АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 441/9998/12 22-ц/774/363/К/14
Справа №216/222/14-ц
Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/363/К/14
Категорія 20 (ІІІ)
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - Грищенко Н.М.,
Турік В.П.,

при секретарі - Кузьміній Н.В.

за участю: позивача- ОСОБА_1 та її
представника - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_4,

відповідача- ОСОБА_5,

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому
Розі цивільну справу за
апеляційною скаргою третьої особи
ОСОБА_6 на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 12
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу в
частині покупця, та про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У грудні 2012 року позивачка
звернулася з позовом до відповідачів
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу в частині покупця, та
про визнання права власності.

В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач зазначила, що у
2007 році вона разом зі своїм чоловіком
вирішила придбати квартиру АДРЕСА_1.
Вони зустрілися з продавцем ОСОБА_3,
визначилися з ціною у 15 500 доларів США,
та передали останній 12 500 доларів США
завдатку, а ОСОБА_3 передала їм ключі
від вказаної квартири та зобов'язалася
укласти договір купівлі-продажу після
оформлення спадщини на квартиру.
Протягом 2008-2009 років вони з чоловіком
робили ремонт у вказаній квартирі. У
зв'язку з тим, що чоловік від'їжджав на
заробітки до м. Москва, вони зі
спільного бюджету дали ОСОБА_5 3000
доларів США для передачі ОСОБА_3 Але у
2009 році до неї прийшла ОСОБА_3 з
проханням відати їй залишок коштів за
квартиру в сумі 3000 доларів США та
переоформити належним чином квартиру.
Вказану суму коштів вони взяли в борг у
ОСОБА_8 та відділи ОСОБА_3, а 19.07.2010 року
ОСОБА_5, ввівши в оману ОСОБА_3, сказавши
останній неправду, що ОСОБА_9 дозволив
їй стати покупцем спірної квартири,
19.07.2010р. уклала з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу спірної квартири.

Тому просила визнати ОСОБА_9 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, покупцем квартири АДРЕСА_1
за договором купівлі-продажу від 19.07.2010
року, встановити частки в праві
спільної сумісної власності подружжя
по ? частині за ОСОБА_9 та ОСОБА_1
квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, як за спадкоємицею першої
черги за законом, після смерті
чоловіка.

Рішенням Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 12
грудня 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано ОСОБА_9 покупцем квартири
АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу
від 19.07.2010 року.

Встановлено частки в праві
спільної сумісної власності
подружжя,що ОСОБА_9, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2,належало при житті на
праві власності, ОСОБА_1 належить на
праві власності, кожному з них, по ?
частині квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 51,4 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі третя
особа ОСОБА_6, донька ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі у зв'язку із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи. Зокрема зазначає, що
суд не взяв до уваги, що у 2007 році ОСОБА_3
не мала права вчиняти будь-яких дій
відносно спірної квартири так як вона
їй не належала. Дана квартира перейшла
їй у власність на підставі рішення
Тернівського районного суду м. Кривого
Рогу від 19.02.2010 року.

Для купівлі спірної квартири
АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 з чоловіком продала
квартиру АДРЕСА_2 і тому мала грошові
кошти для придбання вищевказаної
спірної квартири.

Також вважає, що суд вийшов за
межі позовних вимог так як у своєму
позові позивачка просила «Визначити за
ОСОБА_9 та нею по ? частці, а суд вирішив:
встановити частки в праві спільної
сумісної власності подружжя.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню а рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Згідно ст.. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Зокрема, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам,особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати внутрішній
волі, правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом та має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Їх невиконання є підставою для
визнання правочинів недійсними.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що оскільки
продавець спірної квартири ОСОБА_3
підтвердила намір ОСОБА_9 придбати у
неї квартиру по АДРЕСА_1 і факт передачі
ним коштів за спірну квартиру, що
підтвердили свідки,- то це вважається
доведеним для визнання договору
купівлі-продажу від 19.07.2010р. недійсним в
частині купівлі ОСОБА_5 у ОСОБА_3
спірної квартири, та визнання ОСОБА_9
покупцем зазначеної квартири за
договором купівлі-продажу від 19.07.2010р.

Проте колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
спірний договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 укладено між ОСОБА_3
(продавець) та ОСОБА_5 (покупець) 19 липня
2010 року (а.с.3).

Право власності на спірну квартиру, в
Комунальному підприємстві
Дніпропетровської обласної Ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентарізації» з 17 вересня 2010 року
зареєстроване за ОСОБА_5 (а.с.9), син якої
ОСОБА_9, який в свою чергу є батьком
третьої особи ОСОБА_6, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.11)

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1,
зазначила про те, що ОСОБА_5, при
укладанні спірного договору
купівлі-продажу, вищевказаної
квартири, ввела в оману ОСОБА_3,
відносно себе як покупця (а.с.3) і
належним покупцем є ОСОБА_9

Але на думку колегії суддів, всупереч
положень ст. ст. 10,60 ЦПК України, свої
позовні вимоги ОСОБА_1 не довела.

Договір купівлі - продажу від 19.07.2010р.
укладено відповідно до вимог ст.. 203 ЦК
України і відповідач ОСОБА_5,
категорично заперечує про придбання
спірної квартири її сином ОСОБА_9

Колегія суддів не вважає належним
доказом для визнання ОСОБА_9 покупцем
спірної квартири за договором від
19.07.2010р.- розписку від 07.03.2007 року, про те
що ніби то ОСОБА_9 передав ОСОБА_3
завдаток у сумі 12 500 доларів США та
зобов'язався сплатити, ще 3 000 доларів
США (а.с. 139)

В той час як вбачається зі змісту
договору купівлі-продажу, що
посвідчений нотаріусом, а саме п.2.1:
«продаж квартири за домовленістю
сторін вчиняється за 43 813,00 грн. які
отримані Продавцем від Покупця
повністю під час оформлення
договору»(а.с.6).

Тобто нотаріусом, було підтверджено, що
кошти за договором від 19.07.2010р. були
повністю передані покупцем ОСОБА_5
продавцеві ОСОБА_3 під час оформлення
договору купівлі-продажу, який
підписаний особисто ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Про наявність коштів у ОСОБА_5,
необхідних для придбання спірної
квартири, свідчить те, що 23.02.2008р.
ОСОБА_5, згідно договору
купівлі-продажу продала за 34 000 грн.
квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 74-75)

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання суду
першої інстанції при ухвалені рішення,
на пояснення свідків, як на доказ
придбання спірної квартири ОСОБА_9, так
як згідно п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 16.11.2009р.
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», зі змісту
абзацу другого частини першої ст.. 218 ЦК
України, не може доводитись свідченням
свідків не лише заперечення факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин, а й факт його
вчинення, а також виконання
зобов'язань, що виникли з правочину.

Щодо чеків на придбання будівельних
матеріалів, для ремонту спірної
квартири, наданих позивачем на
підтвердження своїх позовних вимог, на
які послався суд першої інстанції
ухвалюючи оскаржуване рішення, то вони
не містять даних про покупця
зазначених матеріалів, та про те що
вони були використані для ремонту сам е
спірної квартири, на думку колегії
суддів посилання на зазначені чеки, як
на допустимий та належний доказ по
справі, є безпідставним.

Виходячи із наведеного , колегія суддів
вважає, що рішення суду слід скасувати
з підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідністю висновків суду
обставинам справи (п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК
України), з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1,3 ч.1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу третьої особи
ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 12 грудня 2013 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу в частині
покупця, та про визнання права
власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:

Судді: