У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ 31 липня 2014
року м.
Київ

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Журавель В.І., Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на
ухвалу апеляційного суду Сумської
області від 29 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, у
якій просив визнати таким, що не
підлягає виконанню виконавчий лист від
06 грудня 2010 року у справі № 2-2096/10 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк») до нього про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 1 308 542,92 грн.

Заяву мотивував тим, що 25 липня 2008 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компан»
(далі - ТОВ «Компан») було укладено
кредитний договір.

У забезпечення виконання зобов'язань
ТОВ «Компан» за кредитним договором
між ним (заявником) та банком 25 липня 2008
року був укладений договір поруки №
219885.

У зв'язку з тим, що ТОВ «Компан»
належним чином не виконувало свої
зобов'язання й мало заборгованість, ПАТ
«УкрСиббанк» звернулося з позовом до
суду про її стягнення з нього, як з
поручителя, який був задоволений
рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 06 грудня 2010 року і на
користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто
заборгованість в розмірі 1 308 542,92 грн.

Ухвалою Господарського суду Сумської
області від 05 вересня 2013 року
ТОВ «Компан» ліквідовано як юридичну
особу, про що 12 вересня 2013 року був
внесений запис до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб.

Посилаючись на ст. 369 ЦПК України, ч. 2 ст.
104, ст. 559, ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 609 ЦК України,
ч. 6 ст. 31 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції на час виникнення спірних
відносин), ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» та з
урахуванням того, що його порука
припинилася, просив задовольнити
заяву.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми від 14 квітня 2014 року заяву ОСОБА_4
задоволено.

Визнано виконавчий лист у справі №
2-2096/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь
ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором у розмірі 1 308 542,92
грн таким, що не підлягає виконанню.

Відкликано з відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції виконавчій лист у
справі № 2-2096/10 про стягнення з ОСОБА_4
на користь ПАТ «УкрСиббанк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 1 308 542,92 грн.

Ухвалою апеляційного суду Сумської
області від 29 травня 2014 року скасовано
ухвалу суду першої інстанції та
постановлено нову про відмову у
задоволенні заяви.

У касаційній скарзі, поданій
представником ОСОБА_5, ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, залишити в силі ухвалу
місцевого суду від 14 квітня 2014 року,
мотивуючи свою вимогу порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324
ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та визнаючи
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, суд першої інстанції
виходив з того, що договір поруки є
припиненим у зв'язку припиненням
основного зобов'язання.

Скасувавши ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд відмовив у
задоволенні заяви ОСОБА_4, виходячи з
того, що рішення суду про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з поручителя ухвалено до визнання ТОВ
«Компан» банкрутом, а визнання
боржника банкрутом не впливає на
виконання зобов'язання поручителя за
рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду.

Так, підстави визнання виконання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, визначені ч.4 ст. 369 ЦПК
України, які діляться на
матеріально-правові (відсутність у
боржника обов'язку) і процесуальні
(обставини, що свідчать про помилкову
видачу виконавчого листа).

З матеріалів справи вбачається, що такі
підстави відсутні, а тому апеляційний
суд правильно відмовив ОСОБА_4 у
задоволенні його заяви.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав
вважати, що судом при розгляді даної
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені статтями
338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, а тому доводи касаційної
скарги не можуть бути визнані як
підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332
ЦПК України, колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 29 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Журавель

Судді
І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко