Справа № 466/1401/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 травня 2014року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі головуючої судді
Білінська Г.Б.

при секретарі
Галоян К.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ЛКП «Тополдя-406» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЛКП
«Тополя-406» про зарахування суми
переплати за комунальні послуги,-

установив:

28.02.2014року ЛКП «Тополя-406» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в якому
просить постановити рішення, яким
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь
ЛКП «Тополя-403» 4787,06грн. заборгованості
за послуги теплопостачання та
820,19гривень за утримання будинку та
прибудинкової території.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про те, що на обслуговуванні
ЛКП «Тополя-406» знаходиться будинок
АДРЕСА_1. Відповідачі проживають у
квартирі АДРЕСА_1, який знаходиться на
обслуговуванні ЛКП «Тополя-406», а тому
повинні своєчасно вносити плату за
комунальні послуги. Однак, вони
порушили дані вимоги законодавства і
допустили заборгованість станом на
01.02.2014року в розмірі 4787,06гривень, а тому
вимушене звернутись до суду.

08.04.2014року ОСОБА_1 звернувся до ЛКП
«Тополя-406» про стягнення з ЛКП
«Тополя-406» на користь ОСОБА_1
766,43гривень надміру сплачених за
послуги з утримання житла та
прибудинкової території та зарахувати
їх в рахунок майбутніх платежів за
послуги з утримання житла та
прибудинкової території.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про те, що ЛКП «Тополя-406»
зобов'язано зробити перерахунок у
зв'язку з нарахуванням за утримання
будинків та прибудинкових територій
відповідно до рішення виконкому
Львівської міської ради від 30.09.2005року
№1032, яке визнано незаконним постановою
Львівського апеляційного суду від
11.12.2006року по справі №3/131-20/126А. ЛКП
«Тополя-406» використало незаконне
рішення виконкому Львівської міської
ради від 30.09.2005року №1032, для
виготовлення розрахунку вартості
спожитих комунальних послуг, згідно
яких у наступному незаконно нараховані
кошти.

Квартира АДРЕСА_1, є на балансі ЛКП
«Тополя-406» та ним обслуговується.
Згідно розрахунку сплачених коштів
понаднормово за період з 1 жовтня
2005року по 15 березня 2008року, відповідач
повинен повернути йому 766,43гривень. 27
січня 2010року ним була подана заява до
ЛКП «Тополя-406» про перерахунок. Листом
від 19.02.2010року ЛКП «Тополя-406» йому було
відмовлено у перерахунку.

В судовому засіданні представник
позивача Суптель Ю.В. позовні вимоги
підтримала повністю, давши пояснення
аналогічні тим, що викладені в поданій
до суду позовній заяві. Просила позов
задовольнити. Зустрічну позовну заяву
не визнала та заперечила проти її
задоволення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
позовні вимоги не визнав та заперечили
проти задоволення позову, покликаючись
на мотиви викладені в зустрічній
позовній заяві, яка долучена до
матеріалів справи. Просив у задоволені
позовної заяви відмовити, зустрічну
позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась з невідомих суду причин,
хоча про час та місце розгляду справи
була повідомлена належним чином, що
стверджується відмітками в журналі
реєстрації вихідної кореспонденції
суду.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши дійсні обставини,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 зареєстровані та
проживають в квартирі АДРЕСА_1, який
знаходиться на обслуговуванні ЛКП
«Тополя-406» та зобов'язані своєчасно
вносити плату за комунальні послуги.
Однак, така плата ними своєчасно не
вноситься та розмір боргу перед
позивачем складає 4787,06гривень.

Дані обставини стверджуються
долученими до справи розрахунком
заборгованості, довідкою з місця
проживання відповідачів, іншими
письмовими доказами.

Згідно ст. 162 ЖК України - плата за
комунальні послуги береться, крім
квартирної плати, за затвердженими в
установленому порядку тарифами. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» комунальні
підприємства по обслуговуванню та
ремонту житла зобов'язані здійснювати
обслуговування та ремонт
приватизованого житла, надавати
мешканцям комунальні та інші послуги
за державними розцінками і тарифами.
Утримання приватизованих квартир
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них, що врегульовано п.1
ст.10 вказаного Закону. Відповідно до п.17
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими
територіями власники квартир
багатоквартирних будинків зобов'язані
вносити на відповідний рахунок
власника будинку плату за
обслуговування і ремонт будинку.
Відтак, позивач правомірно проводить
нарахування за надані послуги та
направляє мешканцям повідомлення про
наявну заборгованість.

Судом встановлено, що даного обов'язку
відповідачі не виконують.

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Жодних дій, що свідчили б про визнання
відповідачами боргу, як це передбачено
ч.1 ст.264 ЦК України, згідно
представленої роздруківки
заборгованості, ними не вчинялось.
Поважності підстав пропуску строку
позовної давності позивачем не
доведено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
слід застосувати строк позовної
давності щодо вимог позивача про
стягнення заборгованості за період з
01.06.2010року по 28.02.2013року, оскільки він
пропущений ним без поважних причин і
відмовити у цій частині у позові про
стягнення суми заборгованості у
розмірі 2156,69гривень, а тому решту вимог
слід визнати підставними та такими, що
підлягають до часткового задоволення в
розмірі 1810,18гривень та за утримання
будинку та прибудинкової території в
розмірі 820,19гривень.

Що стосується зустрічного позову,
такий до задоволення не підлягає з
наступних мотивів.

Рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 30.09.2005року
№1032 «Про впорядкування тарифів на
послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій для населення
у м. Львові» був погоджений розрахунок
економічно обґрунтованих витрат
утримання будинків та прибудинкових
територій для населення у м. Львові у
розмірі 90,46коп. за 1кв.м. загальної площі
житла.

Для населення м. Львова були
встановлені граничні розміри тарифів
на послуги з утримання будинків та
прибудинкових територій, які
складаються з базового тарифу та
доплат до нього.

Керуючись ст.31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», міським
бюджетом були передбачені кошти на
різницю між затвердженим розміром
тарифів та економічно обґрунтованих
витрат на виробництво послуг з
утримання будинків та прибудинкових
територій. За період з 29.05.2003року до
30.09.2005року квартирна плата для
мешканців м. Львова нараховувалась
відповідно до рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від
06.06.2003року №484 «Про плату за
користування житлом (квартирну плату)
та за утримання житла для населення у
м. Львові».

Зазначений нормативно-правовий акт
втратив чинність згідно рішення
виконкому Львівської міської ради від
30.09.2005року №1032 «Про впорядкування
тарифів на послуги з утримання
будинків та прибудинкових територій
для населення у м. Львові», яке
скасовано відповідно до рішення
Львівського апеляційного суду м.
Львова від 11.12.2006року.

Відтак, у задоволенні зустрічного
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. 162 ЖК, ст. 623 ЦК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
користь ЛКП «Тополя-406» 2630 (дві тисячі
шістсот тридцять) гривень 37 (тридцять
сім) коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 до ЛКП «Тополя-406» про
зарахування суми переплати за
комунальні послуги - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Г. Б. Білінська