Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2014 р. Справа
№300/90/14-ц смт.Воловець
Воловецький районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Вотьканича В.А., за
участю: секретаря судового засідання
Бирак М.М., представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
треті особи Синевирська сільська рада
та Міжгірська державна нотаріальна
контора Закарпатської області про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
свідоцтва про право на спадщину за
законом, установив:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в
якому просив визнати недійсним
державний на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗК № 010322,
виданий Синевирською сільською радою
Міжгірського району Закарпатської
області на підставі рішення 18 сесії 22
скликання Синевирської сільської ради
народних депутатів від 30 січня 1998 року
ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,29 га
для обслуговування житлового будинку,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 89 в частині
передачі у власність 0,14 га які були в
постійному користуванні позивача, а
також визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом видане
ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,29
га, що розташована на території
Синевирської сільської ради і належала
ОСОБА_6 на підставі державного акта на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗК № 010322, виданого
Синевирською сільською радою
Міжгірського району Закарпатської
області на підставі рішення 18 сесії 22
скликання Синевирської сільської ради
народних депутатів від 30 січня 1998 року
за призначенням для обслуговування
житлового будинку.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_4
є спадкоємцем майна свого діда ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишивши
заповіт згідно з яким все своє майно
заповів позивачу, який був його внуком.
ОСОБА_4 успадкував майно за адресою
АДРЕСА_1, до складу якого ввійшов
житловий будинок з господарськими
спорудами. Біля будинку розташована
земельна ділянка площею 0,14 га, що була в
користуванні спадкодавця. Ця земельна
ділянка за рішенням загальних зборів
колгоспу «Червона Зірка» с. Синевир від
20 червня 1989 року була передана в
постійне користування позивача ОСОБА_4

30 січня 1998 року Синевирська сільська
рада прийняла рішення № 3 про передачу
у приватну власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_2, в той час як частина цієї
земельної ділянки площею 0,14 га вже
перебувала у постійному користуванні
позивача ОСОБА_4

На підставі рішення від 30 січня 1998 року
Синевирська сільська рада 25 лютого 1998
року видала ОСОБА_6 державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,29 га.

У 2005 році ОСОБА_6 помер, його майно разом
із земельною ділянкою площею 0,29 га
успадкувала дружина відповідач ОСОБА_5,
яка отримала нотаріально посвідчене
свідоцтво про право на спадщину за
законом 13 січня 2009 року.

Згідно з постановою Воловецького
районного суду від 19.10.2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_4 до Синевирської сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
області, третя особа ОСОБА_5 про
визнання незаконним та скасування
рішення суд визнав незаконним та
скасував рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради № 3 від 30
січня 1998 року про передачу у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,30 га для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_2, у частині,
що порушує права ОСОБА_4 щодо передачі
зазначеним рішенням у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,14 га, яка перебувала в
користуванні ОСОБА_4 за цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку в
АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що його право
користування земельною ділянкою
площею 0,14 га було порушене спочатку
рішенням Синевирської сільської ради
від 30 січня 1998 року, яким передано у
приватну власність земельну ділянку
ОСОБА_6, на підставі якого ОСОБА_6
передано цю земельну ділянку у
приватну власність, а після його смерті
ця земельна ділянка незаконно перейшла
у власність відповідачки ОСОБА_5

Під час розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги заявою від
30.04.2014 року і просив скасувати
державний акт в цілому та визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, згідно з яким
земельна ділянка площею 0,29 га з
частиною земельної ділянки позивача
перейшла у власність відповідачки
ОСОБА_5

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав покликаючись
на те, що відповідач ОСОБА_5 є
спадкоємцем майна свого чоловіка, яке
отримала в порядку передбаченому
законом і закону при спадкуванні не
порушила.

Представник Синевирської сільської
ради в судове засідання не прийшов,
подав заяву про розгляд справу без його
участі.

Представник Міжгірської нотаріальної
контори, залучений судом як третя особа
в судове засідання на виклик суду не
з'явився жодного разу.

Заслухавши представників позивача,
відповідача, дослідивши надані
сторонами письмові докази суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням зборів
уповноважених колгоспників колгоспу
«Червона Зірка» с. Синевир
Міжгірського району від 20 червня 1989
року позивачу ОСОБА_4 була передана в
постійне користування земельна
ділянка площею 0,14 га біля будинку, що
підтверджено протоколом № 3 зборів
уповноважених (а.с.28).

Ця обставина підтверджена також
архівною довідкою № 12/28-1 від 22.11.2010 року
(а.с.29).

25 лютого 1998 року ОСОБА_6 Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року за
призначенням для обслуговування
житлового будинку було видано
державний акт на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗК № 010322.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 19.10.2012
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_4 до Синевирської
сільської ради Міжгірського району
Закарпатської області, третя особа
ОСОБА_5 про визнання незаконним та
скасування рішення, суд визнав
незаконним та скасував рішення 18 сесії
22 скликання Синевирської сільської
ради № 3 від 30 січня 1998 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,30 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_2, у частині, що порушує права
ОСОБА_4 щодо передачі зазначеним
рішенням у приватну власність ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,14 га, яка
перебувала в користуванні ОСОБА_4 за
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку в
АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року зазначене рішення Воловецького
районного суду залишено без змін
(а.с.6-7).

Згідно ст. 152 Земельного кодексу
України, держава забезпечує громадянам
та юридичним особам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 статті 153 ЗК України
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених Кодексом та
іншими законами України.

Згідно з ч.1 статті 154 Земельного
кодексу України органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування без рішення суду не
мають права втручатися у здійснення
власником повноважень щодо володіння,
користування і розпорядження належною
йому земельною ділянкою або
встановлювати непередбачені
законодавчими актами додаткові
обов'язки чи обмеження.

Відповідно до ч.1 статті 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Вирішуючи позов суд виходить з того, що
ухваленням незаконного рішення 18 сесії
22 скликання Синевирської сільської
ради № 3 від 30 січня 1998 року про
передачу у приватну власність ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,30 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_2, було порушено право позивача
на користування земельною ділянкою
площею 0,14 га.

Оскільки зазначене рішення
Синевирської сільської ради скасоване
як незаконне постановою Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 19.10.2012 року, суд визнав, що слід
визнати також недійсним державний акт
на право приватної власності на землю,
виданий ОСОБА_6 на підставі незаконного
рішення, оскільки право власності
набуте в порушення закону і прав
позивача на цю ж земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 статті 1301 ЦК України
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно з ч.1 статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі досліджених документів суд
дійшов висновку, що право власності на
земельну ділянку було набуте
спадкодавцем ОСОБА_6 з порушенням
закону, а тому таке право не може
входити до складу спадщини і
спадкуванню не підлягає.

Необхідним для відновлення порушених
прав позивача на користування
земельною ділянкою є задоволення
позовної вимоги про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом, виданого ОСОБА_5 на земельну
ділянку площею 0,29 га, що розташована на
території Синевирської сільської ради
і належала ОСОБА_6 на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю серії ІІ-ЗК № 010322,
виданого з порушенням закону.

Суд відхилив доводи представника
відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_6
набув право власності на землю на
законних підставах, оскільки позивач
ОСОБА_4 26.01.1992 року дав згоду на
відчуження земельної ділянки площею 0,14
га, що була в його користуванні, на
користь ОСОБА_6 (а.с.44), оскільки копія
цієї згоди, яка є в матеріалах справи,
не має правового значення для
вирішення питання про законність
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради № 3 від 30
січня 1998 року про передачу у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки. Це
питання вирішено судовим рішенням, що
набуло чинності.

Керуючись статтями 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи Синевирська
сільська рада та Міжгірська державна
нотаріальна контора Закарпатської
області про визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на землю та свідоцтва про
право на спадщину за законом
задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК № 010322, виданий Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 89.

Визнати недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом видане ОСОБА_5 на
земельну ділянку площею 0,29 га, що
розташована на території Синевирської
сільської ради і належала ОСОБА_6 на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК № 010322, виданого Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року за
призначенням для обслуговування
житлового будинку.

Судові витрати в сумі 117 (сто
сімнадцять) гривень 79 копійок, що
сплачені при подачі позовної заяви,
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з часу
його проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через
Воловецький районний суд.

Головуючий
В.А. Вотьканич