АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5853/2014
Головуючий у 1 інстанції: Наборозняк
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за
несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

01 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, у якому з
урахуванням уточнень просила стягнути
на її користь пеню за несвоєчасну
сплату аліментів у розмірі 51 967, 81 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 16 серпня 2011 року з
ОСОБА_3 на її користь стягнено аліменти
на утримання доньок у розмірі Ѕ частини
всіх видів заробітку. ОСОБА_3 належним
чином аліменти не сплачував, внаслідок
чого утворилась заборгованість у
розмірі 11 475, 18 грн. станом на 01
листопада 2011 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 14 червня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 було
відмовлено.

05 липня 2013 року представник ОСОБА_1 за
довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу на вказане рішення, у якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким стягнути пеню на заборгованість
по сплаті аліментів на утримання дітей
станом на 13 травня 2013 року у розмірі 59
427, 03 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим,
що посилання ОСОБА_3 на те, що
заборгованість по сплаті аліментів
виникла не з його вини, а з вини
державної виконавчої служби і
бухгалтерії підприємства, не
відповідає дійсності. Також апелянт
зазначив, що ОСОБА_3 був присутній при
проголошенні рішення про стягнення
аліментів, його не оскаржував, але не
виконував. Апелянт звертає увагу суду
на те, що одна дитина є
дитиною-інвалідом з народження, має
тяжке захворювання і потребує догляду,
а заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
аліментів постійно зростає.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 05 листопада 2013 року
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 червня 2013 року скасовано
і ухвалено нове рішення, яким стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку
(пеню) у розмірі 3 495, 12 грн. та судовий
збір у розмірі 229, 4 грн.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року рішення
колегії суддів Апеляційного суду м.
Києва від 05 листопада 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2
апеляційну с каргу підтримав та просив
її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували та просили її відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення сторін та представників,
які з'явились у судове засідання,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до наступного.

Судова колегія встановила, що з 14.12.2002
р. по 16.08.2011 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3
знаходились у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у сторін народились
троє дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6
та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 16.08.2011 р., шлюб між
сторонами було розірвано та стягнуто з
відповідача на користь позивача
аліменти на її утримання та утримання
дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_4
щомісячно, у розмірі Ѕ частини усіх
видів заробітку, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму встановленого
для дитини відповідного віку з 06.04.2011 р.
до досягнення ОСОБА_6 шести років, і в
подальшому з ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання
доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_4
щомісячно, аліменти у розмірі Ѕ
частини усіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку, до досягнення повноліття ОСОБА_5,
а з ІНФОРМАЦІЯ_3, щомісячно аліменти у
розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку,
але не менше 30 % прожиткового мінімуму
встановленого для дітей відповідного
віку до повноліття ОСОБА_6 і ОСОБА_4.

Виконавчий лист було видано 21 вересня
2011 р.

Згідно з довідкою відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
від 15.05.2013 р. встановлено, що Постановою
державного виконавця від 23.09.2011 р.
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню рішення
Святошинського районного суду м. Києва
щодо стягнення аліментів на утримання
позивача та доньок сторін. (а.с. 49)

Згідно з довідкою розрахунку по
аліментам заборгованість відповідача
по справі, на час знаходження
виконавчого листа у ВДВС
Святошинського РУЮ м. Києва, з квітня 2011
р. по жовтень 2011 р. склала 5 608,20 грн. (
а.с.11).

В ході проведення виконавчий дій (акт
державного виконавця від 03.11.2011р. а.с. 95)
встановлено місце роботи відповідача,
що підтверджується довідкою № 2 від
05.10.2011 р. (а.с. 95).

03.11.2011 р. державним виконавцем ВДВС
Святошинського РУЮ м. Києва на підставі
п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження. Оригінал виконавчого
листа направлено до ВДВС Оболонського
РУЮ для подальшого виконання за місцем
роботи боржника (а.с.50).

Згідно з довідки №2 про заробітну плату
ОСОБА_3 від 05.10.2011 р. загальна сума
нарахованої заробітної плати за період
жовтень 2010 р.- вересень 2011 р. складає 11 349
грн.

А згідно з довідкою №1 від 21.03.2013 р.
заробітна плата ОСОБА_3, за період з
жовтня 2012 р. по лютий 2013 р. склала 5 708,34
грн. (а.с. 74).

Згідно з довідкою державного виконавця
ВДВС Святошинського РУЮ м. Києва про
розрахунок заборгованості
відповідача, заборгованість по
аліментам відповідача за період з
квітня 2011 р. по жовтень 2011 р. склала 5 608,20
грн. (а.с.11).

Постановою від 22.11.2011 р. державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м.
Києва було відкрито виконавче
провадження (а.с. 122).

Постановою державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва від 17.04.2012 р.
(а.с.114) було звернуто стягнення на
заробітну плату відповідача, яка було
направлена Головному бухгалтеру СПД
ФОП ОСОБА_7 з вказівкою проводити
утримання аліментів у розмірі 70 % від
заробітної плати з урахуванням
заборгованості.

Постановою державного виконавця ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва від12.07.2012 р.
було також звернуто стягнення на
заробітну плату відповідача, яка було
направлена Головному бухгалтеру СПД
ФОП ОСОБА_7 з вказівкою проводити
утримання аліментів у розмірі 70 % від
заробітної плати з урахуванням
заборгованості. ( а.с.99)

Судова колегія встановила, що основна
сума заборгованості у відповідача
виникла за період розгляду справи
судом, так як аліменти стягуються з
дати звернення позивача до суду, а
також за період з 03.11.2011 р., з дати
закриття виконавчого провадження і
передачі виконавчого листа до ВДВС
Оболонського РУЮ м. Києва і по 12.07.2012 р.
дату другої Постанови державного
виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м.
Києва, про звернення стягнення на
заробітну плату відповідача.

Чому було винесено 2 постанови про
звернення стягнення аліментів з
відповідача з матеріалів справи
встановити не можливо.

Проаналізувавши усі докази по справі
судова колегія вважає, що згідно з п.6
ст. 12 Закону України «Про виконавче
провадження» відповідач виконував усі
свої зобов'язані у відповідності з
законом, утримувався від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; надав у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи і
місце своєї роботи і проживання.

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

За іншими виконавчими документами
державний виконавець має право
звернути стягнення на заробітну плату,
пенсію, стипендію та інші доходи
боржника без застосування заходів
примусового звернення стягнення на
майно боржника за письмовою заявою
стягувача.

Про звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Згідно зі ст. 69 Закону України «Про
виконавче провадження» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
фізичні особи - підприємці здійснюють
відрахування із заробітної плати,
пенсії, стипендії та інших доходів
боржника і перераховують кошти
стягувачу у строк, встановлений для
здійснення зазначених виплат боржнику,
а якщо такий строк не встановлено - до
десятого числа кожного місяця,
наступного за звітним. Такі
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, фізичні особи -
підприємці кожні шість місяців
надсилають державному виконавцю звіт
про здійснені відрахування та виплати
за формою, встановленою Міністерством
юстиції України.

Відповідно до ст. 70 вказаного Закону
розмір відрахувань із заробітної плати
та інших доходів боржника
вираховується із суми, що залишається
після утримання податків, зборів та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Обмеження розміру відрахувань із
заробітної плати встановлюється
законодавством про працю.

Із заробітної плати боржника може бути
утримано за виконавчими документами до
погашення у повному обсязі
заборгованості:

у разі стягнення аліментів,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, відшкодування шкоди у
зв'язку із втратою годувальника та
збитків чи шкоди, заподіяних злочином, -
п'ятдесят відсотків;

Загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати заробітної плати не
може перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Положення цієї статті застосовуються
також у разі звернення стягнення на
належні боржникові стипендію та інші
доходи.

Згідно з ч.7 ст. 74 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) боржника на
підприємстві, в установі, організації,
у фізичної особи, фізичної особи -
підприємця відрахування здійснюються
з фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця.

При цьому розмір аліментів у разі їх
стягнення у частці від заробітку
(доходу) не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом
України. У разі якщо стягнути аліменти
в зазначеному розмірі неможливо,
адміністрація підприємства, установи,
організації, фізична особа, фізична
особа - підприємець, які проводили
відрахування, нараховують боржнику
заборгованість із сплати аліментів.

Однак судова колегія звертає увагу на
те, що Постанова державного виконавця,
з незрозумілих причин своєчасно не
була направлена на місце роботи
відповідача для здійснення стягнення
аліментів в чому його вини не має.

Вимоги ст.187 СК України є правом
сторони, але враховуючи вимоги ч. 7 ст. 74
Закону України «Про виконавче
провадження» відрахування з
заробітної плати здійснюються на
підставі постанови державного
виконавця.

Сума аліментів яка стягується з
відповідача на даний час складає 70 % від
його заробітної плати ( а.с. 66,76), про що
він не заперечує..

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 р. «Про
застосування судом окремих норм
Сімейного Кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» п.
22 встановлено, що передбачена ст. 196 СУ
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки ( пені) настає лише за
наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилась не з
незалежних від нього причин.

В ухвалі колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року, якою було
скасовано рішення Апеляційного суду м.
Києва від 05 листопада 2013 року і справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, вказано, що
апеляційним судом залишено поза увагою
посилання відповідача на те, що після
відкриття виконавчого провадження він
подав документи про місце роботи,
утримання з його заробітної плати на
сплату аліментів складали 70 %, на
відсутність у нього інших джерел
доходів, та про те, що заборгованість по
аліментам виникла не з його вини.

На підставі ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов'язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Враховуючи висновки і мотиви,
викладені в ухвалі колегії суддів
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року, ту
обставину, що судом першої інстанції та
судовою колегію повністю встановлено,
а ОСОБА_3 доведено відсутність його
вини у виникненні заборгованості по
аліментам, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 208, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308,
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
за довіреністю - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 14 червня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді