Справа № 188/927/14-ц
Провадження № 2/188/461/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої судді
Курочкіної О. М.

при секретарі
Лукіній Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Осадченської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на спадкове
майно до відповідача Осадченської
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки
(пай № 133) площею 6.353 га. розташованої на
території Осадченської сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя батько заповіту не
залишив, а тому вона є спадкоємцем за
законом першої черги, оскільки є
донькою померлого.

Окрім цього спадкоємцями за
законом першої черги є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які також є дітьми ОСОБА_3.
Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовилися від
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3, що підтверджується їх
письмовими заявами про відмову від
спадщини.

Таким чином позивач є єдиним
спадкоємцем за законом після смерті
батька ОСОБА_3.

Спадкоємців які б мали відповідно
до ст. 1241 ЦК України право на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті ОСОБА_3 немає, оскільки його
дружина померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2, а
малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх
непрацездатних дітей у спадкодавця
немає.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за законом після смерті батька,
однак нотаріусом постановою від 26.05.2014
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, що земельній
ділянці не присвоєний кадастровий
номер.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 96-р від
22.03.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 26.03.2002 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії І-ДП № 050159.

Внести до Державного земельного
кадастру передбачені Законом України
«Про Державний земельний кадастр»
відомості про формування земельної
ділянки та присвоїти їй кадастровий
номер можливо лише за заявою власника.
Проте ОСОБА_3, який є власником вказаної
земельної ділянки вже помер, а тому
відповідно і здійснити таку державну
реєстрацію земельної ділянки та
отримати витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не
можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлялася,
фактично її прийняла, оскільки отримує
орендну плату, проте через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не може
оформити спадкове майно на своє ім'я та
розпоряджатися ним на правах власника,
а тому змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач в судове засідання надала
заяву, в якій просить суд розглянути
справу у її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява з
проханням розглянути справу без участі
їх представника.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - управління
Держземагенства у Петропавлівському
районі Дніпропетровської області в
судове засідання надала заяву з
проханням розглянути справу у
відсутність представника Управління,
проти його задоволення не заперечує.

Вивчивши матеріали справи суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки (пай № 133) площею 6.353
га. розташованої на території
Осадченської сільської ради, переданої
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується копією свідоцтва
про смерть серії НОМЕР_1 від 28.11.2013 року,
копією Державного акту на право
приватної власності на землю серії І-ДП
№ 050159 від 26.03.2002 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_3 заповіту не
залишив, а тому позивач є спадкоємцем
за законом першої черги, оскільки є
донькою померлого, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2, копією свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_3 від 15.03.2012 року підтверджується
зміна прізвища позивача з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Окрім цього спадкоємцями за
законом першої черги є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які також є дітьми ОСОБА_3, що
підтверджується копіями їх свідоцтв
про народження відповідно серії НОМЕР_4
та серії НОМЕР_5. Однак, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відмовилися від прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3, що
підтверджується їх письмовими заявами
про відмову від спадщини поданими
01.04.2014 року нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України
якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Таким чином позивач є єдиним
спадкоємцем за законом після смерті
батька ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Спадкоємців які б мали відповідно
до ст. 1241 ЦК України право на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті ОСОБА_3 немає, оскільки його
дружина померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_6, а малолітніх,
неповнолітніх, повнолітніх
непрацездатних дітей у спадкодавця
немає.

Відповідно до діючого
законодавства позивач звернулася до
приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини у вигляді земельної
ділянки за законом після смерті батька,
однак нотаріусом постановою від 26.05.2014
року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, що земельній
ділянці не присвоєний кадастровий
номер.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 98 від 01.04.2014 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості та
кадастровий номер вказаній земельній
ділянці не присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі розпорядження
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № 96-р від
22.03.2002 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 26.03.2002 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії І-ДП № 050159.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання батьком
Державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які

виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки

державної чи комунальної власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте ОСОБА_3,
який є власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому відповідно і
здійснити таку державну реєстрацію
земельної ділянки та отримати витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю, а отже, вказана
земельна ділянка є предметом
спадкування після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Від спадщини у вигляді земельної
ділянки позивач не відмовлялася,
фактично її прийняла, оскільки отримує
орендну плату, проте через відсутність
витягу з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку не може
оформити спадкове майно на своє ім'я та
розпоряджатися ним на правах власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216-1218,
1225, 1268 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до
Осадченської сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на спадкове
майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємицею за законом першої черги,
право власності на земельну ділянку
(пай № 133) площею 6.353 га. розташовану на
території Осадченської сільської ради,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що належала на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ДП № 050159 виданого 26.03.2002
року ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржено
до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. М. Курочкіна