Справа № 569/3922/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю представника Прокуратури м.
Рівне Грицака А.В.

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради
Гарника О.В.

відповідача ФОП ОСОБА_6

третьої особи ЖКП «Західне» Шульган
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
заступника прокурора м. Рівне в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_8 до Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
фізичної особи підприємця ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
Житлово-комунального підприємства
«Західне» про визнання договору оренди
нежитлового приміщення недійсним, -

в с т а н о в и в :

Заступник прокурора м. Рівне, який діє в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_8 звернувся до
суду з позовом до Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
Фізичної особи підприємця ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
Житлово-комунального підприємства
«Західне» про визнання договору оренди
нежитлового приміщення недійсним.

В позовній заяві вказує, що
Прокуратурою м. Рівне, в ході розгляду
звернення народного депутата України
Осуховського О.І. щодо вжиття заходів
прокурорського реагування до усунення
порушень при наданні в оренду
приміщення загальною площею 90,1 м.2, яке
розташоване по АДРЕСА_1, встановлено, що
вищевказане приміщення в порушення
вимог чинного законодавства було
надано в оренду ПП ОСОБА_6

Рішенням виконавчого комітету
Ровенської міської ради народних
депутатів від 14.12.1983 року № 447 «Про
перереєстрацію будинків, які належать
виконкому Ровенської міської ради
народних депутатів» визначено
належність будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, виконкому Ровенської
міської Ради народних депутатів.

Рішенням Рівненської міської ради від
22.12.2011 року № 1517 «Про передачу на баланс
житлово-комунальних підприємств
«Західне», «Покровське», «Сонячне» і
«Галицьке» житлових будинків, які
перебувають на балансі
житлово-комунальних підприємств
«Центральне» та «Паркове»,
вищевказаний житловий будинок
передано на баланс та обслуговування
ЖКП «Західне».

Управління комунальної власності
виконавчого комітету Рівненської
міської ради Рівненської області на
підставі рішення виконавчого комітету
№ 168 «Про стан використання нежитлових
приміщень, що перебувають в
комунальній власності міста і передані
в оренду чи безоплатне користування» 11
червня 2013 року укладено з ФОП ОСОБА_6
договір оренди нерухомого майна
(нежитлового приміщення), що належить
територіальній громаді м. Рівного №
140-6, згідно якого Управлінням передано,
а ФОП ОСОБА_6 отримала в строкове платне
користування нежитлове приміщення
площею 90,1 м.2, розміщене в будівлі за
адресою: АДРЕСА_1 строком на два роки
одинадцять місяців.

Вказує, що відповідно до ст. 203
Цивільного кодексу, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною 1 - 3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Зазначений договір укладено з
порушенням вимог чинного
законодавства, а отже є недійсним у
зв'язку з наступним.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та офіційного тлумачення цієї
статті Конституційним судом України
(рішення від 02.03.2004 року № 4-рп/2004), в
процесі приватизації громадяни
набувають право власності на квартири
та допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, поза квартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Згідно п. 2 ст. 10 цього Закону, власники
квартир багатоквартирних будинків та
житлових приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.
Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і
т. д.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», відносини щодо оренди
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності,
регулюються договором оренди, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Згідно ст. 182 Цивільного кодексу
України, право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Статтею 316 цього кодексу визначено
поняття права власності - право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Також, згідно ст. 761 Цивільного кодексу
України, право передання майна у найм
(оренду) має власник речі або особа,
якій належать майнові права.

Встановлено, що Управлінням право
комунальної власності на нежитлове
приміщення загальною площею 90,1 м.2, яке
розміщене в будівлі за адресою:
АДРЕСА_1, не зареєстровано, а отже права
розпоряджатися зазначеним приміщенням
в Управління не виникло. Таким чином,
укладення договору оренди нежитлового
приміщення з ФОП ОСОБА_6 суперечить
вимогам ст. ст. 182, 316, 317, 761 ЦК України.

Окрім цього, згідно наданих пояснень
ОСОБА_2, у нежитловому приміщенні
загальною площею 90,1 м.2, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, раніше знаходилися
підсобні приміщення (кладові), що
належать жителям багатоквартирного
будинку, які, в ході здійснення
перепланування цього приміщення, були
знищені ФОП ОСОБА_6 без повідомлення та
згоди їх власників.

Також, аналогічні пояснення надали
інші жителі будинку по АДРЕСА_1: ОСОБА_8,
ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13

З огляду на вищевикладене, зазначене
нежитлове приміщення є допоміжним, та
призначене для побутового
обслуговування жильців цього будинку,
а отже є їх спів власністю.

В судовому засіданні представник
прокуратури м. Рівне позовні вимоги
підтримав з підстав викладених в
позовній заяві, просить визнати
недійсним договір оренди нежитлового
приміщення № 140-6 від 11.06.2013 року,
укладений між Управлінням комунальної
власності виконавчого комітету
Рівненської міської ради Рівненської
області та ФОП ОСОБА_6 та зобов'язати
ФОП ОСОБА_6 привести орендоване
приміщення у відповідність шляхом
вивільнення майна.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
пояснила, що згідно листа ЖКП «Західне»
№ 382 від 10.04.2014 року в підвалі будинку
АДРЕСА_1 розміщені внутрішньо -
будинкові системи комунікацій.

В свою чергу відповідно до Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку». ДБН В.2.2-1
5-2005 та від 16.10.2012 року, допоміжні
приміщення - приміщення призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітки, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, комори,
смітєзбірні камери, горища, підвали,
шахти тощо).

Відповідно до ст. 382 ЦК України
власникам квартир у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначенні
для забезпечення потреб усіх власників
квартир.

Згідно ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та рішення Конституційного Суду
України № 4рп/2004 від 02.03.2004 року,
допоміжні приміщення (підвали, сараї,
кладовки, горища, колясочні і т. ін.)
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Вважає, що підвал будинку АДРЕСА_1 є
допоміжним приміщенням, а отже вказане
приміщення є власністю власників
квартир в будинку.

Крім того, з поданих до матеріалів
справи відомостей є реєстру прав
власності на нерухоме майно на будинок
АДРЕСА_1, вбачається, що Управлінням
комунальною власністю право
комунальної власності на спірне
приміщення площею 90,1 кв. м., яке
розміщене за адресою АДРЕСА_1 не
зареєстроване, а отже, з урахування
вищевказаного та вимог ст. ст. 317, 761 ЦК
України права розпоряджатись, зокрема,
укладати договір оренди в Управління
комунальною власністю не має.

Представник відповідача Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради
позовні вимоги позивача заперечив
повністю та пояснив, що договір оренди
№ 140-б нерухомого майна (нежитлового
приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного від 11
червня 2013 року укладений між
Управлінням комунальною власністю
виконавчого комітету Рівненської
міської ради «Орендодавець» та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6
«Орендар» відповідає діючому
законодавству, оскільки нежитлове
приміщення площею 90,1 кв. м. розміщене у
будівлі за адресою АДРЕСА_1 перебуває
на балансі ЖКП «Західне» і належить
територіальній громаді Рівного. При
укладенні договору оренди сторонами
були дотримані всі вимоги
законодавства. Укладеним договором
оренди права ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не
порушені, оскільки відсутні докази, що
спірне приміщення є допоміжним.
Просить відмовити у задоволенні
позову.

Відповідач ФОП ОСОБА_6, позовні вимоги
позивача заперечила повністю та
пояснила, що вона дотрималась всіх
процедурних питань пов'язаних з
укладенням договору оренди, перемогла
у тендері, провела роботи пов'язані із
звільненням приміщення від побутового
сміття, вчасно сплачує орендну плату,
але майже рік не може користуватися
орендованим майном, оскільки їй
перешкоджають в цьому. Просить
відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів ЖКП «Західне»
позовні вимоги позивача заперечила
повністю та пояснила, що приміщення
площею 90,1 кв. м. розміщене у будівлі за
адресою АДРЕСА_1 перебуває на балансі
ЖКП «Західне», дане приміщення не є
допоміжним, його статус визначений як
нежитлове приміщення, яке належить
громаді м. Рівне. В будинку за адресою
АДРЕСА_1 майже всі підвальні приміщення
здані в оренду. Частина підвального
приміщення використовується
мешканцями будинку у власних потребах,
в іншій частині знаходиться сховище.
Просить відмовити у задоволенні
позову.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника ОСОБА_2
представника відповідача Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
відповідача ФОП ОСОБА_6, представника
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
ЖКП «Західне», вивчивши всі обставини
справи, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши докази, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного переконання.

В судовому засіданні встановлено, що 11
червня 2013 року між Управлінням
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради
«Орендодавець» та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 (орендар) укладено
договір оренди № 140-б нерухомого майна
(нежитлового приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного.
Предметом даного договору є нежитлове
приміщення площею 90,1 кв. м. розміщене у
будівлі за адресою АДРЕСА_1, яке
перебуває на балансі ЖКП «Західне» і
належить територіальній громаді
Рівного.

В позовній заяві, як і в судовому
засіданні представник прокуратури м.
Рівне та представник ОСОБА_2, як на
підставу позовних вимог, покликались
на те, що спірне приміщення є
допоміжним приміщенням і тому право
розпорядження ним мають виключно
мешканці будинку за адресою АДРЕСА_1.
Управлінням комунальною власністю
виконавчого комітету Рівненської
міської ради порушено вимоги діючого
Цивільного кодексу України стосовно
державної реєстрації права власності
на це приміщення та посилаються на те,
що укладеним договором оренди
нерухомого майна порушено права саме
мешканців будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_8

З доводами представника прокуратури м.
Рівне та представника ОСОБА_2 стосовно
недійсності договору оренди № 140-б
нерухомого майна (нежитлового
приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного від 11
червня 2013 року, суд не погоджується,
оскільки вони спростовуються
матеріалами справи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» відповідно до статей 215 та
216 ЦК вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Як встановлено в судовому засіданні
заступником прокурора м. Рівне позов
поданий в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_8,
оскільки заступник прокурора м. Рівне
вважає, що укладенням договору оренди
№ 140-б нерухомого майна (нежитлового
приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного від 11
червня 2013 року, порушено саме їх права.

Під час з'ясування обставин справи
судом встановлено, що на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 311 від 05.11.1991 року «Про розмежування
державного майна України між
загальнодержавною (республіканською)
власністю і власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю»
затверджено перелік державного майна
України, що передається до власності
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальної власності).

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України № 311 від 05.11.1991 року
«Про розмежування державного майна
України між загальнодержавною
(республіканською) власністю і
власністю
адміністративно-територіальних
одиниць (комунальною) власністю»
розпорядженням Представника
Президента України № 396 від 24.11.1992 року
«Про майно комунальної власності»
цілісні майнові комплекси
житлово-експлуатаційних контор № 1-8
були передані в комунальну власність м.
Рівного, в т.ч. і житловий будинок на
АДРЕСА_1.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Ровенської міської Ради народних
депутатів від 14.12.1983 року № 447 «Про
перереєстрацію будинків, які належать
виконкому Ровенської міської Ради
народних депутатів» визначена
належність будинку за адресою АДРЕСА_1
виконкому Ровенської міської Ради
народних депутатів.

На даний час будинок за адресою АДРЕСА_1
перебуває на балансі ЖКП «Західне» та
ним обслуговується (рішення
Рівненської міської ради від 22.12.2011
року № 1517 «Про передачу на баланс
житлово-комунальних підприємств
«Західне», «Покровське», «Сонячне» і
«Галицьке» житлових будинків, які
перебувають на балансі
житлово-комунальних підприємств
«Центральне» та «Паркове»).

Керуючись рішенням виконавчого
комітету від 12.12.2000 року № 168 «Про стан
використання нежитлових приміщень, що
перебувають в комунальній власності
міста і передані в оренду чи безоплатне
користування», був створений єдиний
перелік нежитлових приміщень
комунальної власності міста Рівне, в
який за вищевказаною адресою внесені
нежитлові підвальні приміщення площею
173,1 кв. м. (балансоутримувач управління
комунальною власністю), 85,4 кв. м.
(балансоутримувач управління
комунальною власністю), 60,0 кв. м.
(балансоутримувач ЖКП «Паркове»).

Згідно рішення виконавчого комітету
Рівненської міської ради № 253 від 20.09.2005
року «Про реєстрацію нежитлових
приміщень, які належать до комунальної
власності територіальної громади
міста, визнано право комунальної
власності на об'єкти нерухомого майна,
які віднесені до власності
територіальної громади м. Рівне, в
особі Рівненської міської ради згідно
додатку № 1, до якого відноситься під №
161 будинок по АДРЕСА_1. Наведені вище
рішення є чинними в даний час.

Таким чином, аналізуючи наведені вище
докази, суд вважає, що фактичним
власником спірного нежитлового
приміщення площею 90,1 кв. м., яке
розміщене у будівлі за адресою АДРЕСА_1,
є територіальна громада м. Рівного, а
тому Управління комунальною власністю
виконавчого комітету Рівненської
міської ради має право передавати дане
майно в оренду.

Аналізуючи спірні правовідносини в
контексті ст. 10 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» суд
приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ст. 10 цього Закону, власники
квартир багатоквартирних будинків та
житлових приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.
Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і
т. ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Враховуючи те, що будинок за адресою
АДРЕСА_1 складається не з одного
під'їзду, а з декількох, суд вважає, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_8, мають право
претендувати на власність не тільки на
спірну частину підвалу, яка передана в
оренду для ФОП ОСОБА_6 і знаходиться в
їх під'їзді, а і на інші частини будинку,
які знаходяться в підвалі будинку та
передані в оренду іншим орендарям, при
умові, що ті віднесені до допоміжних
приміщень.

За таких обставин суд вважає, що
позивачами по справі не подано доказів,
що договором оренди № 140-б нерухомого
майна (нежитлового приміщення), яке
належить територіальній громаді м.
Рівного від 11 червня 2013 року порушені
саме права ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» допоміжні
приміщення багатоквартирного будинку -
це приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення).

Нежиле приміщення - це приміщення, яке
належить до житлового комплексу, але не
відноситься до житлового фонду і є
самостійним об'єктом цивільно-правових
відносин.

З дослідженого в судовому засіданні
договору оренди № 140-б нерухомого майна
(нежитлового приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного від 11
червня 2013 року об'єктом оренди є
нежитлове приміщення площею 90,1 м. кв.

Таким чином, суд погоджується з
позицією представника Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради про
те, що знаходження певних приміщень в
підвалах, цокольних поверхах не може
визнаватися безумовною підставою для
віднесення їх до допоміжних приміщень,
які підлягають приватизації разом з
приватизацією квартир.

За таких обставин, суд вважає, що
представниками позивачів не доведено,
що нежитлове приміщення площею 90,1 м. кв.
є допоміжним приміщенням, а договір
оренди № 140-б нерухомого майна
(нежитлового приміщення), яке належить
територіальній громаді м. Рівного від 11
червня 2013 року порушує права мешканців
будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 підтвердила, що вона
користувалась комірчиною, яка
знаходилася в підвалі будинку за
адресою АДРЕСА_1, частину якого орендує
ФОП ОСОБА_6 Позивачі по справі ОСОБА_2 та
ОСОБА_8, на її думку теж користувалися
комірчинами.

Суд вважає, що наявністю у підвальному
приміщенні комірчин, якими
користувалися ОСОБА_2 та ОСОБА_8 не може
беззаперечно підтвердити чи
спростувати той факт, що спірне
нежитлове приміщення площею 90,1 м. кв. є
допоміжним приміщенням, оскільки в
підвалі даного будинку наявні і інші
приміщення, які використовуються в
якості комірчин та інші нежитлові
приміщення, які раніше
використовувалися в якості комірчин, а
в даний час передані в оренду
орендарям.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який
вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Нотаріальне
посвідчення правочину здійснюється
нотаріусом або іншою посадовою особою,
яка відповідно до закону має право на
вчинення такої нотаріальної дії,
шляхом вчинення на документі, в якому
викладено текст правочину,
посвідчувального напису.

Законодавець передбачає можливість, у
випадку оформлення договору оренди
нерухомого майна не більше, як на три
роки, без нотаріального посвідчення
договору. Даний договір не підлягає
державній реєстрації.

Відсутність державної реєстрації
права власності на нежитлове
приміщення площею 90,1 м. кв., яке
передано в оренду, на переконання суду,
не може бути беззаперечною підставою
для визнання недійсним даного
договору, оскільки з пояснень
представника Управління комунальною
власністю виконавчого комітету
Рівненської міської ради, судом
встановлено, що реєстрація права
власності на об'єкти, які належать на
праві комунальної власності
територіальній громаді, проводиться
Рівненською міською радою поступово по
мірі надходження коштів з місцевого
бюджету передбачених на дані цілі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вище наведене, суд вважає,
що позовні вимоги заступника прокурора
м. Рівне в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_8 до
Управління комунальною власністю
виконавчого комітету Рівненської
міської ради, Фізичної особи
підприємця ОСОБА_6, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів
Житлово-комунального підприємства
«Західне» про визнання договору оренди
нежитлового приміщення недійсним є
недоведеними, а договір оренди не
суперечить діючому законодавству.

На підставі викладеного, у
відповідності до ст. ст. 203, 204, 209
Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», ст. 10 ЗУ
«Про приватизацію державного
житлового фонду», ст. ст. 10, 60, 88, 130, 212, 213,
215, 220 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Заступника прокурора м. Рівне в
інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_8 до Управління
комунальною власністю виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
Фізичної особи підприємця ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів
Житлово-комунального підприємства
«Західне» про визнання договору оренди
нежитлового приміщення недійсним -
відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 04.08.2014 року.

Суддя
С.В.Рогозін