АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1848/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Суходольський
О.М. Доповідач в апеляційній інстанції
Єльцов В. О. РІШЕННЯ
29 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЄльцова В. О.суддівКарпенко
О. В. , Нерушак Л. В. при
секретаріПосипайко А.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
02 червня 2014 року по справі за позовом
Пат КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення боргу за договором кредиту.
Вивчивши матеріали справи,
колегія суддів, -
в с т а н о в и л а :
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу
за договором кредиту. Свої вимоги
обґрунтував тим, що відповідно до
року, укладеного між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_6, останній
отримав кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.
Свої зобов'язання по договору,
відповідач ОСОБА_6, не виконав і станом
на 06 травня 2014 року внаслідок
невиконання ним кредитних зобов'язань
сума його заборгованості перед
грн. заборгованість по процентах за
користування кредитом.
А тому, позивач був змушений звернутись
до суду, просить стягнути з ОСОБА_6
грн. та стягнути судові витрати.
Рішенням Черкаського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
позовні вимоги було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість по
договору кредиту від 05 березня 2005 року
№SAMDN4378 в сумі 26216,86 грн. Стягнуто
із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» судові витрати по справі,
що складаються із судового збору, в
сумі 262,17 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника апелянта
ОСОБА_6 -ОСОБА_9 про задоволення
апеляційної скарги, представника
позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»
Сенченкова І.Г. про безпідставність
апеляційних вимог, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає, а тому
відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Так судом першої інстанції було
встановлено, що 05 березня 2005 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було
укладено договір №SADMIN4378.
Відповідно якого ОСОБА_6 отримав кредит
розміром 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено,
що якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього кодексу.

Оскільки, відповідач зобов'язання по
договору не виконав і станом на 06
травня 2014 року внаслідок невиконання
ним взятих на себе кредитних
зобов'язань сума його заборгованості
перед позивачем складає: 26216,86 грн., з
яких 4209,72 грн. заборгованість за
кредитом, 22007,14 грн. заборгованість по
процентах за користування кредитом.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції неможливо погодитись
виходячи з наступного.

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції відповідач ОСОБА_6 подав
клопотання про застосування строків
позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Пунктом 9.12 договору передбачено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. може бути
розірвано на підставі заяви клієнта та
погашення заборгованості.

Крім того, пунктом 3.1 договору
визначено, що для надання послуг Банк
відкриває Клієнту Картрахунки, видає
Клієнту Карти, їх вид і термін дії
визначається у Заяві і у Пам'ятці
клієнта, підписанням якого Клієнт і
Банк заключає Договір про надання
банківських послуг. Датою укладення
Договору є дата відкриття рахунку,
вказівки у розділі «Відмітки Банку»
Заяви.

З пункту 1.1. договору від 05 березня 2005
року вбачається, що для виконання
операцій, вказаних у п.2 договору банк
відкриває клієнту картковий рахунок і
видає клієнту платіжну картку із її
строком дії на 2 роки, а погашення
заборгованості за договором, у тому
числі й відсотки, погашаються з 01 по 30
число кожного місяця.

Тобто строк погашення кредиту у
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці, а дія
картки закінчилась у листопаді 2006 року.

Дана обставина узгоджується з правовим
висновком Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 19 березня 2014
року у справі за №6-14 цс 14. Зокрема, у
правовому висновку передбачено, що
відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, що визначає
щомісячні платежі погашення кредиту та
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності
(ст.257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст.261
ЦК України), а не закінченням строку дії
договору.

Оскільки банк звернувся із позовом до
ОСОБА_6 у травні 2014 року, а строк дії
картки закінчився у листопаді 2006 року,
тобто через 8 років з часу закінчення
строку дії договору, а відповідачем
було подано заяву про застосування
строків позовної давності, тому
колегія суддів вважає, що хоча й
порушене право позивача підлягає
захисту, проте у задоволенні позову ПАТ
КБ «Приватбанк» необхідно відмовити у
зв'язку із пропуском останнім строку
позовної давності.

Посилання апелянта на те, що судом було
здійснено подвійне стягнення суми
заборгованості за тілом кредитом 4694,68
грн., так як раніше з нього вже було
здійснено стягнення згідно наказу від
05 квітня 2006 року суддею Черкаського
районного суду Черкаської області є
невірним, оскільки з наказу не
вбачається, що наведена сума є саме
заборгованістю за тілом кредиту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відповідачем надано належні докази в
підтвердження своїх апеляційних вимог,
тому судове рішення не може залишатися
в силі і підлягає скасуванню, оскільки,
ухвалено з невідповідністю висновків
суду обставинам справи, а тому не може
бути визнано законним і обґрунтованим
відповідно до вимог ст.ст. 213; 214 ЦПК
України, в зв'язку з чим підлягає до
скасування з постановленням нового
рішення згідно встановлених обставин
справи, - про часткове задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
по справі за позовом Пат КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення
боргу за договором кредиту - скасувати.

Ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову Пат КБ «ПриватБанк»
до ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором кредиту.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :