Провадження №2/521/1155/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовом Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської Ради про виселення без надання
іншого приміщення, за позовом ОСОБА_2 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської Ради про укладення
договору найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2013 року Малиновська районна
адміністрація Одеської міської Ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про виселення без надання іншого
приміщення, посилаючись на те, що
квартира АДРЕСА_1, належить Одеській
міській Раді, перебуває в оперативному
управлінні Малиновської рай
адміністрації, обслуговується КП ЖКС
«Черьомушки». Позивач зазначає, що
відповідачка по справі, без
правовстановлюючих документів,
зайняла спірну квартиру, що
підтверджується відповідними
документами. Так ОСОБА_2 не надала
ордеру, ні будь-яких інших дозвільних
та правовстановлюючих документів на
вказану квартиру, з яких би вбачалося
законність займання даної квартири.
Відповідно до Житлового кодексу
України вселення в житлове приміщення
наймача проводиться тільки з письмової
згоди, відповідачці така згода не
надавалася. Оскільки, згідно частини 3
ст.116 ЖК України особи, які самоправно
зайняли приміщення виселяються без
надання їм іншого приміщення,
представник Малиновської РА вимушений
звернутися з наступним позовом до суду.
26 листопада 2013 року ОСОБА_2 не
погоджуючись з вищезазначеним позовом
звернулася до суду з позовом до МРА
Одеської міської Ради про зобов'язання
укласти з нею договір найму житлового
приміщення, а саме на квартиру АДРЕСА_1.
Ухвалою суду від 28 листопада 2013 року
справи об'єднані в одне провадження.
Свій позов ОСОБА_2 обґрунтовувала тим,
що 16 серпня 1979 року після закінчення
училища пішла працювати на Одеську
фабрику технічних тканин. ОСОБА_2 не
мала свого житла, тому адміністрація
фабрики надала їй житлову кімнату у
гуртожитку фабрики, який знаходиться з
адресою: АДРЕСА_5, де вона мешкала до
липня 1990 року. У липні 1990 року за
сумісним рішенням адміністрації та
профкому ЗАО «Одеська фабрика
технічних тканин» у зв'язку з
необхідністю звільнення від мешканців
вищевказаного гуртожитку, її
переселили мешкати в іншій належній
фабриці гуртожиток, розташований у
АДРЕСА_1. З цього часу вона постійно
мешкає за вищевказаною адресою, хоча з
різних сімейних причин не
перереєструвалася з гуртожитку за
адресою АДРЕСА_5 до гуртожитку по
АДРЕСА_1. Факт її проживання з 1990 року на
даній житловій площі підтверджується
документами, відкриттям особового
рахунку у 2007 році, за яким вона сплачує
комунальні послуги, що підтверджується
довідкою від 07.11.2013 року виданою КП ЖК
«Черьомушки», дільниця № 6. Перелічені
обставини, на думку ОСОБА_2 є підставою
для укладення між нею та Малиновською
районною адміністрацією договору
найму житлового приміщення на квартиру
АДРЕСА_1.

Представник Малиновської районної
адміністрації Одеської міської Ради в
судовому засіданні позовні вимоги про
виселення підтримав з підстав
викладених у позові та просив їх
задовольнити. Позов ОСОБА_2 про
зобов'язання укласти договір найму
вважав необґрунтованим, в замовленні
якого просив відмовити.

ОСОБА_2 та її представник адвокат
ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення позову
про виселення. Вважали, також, що є всі
законні підстави для зобов'язання
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради укласти з ОСОБА_2
договір найму житлового приміщення
стосовно квартири АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши представника
Малиновської районної адміністрації
ОМР, відповідачку ОСОБА_2, її
представника, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов МРА ОМР про
виселення необґрунтований та
задоволенню не підлягає, зустрічний
позов також не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16
серпня 1979 року ОСОБА_2 прийнята на
роботу на Одеську фабрику технічних
тканин на дільницю перемотки,
мотальницею 3-горазряду, що
підтверджується записами в трудовій
книжці НОМЕР_1, вперше заповненій
відділом кадрів Одеської фабрики
технічних тканин 29 жовтня 1979 року.
Згідно з записом у трудовій книжці під
номером 16, ОСОБА_2 звільнена з роботи з
Одеської фабрики технічних тканин, за
власним бажанням -01.08.2003 року, тобто
пропрацювавши на фабриці 23 роки 11
місяців.

Як вбачається з паспорту ОСОБА_2 на
сторінці № 11 вказаного документу
зазначено місце її реєстрації: АДРЕСА_5,
реєстрація з 27.09.1979 року.

Згідно з посвідченням № 58 виданим ЗАТ
«Одеська фабрика технічних тканин»
ОСОБА_2, яка перебуває на квартирному
обліку з 21.08.1983 року, даний документ
видано на право вселення в АДРЕСА_1. У
вказаному посвідченні зазначено, що
воно видано на підставі спільного
рішення адміністрації та
профспілкового комітету фабрики
технічних тканин за № 74 від 20 липня 1990
року.

Відповідно до статті 128 ЖК України жила
площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету.

З цих підстав суд робить висновок про
те, що житлова площа на час видачі
посвідчення, у квартирі АДРЕСА_1, була
надана ОСОБА_2 у відповідності до
житлового законодавства України, тому
її вселення на дану житлову площу у 1979
році відбувалося на законних
підставах.

Як вбачається з рішення виконавчого
комітету Одеської міської Ради за № 71
від 19.04. 2002 року «Про зміну статуту
гуртожитку закритого акціонерного
(ЗАТ) «Одеська фабрика технічних
тканин» по вулиці Старицького № 12», ЗАТ
«Одеська фабрика технічних тканин»
належить гуртожиток по АДРЕСА_1.
Відповідно до висновку Одеської філії
інституту «НДІ проект реконструкція»
будинок гуртожитку може
експлуатуватися як жилий будинок.
Враховуючи звернення ЗАТ «Одеська
фабрика технічних тканин» щодо зміни
статусу будинку АДРЕСА_1 і згоду
громадян, що мешкають і ньому та
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виконавчий комітет Одеської міської
Ради, вирішив: 1.Змінити статус
гуртожитку, розташованого по вулиці
Старицького № 12 та вважати його
житловим будинком. 2. ЗАТ «Одеська
фабрика технічних тканин» (Меделян
Н.Н.), відкрити особисті рахунки
громадянам, які проживають у даному
будинку, укласти договори найму жилих
приміщень. 3. ОМБТІ і РОН (Кузнецов М.С.)
внести зміни до інвентаризаційних
документів на будинок по вулиці
Старицького № 12. Досліджений в ході
розгляду справи зазначений документ,
свідчить, що рішення про зміну статусу
гуртожитку по АДРЕСА_1 приймалося саме
за згодою громадян, що мешкають в ньому,
в тому числі в ОСОБА_2, яких повинно було
зареєстровано за вищезазначеною
адресою, вже як у житловому будинку, з
укладенням договору найму жилих
приміщень.

Як вбачається з листа Одеської фабрики
технічних тканин за № 8/16 від 19 серпня
2002 року, підписаного головою Правління
ЗАТ «ОФТТ» Н.Н.Меделян, голова
Правління звертається до Голови
Малиновської районної адміністрації
Муравіної І.Т., з проханням
перепрописати працівницю фабрики
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, з відомчого
гуртожитку фабрики технічних тканин за
адресою: АДРЕСА_5 до відомчого
житлового будинку фабрики по АДРЕСА_1 в
якій вона мешкає з 1990 року. З цих
підстав суд робить висновок, що на
виконання рішення виконкому Одеської
міської Ради № 71 від 19.04.2002 року
адміністрацією підприємства вживалися
заходи, щодо реєстрації ОСОБА_2 за
вищезазначеною адресою з відкриттям
особистого рахунку. В ході судового
розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2
з різних причин (за сімейними
обставинами), не зверталася до
компетентних органів з заявою про
реєстрацію її за спірною адресою, з
заявами про укладення договору найму
на вказану квартиру спочатку до
керівництва ЗАТ «ОФТТ», а потім до
керівництва Малиновської районної
адміністрації. Разом з тим, суд вважає,
що зазначені обставини (не звернення
для вирішення питання щодо реєстрації,
щодо укладення договору найму), не
можуть вплинути на правові наслідки
законності проживання ОСОБА_2 у
квартирі АДРЕСА_1, яка проживає за
зазначеною адресою на законних
підставах з часу заселення з 1990 року, а
значить і набула права користування
цим житлом з вказаного періоду.

З рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради № 922 від 22.08.2007
року «Про затвердження актів
приймання-передачі з колективної до
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси жилих будинків,
гуртожитків та інженерних мереж, що
належать закритому акціонерному
товариству (ЗАТ) «Одеська фабрика
технічних тканин», вбачається, що
відповідно до статті 29 Закону України «
Про місцеве самоврядування в Україні»,
рішень Одеської міської ради від 23.12.2005
року № 5050 -1У «Про делегування
повноважень з передачі на баланс (в
управління) майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста Одеси, від 29.09.2006 року №
345-У «Про надання згоди на передачу з
колективної власності до комунальної
власності територіальної громади
міста Одеси жилих будинків,
гуртожитків, інженерних мереж,
розташованих у м. Одеса жилих будинків,
гуртожитків, інженерних мереж,
розташованих у м. Одеса та належать
закритому акціонерному товариству
(ЗАТ) «Одеська фабрика технічних
тканин», виконавчий комітет Одеської
міської ради, Вирішив: 1. Затвердити
акти приймання-передачі з колективної
до комунальної власності
територіальної громади м. Одеси жилих
будинків, гуртожитків та інженерних
мереж, що належать закритому
акціонерному товариству (ЗАТ) «Одеська
фабрика технічних тканин» (додаються);
2) комунальному підприємству
«Житлово-комунальний сервіс
«Черьомушки» прийняти на баланс жилий
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1

Згідно з довідкою - витягом з домової
книги про стан сімї та прописку № 145 від
06.12.2014 року виданою ВД № 6 КП «ЖКС
«Черьомушки», ОСОБА_2 проживає у
АДРЕСА_1, без прописки.

Як вбачається з витягу із особового
рахунку № НОМЕР_2 від 07 листопада 2013
року, особовий рахунок № НОМЕР_3
відкритий на основного
квартиронаймача - ОСОБА_2, що проживає
за адресою : АДРЕСА_1, жила площа - 13,30
кв.м., загальна площа - 20,70 кв.м..Особовий
рахунок відкритий на підставі списків
переданих ЗАТ «Одеська фабрика
технічних тканин» з 01.10.2007 року.
Відкриття особового рахунку № НОМЕР_2
на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_2
підтверджується службовою запискою
бухгалтера ПУ № 6 Усатенко М.А. та
начальника ПУ № 6 Чорпита Р.Н..

Представлені до суду відповідачкою
ОСОБА_2 квитанції свідчать про внесення
нею оплати комунальних платежів за
користування житловим приміщенням, а
саме квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до статті 8 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод кожен має право на повагу до
свого приватного та сімейного життя, до
свого житла та кореспонденції.
Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Кривіцька
і Кривіцький проти України», в
контексті вказаної Конвенції поняття
«житло» не обмежується приміщенням, в
якому проживає на законних підставах,
або яке було у законному порядку
встановлено, а залежить від фактичних
обставин, а саме існування достатніх і
тривалих зв'язків з конкретним місцем.
Втрата житла будь-якою особою є
крайньою формою втручання у права на
житло.

Відповідно до ст.47 Конституції України
кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст.48 Конституції України
кожен має право на достатній життєвий
рівень для себе і своєї сім ї, що
включає достатнє харчування, одяг,
житло.

Відповідно до ч.3 ст.116 Житлового
Кодексу УРСР осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

В ході судового розгляду представник
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської Ради, саме
посилаючись на правила ч.3 ст.116 ЖК УРСР
вважав законним прийняття рішення про
виселення ОСОБА_2 з зазначеної адреси,
надавши до суду наступні документи:
службову записку КП ЖКС «Черьомушки», з
якої вбачається, що листом від 04.07.2012
року № 1000-192 КП ЖКС «Черьомушки»
повідомило Малиновську районну
адміністрацію про те, що в АДРЕСА_1
мешкає ОСОБА_2 без наявності право
установчих документів на квартиру.
Вказана квартира належить місцевій
раді. Станом на 26.09.2012 року ОСОБА_2
продовжує займати вказану квартиру;
акт обстеження від 25.09.2012 року,
складений комісією майстрів дільниці
№6 КП ЖКС «Черьомушки», яким
встановлено, що у АДРЕСА_1 проживає
ОСОБА_2 без право встановлювальних
документів на житло; довідка за формою
№ 1 (виписка з домової книги про склад
сім'ї та реєстрацію); акт від 21.06.2012 року,
складений комісією дільниці № 6 КП ЖКС
«Черьомушки», згідно з яким ОСОБА_2
проживає у АДРЕСА_1; припис від 19.06.2012
року про необхідність ОСОБА_2 надати
право встановлювальні документи на
житлову площу; припис від 25.06.2012 року
про необхідність ОСОБА_2 на протязі
п'яти днів звільнити незаконно займану
житлову площу; акт про відмову ОСОБА_2
розписатися на приписі про звільнення
житлової площі; службова записка про
підстави відкриття особового рахунку
№ НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1; копію особового рахунку про
наявну заборгованість за
житлово-комунальні послуги за вказаною
адресою станом на 31.05.2012 року.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах загальності сторін. Сторони та
інші особи, що беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказування не можу
гуртуватися на припущеннях.

Таким чином, з підстав викладених вище
у мотивувальній частині рішення, суд
вважає недоведеною і не підтвердженою
відповідними документами, правову
позицію сторони Малиновської районної
адміністрації Одеської міської Ради,
про самоправне вселення ОСОБА_2 у
квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим і
відмовляє в задоволенні позову про її
виселення.

Відмовляючи в задоволенні позову про
виселення ОСОБА_2 зі спірної адреси, суд
враховує тривалість проживання ОСОБА_2
у спірному помешканні - більше 23-х
років, те, що на момент її поселення
дане приміщення мало правовий статус
гуртожитку ЗАТ «Одеська фабрика
технічних тканин» і у даному
підприємстві відповідачка
пропрацювала з 1979 року по 2003 рік, тобто
більше 23-х років, є одинокою особою,
іншого житла не має, та згідно довідки
про склад сім ї та прописки, складеної
за адресою: АДРЕСА_5 (місто реєстрації
ОСОБА_2 згідно з паспортом) за даною
адресою ОСОБА_2 не зареєстрована, а
значаться зареєстрованими члени іншої
родини (сім осіб).

Стосовно вимог заявлених ОСОБА_2 у
зустрічному позові до Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської Ради про зобов'язання укласти
договір найму житлового приміщення, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, суд дійшов
наступних висновків.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить до державного та громадського
житлового фонду.

Згідно з ч.1 ст.58 ЖК України на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення. Користування
жилим приміщенням у будинках
державного і громадського житлового
фонду здійснюється відповідно до
договору найму жилого приміщення (ч.1
ст.61 ЖК України). Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на
підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем - житлово-експлуатаційною
організацією (а в разі її відсутності -
відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер (ч.2 ст.62 ЖК України).

Як вбачається з Положення про
Малиновську районну адміністрацію
Одеської міської Ради, затвердженого
рішенням Одеської міської ради від
13.02.2014 року № 4584-У1,Додаток №3 до цього
рішення, у даному Положенні закріплені
повноваження рай адміністрації.
Пунктом 3.2.7 У галузі обліку та
розподілу житла рай адміністрація:
видає розпорядження про надання жилих
приміщень у встановленому законом
порядку. Відповідно до пункту 3.3.4.
зазначеного Положення веде облік
відповідно до закону житлового фонду,
здійснення контролю за його
використанням, до її повноважень
відноситься видача ордерів на
заселення жилої площі в будинках
державних та комунальних організацій.
З цих підстав суд вважає, що вимоги
ОСОБА_2 до Малиновської РА Одеської
міської ради про зобов'язання укласти
договір найму заявлені до неналежного
відповідача, тому що до повноважень
Малиновської РА Одеської міської Ради
не належить укладення договору найму
житла.

Досліджені судом документи, надані
ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічного
позову не містять в собі жодної
заяви-звернення до уповноважених осіб
виконавчого комітету Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської Ради про прийняття
розпорядження на надання їй спірної
житлової площі, з послідуючою видачею
ордеру на ім'я ОСОБА_2, на квартиру
АДРЕСА_1 в м .Одесі. Суд вважає, що ці
права позивачки за зустрічним позовом
можуть бути реалізовані в позасудовому
порядку, оскільки суд не вправі
перебирати на себе функції та
повноваження інших органів влади.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 58, 61, 116, 128 ЖК України,
ст.ст. 47, 48 Конституції України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської Ради до ОСОБА_2 про виселення
без надання іншого приміщення -
відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської Ради про зобов'язання
укласти договір найму житлового
приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області в
десятиденний строк.

Головуючий: