Справа № 265/5285/14-ц
Провадження № 2-н/265/638/14
У Х В А Л А

04 серпня 2014 року
місто
Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької
області, Козлов Д. О., розглянувши заяву
КП «Маріупольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про видачу судового
наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся
до суду з заявою про видачу судового
наказу про стягнення заборгованості з
оплати житлово-комунальних послуг
відповідно до положень ст. 96 ЦПК
України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Суд зазначає, що на підставі ст. 95 ЦПК
України судовий наказ є особливою
формою судового рішення, що видається
судом за результатами розгляду вимог,
передбачених ст. 96 ЦПК.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 98 ЦПК України в
заяві про видачу судового наказу
повинно бути зазначено перелік
документів, що додаються до заяви.

За п. 5 Постанови № 14 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 23
грудня 2011 року «Про практику розгляду
судами заяв у порядку наказного
провадження» (далі за текстом -
Постанова Пленуму) зазначено, що за
змістом ст. 98, п. 2 ч. 3 ст. 100, ст. 103 ЦПК до
заяви про видачу судового наказу
додаються оригінали або належним чином
завірені копії документів, які
підтверджують матеріально-правову
вимогу заявника.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви та поданих до неї документів
вбачається спір про право.

Згідно до п. 9 Постанови Пленуму
вказано, що наявність спору про право
(п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для
відмови у прийнятті заяви про видачу
судового наказу, вирішується суддею у
кожному конкретному випадку, виходячи
із характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (ч. 3 ст. 267
Цивільного кодексу).

Відповідно до Листа Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ від 3
травня 2012 року № 6-27/0/9-12 вбачається, що
за п. 9 Постанови Пленуму відсутність
документів, що підтверджують наявність
суб'єктивного права у заявника,
документів, що підтверджують порушення
суб'єктивного права, або документів, що
підтверджують виникнення права вимоги,
вказує на наявність спору про право,
тому нормами ЦПК України, які регулюють
наказне провадження, немає прямої
заборони щодо видачі судового наказу
про солідарне стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, якщо буде надано документи про
наявність суб'єктивного права у
заявника; документи, які підтверджують
порушення суб'єктивного права;
документи, які підтверджують
виникнення права вимоги; договори про
надання таких послуг; інші письмові
докази, які підтверджують фактичне
надання та отримання цих послуг
відповідачами. При цьому важливо, щоб
із поданої заяви, чи з наданих
розрахунків тощо не вбачалося
наявності спору про право.

Дослідивши надані представниками КП
«МВУ ВКГ» документи на обґрунтування
вимоги про видачу судового наказу, суд
дійшов того, що слід відмовити у
прийнятті заяви КП «МВУ ВКГ» про видачу
судового наказу, оскільки з поданих до
заяви про видачу судового наказу
документів вбачається спір про право.

Про зазначене свідчить те, що з
особового рахунку на АДРЕСА_1
вбачається, що в зазначеному житловому
приміщенні прописана лише ОСОБА_2, а
інший боржник, ОСОБА_3, у цій квартирі не
зареєстрована. До того ж договір про
реструктуризацію боргу із КП «МВУ ВГК»
був укладений лише з ОСОБА_2

Натомість відомостей про те, чи
користується послугами КП «МВУ ВКГ»
ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, суду не надано,
оскільки відсутні відомості що вона
зареєстрована за вказаною адресою, або
є власниками вказаного житлового
приміщення.

Вказане свідчить про неможливість
визначити на момент прийняття заяви
про видачу судового наказу обсяг
відповідальності боржників, бо не
вбачається, чи вони повинні
відповідати солідарно, чи частково за
нарахованою представниками заявника
сумою боргу.

Таким чином, виходячи із характеру
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви, суд
вбачає спір про право, бо відсутні
письмові докази на підтвердження
фактичного надання та отримання ОСОБА_3
послуг КП «МВУ ВКГ».

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України
відмова у прийнятті заяви унеможливлює
повторне звернення з такою самою
заявою. Заявник у цьому випадку має
право звернутися з тими самими
вимогами у позовному порядку.

За таких обставин, керуючись ст. 100 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви КП
«МВУ ВКГ» про видачу судового наказу
про стягнення заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

На ухвалу протягом п'яти днів з дня її
отримання може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя.

Суддя