх дій, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»,
спрямованих на погашення боргу, про те,
що боржник вчиняє дії, які
унеможливлюють та ускладнюють
виконання судового рішення, а також те,
що боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї судом.

Крім того, державним виконавцем було
неодноразово роз'яснено ОСОБА_3 про те,
що до погашення боргу вона не зможе
скористатись своїм правом виїзду за
кордон.

Таким чином, оскаржена ухвала суду
постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Локачинського районного суду
Волинської області від 04 вересня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: