Справа № 367/2516/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чернов Д. Є.

при секретарі
Сулиган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
між ним та ОСОБА_2 (далі-Відповідач) 21
квітня 1999 року було укладено шлюб, який
31 березня 2014 року було розірвано.
Вказує, що 09 червня 2001 року, його мати
подарувала йому кошти в розмірі 16 500
грн., з яких він 09 червня 2001 року купив
житловий будинок незакінчений
будівництвом готовністю 98% з
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

В зв'язку з вище викладеним, просив
визнати за ним майнові права на
житловий будинок незакінчений
будівництвом з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позов підтримав в
повному обсязі, просив його задоволити.

Відповідач та її представник в судове
засідання з'явилися, позов не визнали,
просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового засідання, вивчивши по справі
письмові докази, вважає, що позов не
підлягає до задоволення із наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 квітня 1999 року
було укладено шлюб, що підтверджується
свідоцтвом про одруження сторін Серія
НОМЕР_1 (а.с.10). Судом встановлено, що 09
червня 2001 року ОСОБА_3 подарувала
ОСОБА_1 кошти в розмірі 16 500 грн., що
підтверджується договором дарування
грошей. Також, судом встановлено, що 09
червня 2001 року ОСОБА_1 купив житловий
будинок незакінчений будівництвом
готовністю 98% з надвірними будівлями,
що знаходиться в АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу житлового будинку
незакінченого будівництвом (а.с.13-14).

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Однак, суд відмовляє в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

Із представлених документів
вбачається, що спірне майно було
придбане ОСОБА_1 за відповідним
договором купівлі-продажу в період
перебування у шлюбі з Відповідачем.
Відповідно, визнання за позивачем
майнових прав на спірний будинок є
порушенням законних прав Відповідача
на володіння, користування та
розпорядження власністю.

Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України
майно, що є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доводи представника Позивача, що
майнові права на спірний будинок
належать Позивачу особисто через те, що
будинок був придбаний ним за власні
кошти, які йому подарувала мати, не
можуть бути прийняті до уваги за
недоведеністю.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскільки в судовому засіданні не
знайшов підтвердження факт набуття
позивачем спірної будинку за кошти, які
належали йому особисто, суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

На підставі ст. ст. 316, 317, 319, 321, 355, 368-369,
392 ЦК України, ст. ст. 57, 60 СК України,
керуючись ст. ст. 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 88, 212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов