Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Ківшовата Агро» про визнання
недійсною додаткової угоди до договору
оренди землі, за касаційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ківшовата Агро» на
рішення Таращанського районного суду
Київської області від 23 грудня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 13 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку від 09 листопада 2004
року вона є власником земельної
ділянки площею 2,5068 га, яка розташована
на території Ківшоватської сільської
ради Таращанського району Київської
області з цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства. 23 квітня 2008 року між нею
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Ківшовата Агро»
(далі - ТОВ «Ківшовата Агро») укладено
договір оренди землі на строк 5 років зі
сплатою орендної плати в розмірі
встановленому договором. Також був
підписаний акт приймання-передачі
земельної ділянки від 23 квітня 2008 року.
Після спливу строку дії договору
оренди землі, ОСОБА_3 звернулась до
орендаря з приводу припинення договору
оренди, однак орендар їй віддав другий
примірник додаткової угоди до договору
оренди землі від 09 березня 2012 року,
згідно з умовами якої строк дії
договору оренди землі подовжено ще на 5
років, перебіг строку дії договору
розпочався 29 грудня 2012 року з моменту
реєстрації додаткової угоди в
управлінні держкомзему у
Таращанському районі Київської
області. Позивачка зазначає, що
додаткової угоди до договору оренди
землі вона не підписувала, у зв'язку з
чим при укладенні угоди було відсутнє
її вільне волевиявлення, що є підставою
для визнання такої угоди недійсною.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
задовольнити її позовні вимоги і
визнати недійсною додаткову угоду до
договору оренди землі від 09
березня 2012 року.

Рішенням Таращанського районного суду
Київської області від 23
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року, позов
задоволено. Визнано недійсною
додаткову угоду до договору оренди
землі, укладену 09 березня 2012 року між
ОСОБА_3 і ТОВ «Ківшовата Агро». Вирішено
питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Ківшовата
Агро» просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про задоволення позову
ОСОБА_3 і визнання недійсною додаткової
угоди до договору оренди землі від 09
березня 2012 року, суд апеляційної
інстанції погодився з його висновками,
що оскаржувану додаткову угоду
укладено без додержання вимог статей
203, 215 ЦК України, за відсутності
вільного волевиявлення позивачки, яка
його не підписувала. Додаткова угода
підписана свідком ОСОБА_5, що
підтверджується показами останнього,
позивач у подальшому не схвалила
такого правочину.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку від 09 листопада 2004 року ОСОБА_3
є власником земельної ділянки площею
2,5068 га, яка розташована на території
Ківшоватської сільської ради
Таращанського району Київської
області, цільове призначення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства.

23 квітня 2008 року між ОСОБА_3 і ТОВ
«Ківшовата Агро» укладено договір
оренди землі, за умовами якого ОСОБА_3
надала в оренду орендарю в строкове
платне користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
яка знаходиться на території
Ківшоватської сільської ради
Таращанського району Київської
області і належить орендодавцю на
праві власності, строком на 5 років зі
сплатою орендної плати у розмірі,
передбаченому договором оренди землі.

23 квітня 2008 року земельну ділянку
передано орендарю на підставі акту
приймання-передачі земельної ділянки.

09 березня 2012 року між ОСОБА_3 і ТОВ
«Ківшовата Агро» укладено додаткову
угоду до договору оренди землі, згідно
з якою дію договору оренди землі від 23
квітня 2008 року продовжено на 5 років з
моменту державної реєстрації
додаткової угоди.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі
(частини друга, третя ст. 203 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, статей 57,
212 ЦПК України рішення суду не може
ґрунтуватись на припущеннях, а всі
докази оцінюються у сукупності і жоден
з них не має для суду наперед
встановленого значення. При цьому,
відхиляючи одні докази і беручи за
основу інші, суд має дати оцінку
підстав для цього.

Підставою для звернення до суду з
позовом ОСОБА_3 зазначала, що
оскаржувану додаткову угоду до
договору оренди вона не підписувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції залишив поза увагою те, що
перевірка належності підпису особі не
може підтверджуватись показами
свідків, а встановлення зазначеної
обставини потребує спеціальних знань,
всупереч вимогам ч. 4 ст. 10 ЦПК України
суд апеляційної інстанції не роз'яснив
сторонам права подавати клопотання про
призначення експертизи, не роз'яснив,
що відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Крім того, суд апеляційної інстанції не
перевірив доводи апеляційної скарги
ТОВ «Ківшовата Агро», яке зазначало, що
ОСОБА_3 не надала належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що підпис на додатковій угоді
виконано не нею особисто. Позивач
повинен довести обставини, на які він
посилається на підтвердження своїх
позовних вимог.

Отже, суд апеляційної інстанції не
з'ясував всі обставини у справі, не
дослідив докази та не надав їм оцінки.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Ківшовата
Агро» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська