АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 606/1260/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Малярчук В.В. Провадження №
22-ц/789/470/14 Доповідач - Щавурська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Фащевська Н. Є.,

при секретарі - Коваль О.І., Панькевич
Т.І.

з участю сторін - представника
апелянта ПАТ КБ "Надра" Прийдуна П.В.,
відповідача ОСОБА_2 і його представника
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" на рішення
Теребовлянського районного суду
Тернопільської області від 06 березня
2014 року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_2, третя особа
служба у справах дітей Теребовлянської
райдержадміністрації про звернення
стягнення на передане в іпотеку майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивач ПАТ КБ
«Надра» звернулося до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про звернення
стягнення на передане в іпотеку
нерухоме майно згідно договору від 21
грудня 2007 року, посвідченого приватним
нотаріусом Теребовлянського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстром № 547, а саме - квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 43,7 кв.м, житловою
площею 30,7 кв.м, що належить ОСОБА_2, в
рахунок погашення заборгованості по
кредитному договору № 2337/2007-Ф від 21
грудня 2007 року, яка становить 13743, 88
доларів США, що еквівалентно 109854 грн. 83
коп.

Рішенням Теребовлянського
районного суду Тернопільської області
від 06 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2
про звернення стягнення на передане в
іпотеку майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Надра" просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на його
незаконність, неправильне
застосування матеріального та
порушення норм процесуального права.

На думку апелянта, суд не звернув
уваги на докази, які свідчать про те, що
на момент укладення договору іпотеки
від 21.12.2007 року, у квартирі, що є
предметом іпотеки, були зареєстровані
лише позичальник ОСОБА_2 та його
дружина ОСОБА_5, записів про реєстрацію
неповнолітніх дітей дані докази не
містили. Суд помилково прийшов до
висновку, що на момент укладення
договору іпотеки у квартирі проживали
та були зареєстровані ОСОБА_6, 2002 р.н., та
ОСОБА_7, 2005 р.н.

У судовому засіданні представник
апелянта ПТА КБ "Надра" Прийдун П.В.
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 і його
представник адвокат ОСОБА_3
апеляційної скарги не визнали,
вважають рішення суду першої інстанції
законним і обгрунтованим, таким, що
скасуванню не підлягає.

Представник третьої особи -
служби у справах дітей, будучи належним
чином повідомленим про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, що у відповідності до ч.2 ст.305
ЦПК України, на думку колегії суддів, не
перешкоджає апеляційному розгляду
справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про звернення стягнення
на передане в іпотеку майно, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_2 в порушення вимог ч.3 ст.17 ЗУ "Про
охорону дитинства", ч.ч.2,3 ст.177 СК
України вчинив правочин без згоди
органу опіки і піклування, чим порушив
права неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають обставинам
справи, зроблені з дотриманням норм
закону.

Так, судом установлено, що 21
грудня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" в особі
філії ВАТ КБ "Надра" Тернопільське РУ та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ 2337/2007-Ф, згідно якого банк надав
позичальнику - відповідачу по справі
ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі 10000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,49 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 19 грудня 2022 року (а.с.10-13).

Виконання зобов'язання
позичальником за цим кредитним
договором забезпечено іпотекою -
квартирою АДРЕСА_1, належною на праві
власності відповідачу, шляхом
укладення того ж дня договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Теребовлянського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстром № 547 (а.с.14-15).

Умови договору кредиту
відповідачем належним чином не
виконувались, у зв'язку з чим на день
звернення до суду заборгованість
ОСОБА_2 за кредитним договором складала
13743, 88 доларів США, що еквівалентно 109854
грн. 77 коп., з яких - 9569, 22 долари США, що
еквівалентно 76486 грн. 77 коп. -
заборгованість за тілом кредиту ( в т.ч.
прострочено 532, 32 дол. США); 3246, 18 доларів
США - заборгованість за відсотками (в
т.ч. прострочено 3092,12 дол. США); 352,93 дол.
США - комісія (в т.ч. прострочено 340,17 дол.
США), 179,08 дол. США - пеня; 396,46 дол. США -
штраф (а.с.6-7).

Відповідно до ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Частиною 3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» передбачено, що
батьки або особи, які їх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки і
піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватись від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.44 своєї постанови від 30
березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», згідно зі
ст.32 ЦК України, ст.177 СК України та ст.17
Закону України «Про охорону дитинства»
батьки не мають права без дозволу
органу опіки та піклування укладати
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або спеціальній
реєстрації, відмовлятися від належних
дитині майнових прав, здійснювати
розподіл, обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи
(оглянутої судом будинкової книги),
неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані в
АДРЕСА_1 одночасно з батьками, а саме
01.12.2007 року (за двадцять днів до
укладення договору іпотеки) (а.с.51-53)

Таким чином, встановивши, що на
момент укладення договору іпотеки
право користування квартирою АДРЕСА_1
окрім ОСОБА_2 та ОСОБА_5, мали
неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
прийшов до вірного висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Доводи апелянта в частині надання
ОСОБА_6 недостовірних відомостей при
написанні заяви на видачу кредиту, і
зокрема, в частині відсутності у нього
дітей, на думку колегії суддів, не
можуть братися до уваги, оскільки
предметом судового розгляду в даній
справі не є дострокове виконання
зобов'язання і відшкодування завданих
іпотекодавцем збитків у зв'язку з
невиконанням іпотекодавцем обов'язку,
передбаченого ч.3 ст.6 ЗУ "Про іпотеку".

Що стосується копії будинкової
книги, долученої банком до матеріалів
справи, в якій відсутні відомості про
реєстрацію неповнолітніх синів ОСОБА_6
(а.с.98-99), то на думку колегії суддів, за
умови відсутності в матеріалах справи
будь-яких даних, підтвердженими
належними та допустимими доказами, які
б свідчили про підробку документів
саме ОСОБА_6, в наявності у кредитній
справі саме такої копії будинкової
книги, є вина працівника банку, який не
належним чином віднісся до своїх
службових обов'язків в частині звірки
копії документа з оригіналом. При
цьому, колегія суддів приймає до уваги
й те, що виходячи зі змісту банківської
діяльності, банк зацікавлений у видачі
кредитів. А той факт, що третя дитина
відповідача - донька ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6, яка народилася після
укладення договору іпотеки, в квартирі,
що є предметом іпотеки, зареєстрована
не була, на думку колегії суддів,
свідчить про добросовісне виконання
відповідачем умови письмової розписки
не реєструвати дітей до повного
погашення кредиту, наданій банку 21.12.2007
року (а.с.102).

Крім цього, ухвалення рішення про
відмову в позові у даній справі, не
позбавляє банк звернутися з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення існуючої за
кредитним договором заборгованості.

У відповідності до ст.308 Цивільного
процесуального кодексу України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Теребовлянського районного
суду Тернопільської області від 06
березня 2014 року ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування
немає.

Керуючись ст.ст. 305 ч.2, 307 ч.1 п.1; 308
ч.1, 313; 314 ч.1 п.1, 315 ч.ч.1, 2; 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1
п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" - відхилити.

Рішення Теребовлянського
районного суду Тернопільської області
від 06 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська