Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц778/1648/14
Головуючий у 1 інстанції: Курдюков
Суддя-доповідач: Стрелець
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізькій області у складі:

головуючого Савченко О.В.,

суддів
Стрелець Л.Г.,

Гончар М. С.

при секретарі:
Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Токмацького районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саноіл-Транс»,
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Гарант
Авто» про стягнення відшкодування
моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Саноіл-Транс»,
ПАТ «Українська страхова компанія
«Гарант Авто» про стягнення
відшкодування моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки.

В обґрунтування позову зазначав, що
09.02.2013 року приблизно о 15.10 год. на
автодорозі Молочанськ - Токмак в с.
Кутузівка Токмацького району, напроти
будинку № 7 по вул. Вишнева, водій
автомобіля КАМАЗ НОМЕР_1 з причепом ГКБ
8350 НОМЕР_2 громадянин ОСОБА_4 скоїв на
нього наїзд.

В результаті ДТП він отримав тяжкі
тілесні ушкодження і знаходився на
лікуванні у хірургічному відділенні
Токмацької ЦРЛ з 09.02.2013 року по 21.02.2013
року, що підтверджується висновком
експерта № 107 від 28.05.2013 року.

Згідно висновку експерта № 107 від 28.05.2013
року, у нього діагностували: закритий
перелом лонної та сидаліщної кісток
таза, справа, зі зміщенням; відкритий
уламковий межвертельний перелом
правого стегна зі зміщенням; закритий
уламковий перелом нижньої третини
правого стегна зі зміщенням; закритий
уламковий перелом верхньої третини
обох кісток правої гомілки зі
зміщенням; закритий двухкісточковий
перелом правої гомілки зі зміщенням;
закритий перелом 2-5 плюсневих кісток
правої стопи без зміщення; закритий
перелом дистального метафізу правої
променевої кістки без зміщення;
відкритий крайовий перелом в ділянці
нижнього мищелку правого плеча,
забійні рвані рани верхньої третини
правого стегна, правої стопи;
скальповано-рвана рана правого
ліктьового суглобу, численні садна
верхніх та нижніх кінцівок, на які є
вказівка у медичній документації, у
ОСОБА_3 утворилися від травматичної дії
в ділянку тулуба та кінцівок, при
обставинах ДТП.

Вважає, що встановлено
причинно-слідчий зв'язок між
дорожньо-транспортною пригодою та
тяжкими тілесними ушкодженнями.

Відповідач, якому належить автомобіль
КАМАЗ НОМЕР_1 з причепом ГКБ 8350 НОМЕР_2
на праві власності, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортних засобів, є
особою відповідальною за шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Постановою слідчого СВ Токмацького MB
ГУМВС України в Запорізькій області
від 29.04.2013 року, у порушенні
кримінальної справи за ознаками ст. 286
ч. 1 КК України відносно водія ОСОБА_4
було відмовлено в зв'язку з відсутністю
у його діях складу кримінального
правопорушення.

Вказаний висновок слідчим було
зроблено на підставі висновку судової
авто-технічної експертизи, згідно
якого водій автопоїзда у складі
автомобіля КАМАЗ 53212 НОМЕР_1 та причепу
ГКБ 8350 НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав діяти згідно
вимог п.п. 12.1, 13.1, 13.3, 12.2, 22.1 ПДР. В діях
водія ОСОБА_4 є невідповідність вимогам
п. 22.1 ПДР, що не перебувають в
причинному зв'язку з подією пригоди.

Органи слідства дійшли висновку, що ця
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини самого ж постраждалого пішохода.

Зазначає, що дійсно рухався по правому
узбіччі в попутному напрямку та був
зачеплений заднім правим колесом
автомобіля, але він свідомо не допускав
завдання собі шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, в його діях
відсутній умисел (прямий чи непрямий)
на завдання собі шкоди джерелом
підвищеної небезпеки.

Вказує, що порушення ним Правил
дорожнього руху внаслідок грубої
необережності, не свідчить про
направленість його умислу на
заподіяння собі тяжких тілесних
ушкоджень джерелом підвищеної
небезпеки, він не розумів наслідки
своєї поведінки, коли йшов по дорозі, де
рухаються транспортні засоби.

Посилаючись на вказані обставини,
вимоги ст. 263 ЦПК України, просив суд
стягнути з ТОВ «Саноіл-Транс» на його
користь моральну шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки у сумі
30000 грн.

Рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає,
що рішення суду не відповідає
обставинам справи, ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просять
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду
належним чином повідомлений апелянт не
з'явився, причини неявки суду не
повідомив, а тому колегія визнала за
можливе, на підставі ст. 305 ч.2 ЦПК
України, розглянути справу за його
відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначив, що в результаті
дорожньо-транспортної пригоди йому
була спричинена моральна шкода, яка
полягає у довготривалому лікуванні,
фізичному болю та стражданнях,
погіршенні здоров'я, неможливості
працювати, порушення життєвого укладу
сім'ї і Товариство з обмеженою
відповідальністю „ Саноіл - Транс", як
власник джерела підвищеної небезпеки,
повинен відшкодувати йому моральну
шкоду, завдану таким джерелом
підвищеної небезпеки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції правильно
виходив з того, що оскільки відповідач
ТОВ „Саноїл - Транс" застрахував свою
цивільно-правову відповідальність, про
що свідчить договір № 20 обов"язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземного
транспорту укладений 06 квітня 2012 року
між ТОВ „Саноіл-Транс" та ПАТ
„Українська страхова компанія
„«ГАРАНТ-АВТО", то останній і повинен
відповідати перед позивачем у даному
випадку.

В силу статті 7 Закону України «Про
страхування» одним із видів
обов'язкового страхування, яке
здійснюється в Україні є страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (надалі за текстом «Закон про
страхування»), обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров"ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Тобто, виходячи із суті такого
страхування Закон про страхування має
на меті захист не лише прав потерпілих
та відшкодування шкоди, але й захист
інтересів страхувальника - заподіювача
шкоди.

В той же час, обов'язок відшкодувати
моральну шкоду заподіяну позивачу
покладається відповідно до статей 9, 22
Закону про страхування на ПАТ „
Українську страхову компанію
„ГАРАНТ-АВТО" лише в межах
встановлених лімітів
відповідальності.

Розмір ліміту відповідальності ПАТ „
Українська страхова компанія
„ГАРАНТ-АВТО" за завдану позивачу
моральну шкоду (за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілого)
встановлений пунктом 4.4. Договору та
пунктом 9.3. статті 9 Закону про
страхування і складає 100'000,00 грн. (сто
тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до ст. ст. 999, 1194 Цивільного
кодексу України та ст. ст. 9, 22 Закону про
страхування лише у разі перевищення
розміром завданої позивачу шкоди
ліміту відповідальності відповідача
різниця між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою ( страховим
відшкодуванням) сплачується власником
джерела підвищеної небезпеки ТОВ
„Саноіл - Транс".

Розмір, завданої позивачу моральної
шкоди, не перевищує ліміту
відповідальності ПАТ „ Українська
страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО".

Тому, у разі наявності підстав для
відповідальності ТОВ „Саноіл - Транс"
за завдану позивачу шкоду, обов'язок з
її відшкодування в повному обсязі
лежить на ПАТ „ Українська страхова
компанія „ГАРАНТ-АВТО".

Виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК
України принципу диспозитивності
цивільного процесу, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач, тобто особи, між якими
виник спір про право, який є предметом
розгляду та вирішення судом. При цьому
ініціатором процесу являється позивач,
який і вказує відповідача, як особу, до
якої ним заявляються вимоги. Залучення
до участі у справі іншої особи, як
співвідповідача, відповідно до
положень ч.1 ст. 33 ЦПК України, може
здійснюватися судом лише за
клопотанням позивача.

З матеріалів справи вбачається, що таке
клопотання позивач не заявляв, а
наполягав на тому, що відповідати за
спричинену йому моральну шкоду
зобов'язане ТОВ „Саноіл-Транс". При
цьому у порушення вищезазначених норм
процесуального закону суд за
клопотанням відповідача залучив до
участі в справі ПАТ „Українська
страхова компанія „ГАРАНТ АВТО" в
якості співвідповідача і відносно
нього ухвалив рішення, незважаючи на
те, що до вказаного співвідповідача
позовні вимоги не заявлялись.

З урахуванням викладеного колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині відмови стягнення
моральної шкоди з ПАТ „Українська
страхова компанія „ГАРАНТ АВТО" на
користь ОСОБА_3 підлягає скасуванню. В
частині відмови в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення моральної шкоди з
ТОВ „Саноіл - Транс" на користь ОСОБА_3
рішення суду відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги в цій
частині рішення суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307,308,309 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Токмацького районного суду
Запорізької області від 20 лютого 2014
року в цій справі в частині відмови в
задоволенні позову до співвідповідача
ПАТ „УСК „Гарант Авто" - скасувати.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: