АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4506/14
Головуючий 1 інст. -
Категорія: відшкодування шкоди
« 10» червня 2014 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:
Головуючого судді: Бурлака І.В.,
Суддів: Карімової
при секретарі: Кривошеіної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського
районного суду м. Харкова від 13 травня
2014 року за виділеними матеріалами за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої залиттям квартири, -
У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1 та
у квітні 2014 року - з заявою про
забезпечення позову.
Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 13 травня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про забезпечення позову
задоволено, накладено арешт на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, що належить
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1,
через свого представника, подала
апеляційну скаргу, в якій просила
ухвалу суду - скасувати. При цьому
посилалася на неправильне
застосування норм процесуального
права. Вважала, що суд не звернув уваги
на відсутність доказів того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
невиконання рішення суду та обраний
засіб забепечення позову не є
співмірний із заявленими вимогами.
Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши виділені
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає за необхідне
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково, ухвалу
суду - змінити, виходячи з наступного.
Постановляючи ухвалу про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що застосований вид забезпечення
позову є обгрунтованим.
Проте з таким висновком суду повністю
погодитися не можна, виходячи з
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.
Статтею 152 ЦПК України передбачені види
забезпечення позову.
Відповідно до роз'яснень, що містяться
в пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавств при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
Із матеріалів справи вбачається, що
спір між сторонами виник щодо
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої залиттям квартири. Сума
квартири, на частину якої накладено
арешт, є відповідачка, яка в ній
зареєстрована та проживає.
Забезпечуючи позов шляхом накладення
арешту, суд першої інстанції не
врахував, що арешт майна передбачає
обмеження права користування майном.
Оскільки застосований вид
забезпечення позову обмежує
користування ОСОБА_1 її житлом, ухвала в
частині накладення арешту на зазначену
частину нерухомого майна підлягає
скасуванню з застосуванням відповідно
до до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України такого
виду забезпечення позову як заборона
Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на те, що вид забезпечення позову не є
співмірним із заявленими позивачем
вимогами, тому в задоволенні заяви
необхідно відмовити, судовою колегією
не приймаються, оскільки як вбачається
із матеріалів справи сума позову
відповідну частину квартиру. Доказів
того, що у ОСОБА_1 є інше нерухоме майно
або рухоме майно, або будь - які доходи,
виділені матеріали справи не містять і
представником ОСОБА_1 у суді
апеляційної інстанції їх не надано.
Доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
стосовно того, що позивачем не
доведено, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим невиконання
рішення суду, тому в задоволенні позову
необхідно відмовити, судовою колегією
також не приймаються.

В суді апеляційної інстанції сторони
пояснили, що справу розглянуто, позов
ОСОБА_1 задоволено частково на суму
30556,00 грн. Визначену судом суму ОСОБА_3
не сплачено.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Оскільки такий вид забезпечення позову
як заборона вчиняти певні дії
застосовується для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги в цій
частині є необгрунтованими.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3.ч.2. ст. 307,
п.2.ч.1.ст.312, ст. 313, п.5.ч.1. ст.314, ст. ст. 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 13 травня 2014 року - змінити,
скасувавши її в частині накладення
арешту на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_1

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково та
заборонити відчуження 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, є остаточною і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: