Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/36/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Грищенко
Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Брусилівського районного суду
Житомирської області від 6 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Брусилівської районної
державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, в якому зазначила, що
від шлюбу з відповідачем має двох
неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки батько дітей не виконує
обов'язки щодо їх виховання та
утримання, не піклується про їхнє
здоров'я та розвиток, позивачка
просила позбавити відповідача
батьківських прав.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 6 травня
2014 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Попереджено відповідача про
необхідність зміни ставлення до
виховання своїх неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виконуючи в
подальшому обов'язки щодо виховання та
утримання дітей, передбачені сімейним
законодавством.

Зазначеним рішенням також зобов'язано
Брусилівську районну державну
адміністрацію як орган опіки та
піклування здійснювати контроль за
виконанням відповідачем батьківських
обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, зокрема, посилається на ту
обставину, що в судовому засіданні
знайшов своє підтвердження факт
тривалого невиконання відповідачем
своїх батьківських обов'язків щодо
дочки та сина. Так, вказану обставину
підтвердили допитані судом свідки.
Окрім того, в своїх поясненнях ОСОБА_2
не заперечував того, що рідко бачиться
з дітьми, не надає матеріальну допомогу
на їхнє утримання, не бере участь у їх
вихованні. Саме з урахуванням
інтересів дітей орган опіки та
піклування надав висновок про
доцільність позбавлення відповідача
батьківських прав.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Позивачка зазначила, що ОСОБА_2 інколи
приводив сина в дитячий садочок, проте
не проявляв належної батьківської
турботи. Спілкування з дітьми було
короткочасним, носило формальний
характер та сприймалось ним як тягар.
Аліменти, які стягуються за судовими
рішеннями на утримання сина, а також на
її утримання, відповідач не сплачує,
внаслідок чого виникла значна
заборгованість. Під час її перебування
із сином на лікуванні у медичному
закладі, відповідач ухилявся від
надання будь-якої допомоги та
підтримки.

Після визначення органом опіки та
піклування днів спілкування
відповідача з дітьми, він продовжує
ухилятися від виконання батьківських
обов'язків.

Враховуючи таку поведінку відповідача,
вона прагне, щоб діти були незалежні
від батька.

Представник позивачки в судовому
засіданні зауважив, що всі обов'язки,
покладені сімейним законодавством на
батьків, виконує лише мати.

На думку прокурора, відсутні підстави
для позбавлення відповідача
батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, колегія
судів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що позбавлення відповідача
батьківських прав відносно доньки
ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 на даний час є
передчасним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 14
вересня 2007 року, від якого мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 4 жовтня
2010 року шлюб між ними розірвано, дітей
на проживання залишено з матір'ю.

Матеріали справи також свідчать, що на
підставі рішень Брусилівського
районного суду з відповідача на
користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на
утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/6
частини заробітку, а також на
утримання позивачки в розмірі 200 грн.
Заборгованість зі сплати аліментів на
утримання дитини становить 10155 грн. 80
коп., та на утримання позивачки - 6000 грн.
( а.с. 57,58).

Рішенням комісії з питань захисту прав
дитини Брусилівської районної
державної адміністрації від 27 лютого
2014 року відповідачеві визначені дні
спілкування з дітьми.

Орган опіки та піклування у своєму
висновку від 6 травня 2014 року зазначив
про доцільність позбавлення
відповідача батьківських прав щодо
дочки та сина.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у
п.16 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30 березня 2007
року за №3, ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умов винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Ухилення від виконання юридичного
обов'язку є актом свідомої поведінки,
оскільки особа, маючи реальну
можливість виконати його, не вчиняє
відповідних дій.

Зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом, з
врахуванням особи відповідача, який не
має негативних характеристик, та
беручи до уваги ту обставину, що він
вживає заходів щодо участі у вихованні
дітей,оскільки звернувся до органу
опіки та піклування для визначення
днів спілкування з донькою та сином,
суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог. При цьому,
суд дослідив висновок органу опіки та
піклування та надав йому належну
оцінку.

Колегія суддів погоджується із
доводами апелянта, що відповідач не
приймає належної та достатньої участі
у вихованні дітей, розвитку та
забезпеченні їхніх потреб. Проте, суду
не надано доказів, що такі дії є
винними та свідомо спрямованими на
ухиленні від виконання батьківських
обов'язків. Окрім того, заслуговує на
увагу та обставина, що неможливість
постійного спілкування з дітьми
обумовлена наявністю тривалого
конфлікту між сторонами.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції узгоджується з вимогами
законодавства та ґрунтується на
доказах, встановлених в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду.

Підстави для скасування чи зміни
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308, 313-315,319 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 6 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Судді