Справа № 160/1019/13-ц
Провадження № 2/160/5/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
смт.
Локачі

Локачинський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Сташук В.П.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в
період з 16 липня 2000 року по 18 червня 2013
року вони перебували з відповідачем у
шлюбі, від якого народилося двоє дітей:
дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі сторонами за
спільні кошти придбано наступне майно:
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1,
орієнтовною вартістю 50 000 грн., де на
даний час проживає позивач разом з
дітьми, трактор ДТЗ 244.4А вартістю 53 300
грн., який відповідач без відома і згоди
позивача 31 травня 2013 року зняв з обліку
та перереєстрував на свою матір.

В період перебування у шлюбі сторонами
придбано також і інше майно, що є
спільною сумісною власністю, частину
якого в період з травня по жовтень 2013
року відповідач самоуправно, у
більшості випадків таємно та без згоди
позивача вивіз за місцем свого
проживання в АДРЕСА_2, зокрема: косилку
з мотором вартістю 2700 грн., косилку без
мотора вартістю 2300 грн., грабарку
вартістю 2500 грн., бензопилу «Штіль»
вартістю 2600 грн., залізо, металеві труби
вартістю 3300 грн., корморізку з мотором
вартістю 1000 грн., корморізку без мотора
вартістю 500 грн., млинок вартістю 750 грн.,
три бідони алюмінієві вартістю 1200 грн.,
дві болгарки вартістю 800 грн., набір
ключів вартістю 600 грн., бетономішалку
вартістю 1500 грн., доски, крокви, балки
вартістю 4500 грн., шланг вартістю 750 грн.,
коси ручні 5 шт. вартістю 350 грн., круг
циркулярки вартістю 190 грн.,
шліфовочний станок вартістю 320 грн., віз
(гужова підвода) вартістю 750 грн., скутер
вартістю 4000 грн., велосипед вартістю 500
грн., культиватор вартістю 350 грн., сани
залізні вартістю 500 грн., сівалку на
буряки вартістю 200 грн., плуг кінний
вартістю 500 грн., плуги тракторні
вартістю 2700 грн., рало вартістю 400 грн.,
тачку вартістю 300 грн., два корита
залізні вартістю 1000 грн., зварювальний
апарат вартістю 1000 грн., блоки
цементно-вапняні 150 штук вартістю 900
грн., дубові колоди 10 шт. вартістю 1200
грн., шифер 20 листів вартістю 500 грн.,
кабель довжиною 10 метрів вартістю 100
грн., двоє свиней вагою по 50 кг вартістю
2000 грн., два стовпи залізо-бетонні
вартістю 300 грн., швейну машинку
вартістю 2000 грн., дві кобили загальною
вартістю 17000 грн., циркулярну плиту
вартістю 2700 грн., всього на загальну
суму 113 650 грн.

З метою недопущення самоуправного
вивезення відповідачем спільно
нажитого майна позивач зверталась з
заявами до Локачинського райвідділу
міліції, однак їй рекомендовано
звернутися до суду в порядку
цивільного судочинства.

Крім вивезеного відповідачем майна
сторонами в період шлюбу придбано
також: морозильну камеру вартістю 2500
грн., телевізор вартістю 2100 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 550 грн.,
доски вартістю 1200 грн., цеглу, камінь
бутовий вартістю 1000 грн., блоки в
кількості 200 шт. вартістю 1200 грн.,
супутникову антену вартістю 700 грн.,
дрова вартістю 1200 грн., плитку для
підлоги вартістю 1750 грн.,
залізо-бетонні стовпчики вартістю 350
грн., ванну акрилову вартістю 600 грн.
Дане майно на даний час знаходиться
безпосередньо у користуванні позивача.

Всього в період перебування у шлюбі
сторонами на спільні кошти було
придбано майно, яке підлягає поділу, з
урахуванням вартості трактора та
орієнтовної вартості будинку на
загальну суму 176 060 грн.

З врахуванням того, що відповідач уже
вивіз і фактично привласнив більшу
частину майна, враховуючи інтереси
двох дітей, недостатність сплачуваних
відповідачем аліментів на їх
утримання, позивач просить поділити
майно, набуте нею за час шлюбу з
відповідачем, виділивши їй житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1,
орієнтовною вартістю 50000 грн., та майно
з числа придбаного у шлюбі, яке
знаходиться безпосередньо у її
користуванні на суму 13150 грн., а також
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати у справі.

У судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги та просить відступити
від принципу рівності часток та
виділити їй більшу частину із спільно
нажитого майна, присудивши їй житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
майно з числа придбаного у шлюбі, що
знаходиться у її користуванні на суму
13150 грн., а також стягнути з відповідача
на її користь вартість трактора ДТЗ
244.4А в розмірі 25140 грн.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких не погодився щодо
вартості та кількості майна,
визначеного позивачем до поділу.
Зазначив, що трактор був куплений ним
за гроші, позичені у його матері під
розписку, а тому дане майно не підлягає
поділу. З переліку майна, яке вказане
позивачем як таке, що ним самоуправно
вивезене, більшість майна не було в
натурі та не могло бути придбане ними в
період шлюбу. Окрім того, зазначив, що в
період шлюбу ними нажито також і інше
майно, яке підлягає поділу та не
вказане позивачем: дві корови вартістю
1700 грн., теля вартістю 2000 грн., 12 курей
вартістю 480 грн., музичний центр
вартістю 1000 грн., електроплитка з
духовкою (б/у) вартістю 700 грн., пральна
машина (б/у) вартістю 700 грн., газова
плитка (б/у) вартістю 300 грн.,
холодильник вартістю 1585 грн., м'який
куточок вартістю 2500 грн., мебель
кухонна вартістю 1235 грн., мебель
спальна вартістю 2500 грн., стінка
посудна вартістю 1200 грн., ліжка 2 шт.
вартістю 1600 грн., шафа вартістю 500 грн.,
унітаз вартістю 1500 грн., умивальник з
тумбою вартістю 1700 грн., свердловина на
воду з гідрофоном вартістю 5000 грн.,
вартість підводу електромережі на 380
Вольт вартістю 4800 грн., оприскувач
«Ера» вартістю 300 грн., вагонка
дерев'яна 20 кв.м вартістю 4000 грн., цегла
вогнетривка 400 шт. (б/у) вартістю 1200 грн.,
камінь бутовий 10т вартістю 2000 грн.
Вважає, що все майно, нажите ними під
час шлюбу, підлягає поділу в натурі без
компенсацій, в тому числі і житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, з врахуванням вкладу
кожного із сторін у придбання даного
майна.

У судовому засіданні відповідач та
представник відповідача заперечували
проти позову з підстав, викладених у
письмових запереченнях, відповідач
пояснив, що не має іншого житла, окрім
житлового будинку, придбаного в шлюбі з
відповідачем, він не відмовляється від
свого обов'язку виховувати та
утримувати дітей, своєчасно та
належним чином сплачує аліменти та
згоден проживати разом з ними.

Заслухавши пояснення позивача,
відповідача, його представника,
показання свідків, дослідивши та
оцінивши наявні у справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16 липня 2000 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, що стверджується копією
свідоцтва про одруження (а.с.9). 18 червня
2013 року рішенням Локачинського
районного суду Волинської області шлюб
між ними розірвано (а.с.10,11).

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
є їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку ( доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В період перебування у шлюбі сторонами
на підставі договору купівлі-продажу
від 14 квітня 2005 року придбано нерухоме
майно, а саме: житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1, загальною площею 65,6 кв.м,
житловою площею 39,8 кв.м, вартістю 17 464
грн. (а.с.83). Дане майно перебуває у
спільній сумісній власності сторін та
підлягає поділу.

У п.22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя» роз'яснено, що поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно із ст.70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Згоди щодо поділу майна
сторонами не досягнуто.

Частиною 1 ст. 71 СК України
передбачено, що майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення.

Суд не вбачає підстав для
відступлення від засади рівності
часток подружжя при поділі майна,
оскільки позивачем не доведено
належними доказами, що відповідач не
дбав про матеріальне становище сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, тощо. Посилання позивача на
факти незаконного викрадення
відповідачем майна спростовуються
постановами про закриття кримінальних
проваджень та висновками
Локачинського РВ УМВС за результатами
розгляду звернень ОСОБА_1, що містяться
в матеріалах справи (а.с.190-198). А
вартість майна, що за твердженням
позивача вивезене відповідачем з їх
спільного господарства, врахована
позивачем при формулюванні позовних
вимог у даній справі.

Те, що з позивачем на даний час
проживають їх з відповідачем двоє
неповнолітніх дітей, що стверджується
довідкою Озютичівської сільської ради
№ 478 від 14 жовтня 2013 року (а.с.13), взято до
уваги судом, однак, в даному випадку
відступлення від засади рівності
часток може мати місце за умови, якщо
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування. Розмір аліментів, що
сплачуються на даний час відповідачем
на утримання дітей, визначено рішенням
Локачинського районного суду від 18
червня 2013 року у справі між тими ж
сторонами за позовом позивача, де її
позовні вимоги задоволено повністю
(а.с.179,180). Дане рішення є чинним,
аліменти сплачуються відповідачем
належним чином, що позивач не
заперечувала, і вона не зверталася до
суду із позовом про збільшення розміру
аліментів. А згідно із ч.3 ст. 61
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Крім
того, відповідач не заперечує щодо
подальшого спільного проживання із
своїми дітьми.

Пунктом 25 вищезгаданої постанови
Пленуму Верховного Суду України
роз'яснено, що вирішуючи питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. У разі коли жоден із подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Враховуючи наведене, оскільки
домовленості між сторонами щодо
визначення часток у спільній сумісній
власності немає, відповідач заперечує
щодо грошової компенсації його частки
житлового будинку, а за результатами
призначеної судом за клопотанням
позивача будівельно-технічної
експертизи не вдалося можливим надати
відповіді на питання щодо дійсної
вартості житлового будинку з
надвірними будівлями та варіантів його
поділу в натурі, оскільки експертом при
огляді будинку було виявлено самочинне
будівництво, не відображене в
технічній документації на будинок, і
належної технічної документації
сторонами не подано, тому суд визнає
ідеальні частки сторін у майні без його
реального поділу та залишає майно у
спільній частковій власності сторін.

За таких обставин, за позивачем та
відповідачем слід визнати право
власності по ? житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 65,6 кв.м, житлова площа
39,8 кв.м.

Окрім того, як вбачається з
матеріалів справи, за час перебування
у шлюбі сторонами згідно із видатковою
накладною від 27 вересня 2012 року №
ДАТР120927-068 придбано трактор ДТЗ 244.4А
вартістю 53300 грн. (а.с.19), що
використовувався для ведення
спільного селянського господарства.

В ході судового розгляду
встановлено та підтверджено
довідкою-рахунком серії ТО №100693 від 24
травня 2013 року факт продажу
відповідачем в період перебування у
шлюбі вищезгаданого трактора ДТЗ 244.4А
своїй матері ОСОБА_6 (а.с.135).

Згідно із ч.1 ст. 65 СК України
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою.

В матеріалах справи відсутні
будь-які докази того, що позивачем
надавалась згода на відчуження даного
транспортного засобу. До того ж в
судовому засіданні ОСОБА_1 факт надання
такої згоди категорично заперечила.

Відповідно до абз. 2 п.30
вищевказаної постанови Пленуму
Верховного Суду України у випадку, коли
при розгляді вимоги про поділ
спільного майна подружжя буде
встановлено, що один із них здійснив
його відчуження чи використав його на
свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Як вбачається із довідки-рахунку, а
також висновку оцінки № 000130 від 24
травня 2013 року, вартість спірного
трактора марки ДТЗ 244.4А, 2012 року
випуску, становить 25 140 грн. (а.с.135, 172).

Оскільки на час розгляду справи
вказане майно перебуває у власності
третьої особи, однак, відповідач
відчужив його проти волі іншого з
подружжя, суд дійшов висновку, що його
вартість має враховуватись при поділі.

Посилання відповідача на те, що
гроші в розмірі 55 000 грн. на придбання
трактора він позичив у своєї матері
ОСОБА_6, що підтверджується розпискою
від 03 вересня 2012 року (а.с.181) та показами
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, а тому
дане майно не підлягає поділу, не
беруться до уваги судом, оскільки з
достовірністю не доведено, що дані
кошти були спрямовані відповідачем
саме на купівлю трактора, а не
використані на інші потреби. Крім того,
позивач стверджує, що теж надавала
кошти на купівлю трактора, оскільки
офіційно працевлаштована та отримує
регулярний дохід, що стверджується
матеріалами справи (а.с.28-40).

За час перебування у шлюбі
сторонами придбано також ряд іншого
рухомого майна.

В судовому засіданні сторонами
погоджено спільне придбання та
вартість на час розгляду справи
наступного майна: морозильної камери
вартістю 2500 грн., телевізора вартістю
2100 грн., мікрохвильової печі вартістю 550
грн., досок вартістю 1200 грн., блоків
в кількості 200 шт. вартістю 1200
грн., супутникової антени вартістю 700
грн., дров вартістю 1200 грн., плитки
для підлоги вартістю 1750 грн.,
залізо-бетонних стовпчиків вартістю 350
грн., ванни акрилової вартістю 600 грн.,
умивальника з тумбою вартістю 869,90 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

А тому зазначене майно підлягає
до поділу між сторонами.

Враховуючи те, що позивачем з
достовірністю не доведено, що
холодильник, м'який куточок, мебель
кухонна, мебель спальна та стінка
посудна були подаровані саме їй, а не
подружжю, що давало б підстави суду
вважати ці речі особистою власністю
позивача, а факт того, що дане майно
було придбане в період шлюбу не
оспорюється і його вартість погоджена
сторонами, а саме: холодильника в
розмірі 1585 грн., м'якого куточка - 2500
грн., меблів кухонних - 1235 грн., мебель
спальну - 2500 грн., стінку посудну - 1200
грн., суд вважає, що дане майно теж
підлягає поділу між сторонами.

Оскільки відповідач не заперечував
того, що самовільно забрав із спільного
господарства плуги тракторні, що
придбавалися в період шлюбу з
позивачем окремо від трактора, і дане
майно перебуває в даний час у його
володінні та його вартість погоджена
сторонами в розмірі 2700 грн., дане майно
також слід включити до поділу.

Разом з тим, вартість підводу до
житлового будинку з господарськими
будівлями електромережі на 380 Вольт в
розмірі 1374,07 грн., що підтверджується
матеріалами справи (а.с.182-189), підлягає
виключенню з поділу, оскільки дана
електромережа є частиною житлового
будинку з надвірними будівлями, що
залишені судом у спільній частковій
власності сторін, отже, не підлягає
поділу як окреме майно.

Сторонами також не доведено
перебування у спільній сумісній
власності сторін та вартості
наступного майна: косилки з мотором
вартістю 2700 грн., косилки без мотора
вартістю 2300 грн., грабарки вартістю 2500
грн., бензопили «Штіль» вартістю 2600
грн., заліза, металевих труб вартістю 3300
грн., корморізки з мотором вартістю 1000
грн., корморізки без мотора вартістю 500
грн., млинка вартістю 750 грн., три бідона
алюмінієвих вартістю 1200 грн., двох
болгарок вартістю 800 грн., набору ключів
вартістю 600 грн., бетономішалки
вартістю 1500 грн., досок, крокв, балок
вартістю 4500 грн., шланга вартістю 750
грн., кіс ручних 5 шт. вартістю 350 грн.,
круга циркулярки вартістю 190 грн.,
шліфовочного станка вартістю 320 грн.,
воза (гужової підводи) вартістю 750 грн.,
скутера вартістю 4000 грн., велосипеда
вартістю 500 грн., культиватора вартістю
350 грн., сан залізних вартістю 500 грн.,
сівалки на буряки вартістю 200 грн.,
плуга кінного вартістю 500 грн., рала
вартістю 400 грн., тачки вартістю 300 грн.,
двох корит залізних вартістю 1000 грн.
зварювального апарату вартістю 1000 грн.,
блоків в кількості 150 штук вартістю 900
грн., дубових колод в кількості 10 шт.
вартістю 1200 грн., шиферу в кількості 20
листів вартістю 500 грн., кабеля довжиною
10 метрів вартістю 100 грн., двох свиней
вагою по 50 кг вартістю 2000 грн., двох
стовпів залізо-бетонних вартістю 300
грн., швейної машинки вартістю 2000 грн.,
двох кобил загальною вартістю 17000 грн.,
циркулярної плити вартістю 2700 грн.,
цегли, каміння бутового вартістю 1000
грн., двох корів вартістю 1700 грн., теля
вартістю 2000 грн., 12 курей вартістю 480
грн., музичного центру вартістю 1000 грн.,
електроплитки з духовкою (б/у) вартістю
700 грн., пральної машини (б/у) вартістю 700
грн., газової плитки (б/у) вартістю 300
грн., ліжок в кількості 2 шт. вартістю 1600
грн., шафи вартістю 500 грн., унітаза
вартістю 1500 грн., свердловини на воду з
гідрофоном вартістю 5000 грн.,
оприскувача «Ера» вартістю 300 грн.,
вагонки дерев'яної в кількості 20 кв.м
вартістю 4000 грн., цегли вогнетривкої в
кількості 400 шт. (б/у) вартістю 1200 грн.,
камню бутового 10т вартістю 2000 грн., а
тому суд прийшов до висновку про
виключення його з поділу.

Таким чином, загальна вартість
рухомого майна, що підлягає поділу між
сторонами, з врахуванням вартості
трактора складає 49 879,90 грн.
(2500+2100+550+1200+1200+700+1200+1750+350+600+869,90+1585+2500+1235+250
0+1200+2700+25140).

Частиною 2 ст. 71 СК України
передбачено, що неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

З врахуванням встановлених в ході
судового розгляду обставин справи,
інтересів сторін та їх дітей,
дотримуючись засади рівності часток
подружжя, суд дійшов висновку, що з
рухомого майна позивачу слід виділити:
морозильну камеру - вартістю 2500 грн.,
телевізор - вартістю 2100 грн.,
мікрохвильову піч - вартістю 550 грн.,
доски - вартістю 1200 грн., блоки в
кількості 200 шт. - вартістю 1200 грн.,
супутникову антену - вартістю 700 грн.,
дрова - вартістю 1200 грн., плитку для
підлоги - вартістю 1750 грн.,
залізо-бетонні стовпчики - вартістю 350
грн., ванну акрилову - вартістю 600 грн.,
холодильник - вартістю 1585
грн., м'який куточок - вартістю 2500 грн.,
мебель кухонну - вартістю 1235 грн.,
мебель спальну - вартістю 2500 грн.,
стінку посудну - вартістю 1200 грн.,
умивальник з тумбою - вартістю 869,90 грн.,
всього на суму 22 039, 90 грн. Плуги
тракторні вартістю 2700 грн. залишити у
володінні відповідача ОСОБА_2

При цьому вимога позивача про
стягнення з відповідача вартості
трактора підлягає до часткового
задоволення в розмірі 5800,10 грн. з
урахуванням рівності часток сторін та
вартості виділеного їм рухомого майна.

Враховуючи, що позов задоволено
частково, у зв'язку із поділом майна
подружжя в рівних частинах, на підставі
ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на
користь позивача слід стягнути
понесені нею та документально
підтверджені судові витрати у справі
(а.с.1) в розмірі 315, 75 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, ч.3 ст.
209, ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.22, 28
КпШС України, ст.ст. 60-63, 65, 68-71 СК
України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Провести поділ спільної сумісної
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
65,6 кв.м, житлова площа 39,8 кв.м;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
65,6 кв.м, житлова площа 39,8 кв.м;

- залишити зазначене майно у спільній
частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Виділити у власність ОСОБА_1:

- морозильну камеру - вартістю 2500 грн.;

- телевізор - вартістю 2100 грн.;

- мікрохвильову піч - вартістю 550 грн.;

- доски - вартістю 1200 грн.;

- блоки в кількості 200 шт. - вартістю 1200
грн.;

- супутникову антену - вартістю 700 грн.;

- дрова - вартістю 1200 грн.;

- плитку для підлоги - вартістю 1750 грн.;

- залізо-бетонні стовпчики - вартістю 350
грн.;

- ванну акрилову - вартістю 600 грн.;

- холодильник - вартістю 1585 грн.;

- м'який куточок - вартістю 2500 грн.;

- мебель кухонну - вартістю 1235 грн.;

- мебель спальну - вартістю 2500 грн.;

- стінку посудну - вартістю 1200 грн.;

- умивальник з тумбою - вартістю 869,90 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2:

- плуги тракторні - вартістю 2700 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
компенсацію від ідеальної частки майна
подружжя в сумі 5 800 (п'ять тисяч
вісімсот) грн. 10 коп. та 315 (триста
п'ятнадцять) грн. 75 коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Волинської області через
Локачинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10 - денний
строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Локачинського районного суду
/підпис/ Т. О. Кідиба

З оригіналом згідно:

Суддя Локачинського районного суду
Т.О. Кідиба