АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №683/2331/13-ц
Провадження №22-ц/792/917/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого судді - Гринчука
Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

при секретарі Кошельнику В.М.,

з участю ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_1 до Старокостянтинівської
міської ради, дочірнього підприємства
державної акціонерної компанії „Хліб
України" „Старокостянтинівський
елеватор" про визнання права власності
на житлове приміщення з апеляційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 27 лютого 2014
року, -

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_2 (на даний час
ОСОБА_2) та ОСОБА_1 звернулися в суд з
позовом до Старокостянтинівської
міської ради (далі - міська рада),
дочірнього підприємства державної
акціонерної компанії „Хліб України"
„Старокостянтинівський елеватор"
(далі - акціонерна компанія) про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю, а саме
на квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову зазначили, що у
1985 році вони були вселені у спірне
приміщення, у 1986 році ОСОБА_1 був взятий
на квартирний облік при
Старокостянтиновському елеваторі в
зв'язку з необхідністю поліпшення
житлових умов, а у 1988 році елеватор
надав їм квартиру АДРЕСА_1. У 2008 році
міська рада та акціонерна компанія
відмовила їм у наданні дозволу на
приватизацію спірної квартири,
оскільки остання не перебуває та
раніше не перебувала на їх балансі, яка
особа є власником приміщення невідомо.

Рішенням Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 27 лютого 2014 року в задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_2 та

________________________________________________________________________
________________________

Головуючий у першій інстанції -
Цішковський В.А.
Доповідач - Гринчук Р.С.
Категорія № 57

ОСОБА_1 подали апеляційну скаргу, в якій
просили скасувати рішення суду та
ухвалите нове про повне задоволення
позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначили, що судом не враховано
дійсні обставини справи та неправильно
застосовані норми матеріального права.
Зокрема, суд не надав належної оцінки
доказам, які вказують на тривалий
(більше 10 років) постійний та відкритий
характер користування спірним
приміщенням, відсутність інших
власників майна, тому зробив невірний
висновок про відсутність підстав,
передбачених ст. 344 ЦК України для
визнання за ними права власності на
квартиру.

В судовому засіданні апелянти
підтримали доводи апеляційної скарги.

Інші учасники судового розгляду в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення апелянтів,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні
обставини справи та дана їм належна
оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Судом встановлено, що у зв'язку з
будівництвом елеватора для
будівельників, які приймали участь у
будівельно-монтажних роботах був
побудований тимчасовий
будинок-гуртожиток за рахунок коштів
загального будівництва елеватора. У 1986
році елеватором було закінчено
будівництво 16-ти квартирного будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 цього будинку
зареєстрований ОСОБА_1, з 2008 року -
ОСОБА_2, про що свідчать відповідні
відмітки у паспортах громадян України.

Суд прийшов до правильного
висновку про те, що в даному випадку
відсутні правові підстави для
задоволення позову, оскільки справа не
містить відповідних даних про
належність спірного майна до житлового
фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років або рухомим майном -
протягом 5 років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Таким чином набувальна давність
поширюється на випадки фактичного,
безтитульного (незаконного) володіння
чужим майном. Наявність у володільця
певного юридичного титулу, наприклад,
договору найму, оренди, зберігання
тощо, виключає застосування
набувальної давності.

Як вбачається з доводів позовної
заяви та апеляційної скарги, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 наполягали на тому, що були
вселені в спірне приміщення на
правових підставах, в якості наймачів
житла, проводили оплату комунальних
послуг, які надавалися в квартиру. В
даному випадку, приймаючи до уваги
позицію позивачів, слід прийти до
висновку, що їх вселення в квартиру
АДРЕСА_1 відбулося за наказом
відповідного органу (посадової особи)
Старокостянтинівського елеватора, на
той час фактичного володільця спірного
майна, та було зумовлено необхідністю
надання житла працівникам будівництва,
а після введення в дію елеватора, його
працівникам.

За таких обставин відсутні
правові підстави стверджувати, що
спірні правовідносини слід регулювати
ст. 344 ЦК України.

Слід також зазначити, що з
врахуванням вимог ст.ст. 4, 6, 9 ЖК України
відсутні підстави для висновку про те,
що майно, яке є предметом спору,
відноситься до житлового фонду.

Справа не містить даних щодо
забудовника та власника
(балансоутримувача) спірного будинку,
проектної будівельної документації,
введення його в експлуатацію, та ін.,
тому вимоги позивачів про визнання
права власності на квартиру (житловий
фонд) на даний момент є безпідставні.

Не спростовують висновків суду
першої інстанції й інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і
всебічно досліджених обставинах
справи та ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 року
відхилити.

Рішення Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 27 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
Р.С. Гринчук