У х в а л а

16 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І.,
Умнової О.В.,

Кафідової О.В.,
Черненко В.А.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи -
Приватне мале підприємство «Ніколя»,
ОСОБА_5 про визнання договорів
припиненими,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Тернопільської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про визнання договору б/н від 09 березня
2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», і додаткової
угоди № 1 від 01 жовтня 2004 року до
договору поруки - припиненими.

В обґрунтування позову позивач
посилалася на те, що основне
зобов'язання по кредитному договору,
укладеному між ПМП «Ніколя» та ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» № 010/02-01/332/03 від
03 жовтня 2003 року припинено у зв'язку
визнанням підприємства банкрутом та
його ліквідацією і визнання судом
погашеною основної суми
заборгованості боржника за договором.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 30 липня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 19 вересня 2013 року,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим зобов'язання по
договору поруки б/н від 09 березня 2004
року, укладеним між ОСОБА_3 та
ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», і додатковій
угоді № 1 від 01 жовтня 2004 року до
договору поруки. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 30 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 19 вересня
2013 року скасовано, справу направлено на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали суду касаційної
інстанції від 29 січня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема, ст.
ст.559, 609 ЦК України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 355 ЦПК України передбачено, що
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах або
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 7 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

Зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року, про перегляд
якої подано заяву, вбачається, що судом
касаційної інстанції скасовано
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд,
тобто остаточного вирішення спору
судом касаційної інстанції не
відбулося, а тому ця ухвала не може бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України.

На підставі вказаного, колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Тернопільської обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи -
Приватне мале підприємство «Ніколя»,
ОСОБА_5 про визнання договорів
припиненими, за заявою ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 січня 2014 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
В.І. Журавель

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

В.А. Черненко