Справа № 473/2332/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Лузан Л.В., при секретарі судового
засідання - Однораз Т.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Вознесенськ Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до
відповідачки ОСОБА_2 про визнання права
власності на земельну ділянку, площею
0,0600 га, яка розташована на території
Вознесенської міської ради та надана
для обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 19.10.2001 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 був укладений договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1.
Даний договір було зареєстровано на
Вознесенській універсальній товарно -
сировинній біржі за № 1009. Рішенням
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 14.03.2012 року
обумовлений договір купівлі - продажу
визнано дійсним.

Проте земельна ділянка, на якій
розташований вищевказаний будинок, до
цього часу зареєстрована на праві
власності за попереднім власником -
ОСОБА_2, згідно державного акта на право
приватної власності на землю.

Зважаючи на те, що до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені або яка необхідна для
обслуговування цих об'єктів та яка
належить відчужувачу майна, позивач
просив визнати його власником
земельної ділянки, площею 0,0600 га, що
розташована по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився,
надавши заяву про розгляд справи за
його відсутності, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася. Згідно заяви, що
надійшла на адресу суду, не
заперечувала проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та на
підставі наявних у ній доказів, суд
прийшов до висновку про можливість
застосування передбачених ст. 174 ЦПК
України наслідків визнання позову
відповідачем, оскільки таке визнання
не суперечить вимогам закону та не
порушує прав, свобод чи інтересів інших
осіб.

Зокрема, судом встановлено, що 19.10.2001
року на Вознесенській універсальній
товарно - сировинній біржі
зареєстровано договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1,
відповідно до якого позивач є покупцем
зазначеного житлового будинку, а
продавцем - ОСОБА_2

Рішенням Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 14.03.2012 року
вищевказаний договір визнано дійсним.

Вищевказаний житловий будинок
знаходиться на земельній ділянці,
площею 0,0600 га, яка призначена для його
обслуговування.

Право власності на обумовлену земельну
ділянку, відповідно до державного акта
на право приватної власності на землю,
виданого 06.10.1993 року Вознесенською
міською радою Миколаївської області,
зареєстроване за попереднім власником
будинку - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди.

Зазначене узгоджене з
положеннями п. п. ґ п. 18 Постанови
Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», згідно яких при
переході права власності на будівлі та
споруди за цивільно-правовими угодами,
укладеними до 1 січня 2002 року до
набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження.

Отже, за змістом наведеного, право
особи, до якої переходить право
власності на будівлю та відповідне
право на земельну ділянку є похідним
від права особи, від якої перейшли такі
права. До набувача переходить право
власності чи право користування на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята
жилим будинком (будівлею або спорудою),
та на частину земельної ділянки, яка
необхідна для його (її) обслуговування.

За таких обставин, враховуючи,
що попередній власник будинку та
спірного майна не заявив своїх прав та
жодних вимог щодо вказаної земельної
ділянки, вважаючи її такою, що перейшла
у власність набувача житлового
будинку, суд вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а цивільне право
позивача відповідно до ст. 16 ЦК
України, ст. 152 ЗК України підлягає
захисту шляхом визнання його власником
спірного майна.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем с. Новогригорівка
Вознесенського району Миколаївської
області, право власності на земельну
ділянку, площею 0,0600 га, яка розташована
на території Вознесенської міської
ради Миколаївської області та надана
для обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.В. Лузан