Головуючий суду 1 інстанції - Осіпенко
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 2/1207/3936/12
Провадження № 22ц/782/2021/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Матвєйшиної О.Б., Туренко
С.І.,

при секретарі- Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Луганська від 05 квітня 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування
,-

в с т а н о в и л а:

В лютому 2012 року позивач
звернулась до суду з заявою про
забезпечення позову, у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору дарування,
в якій просила накласти арешт на
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Луганська від 05 квітня 2012 року заява
позивача ОСОБА_3 про забезпечення
позову задоволена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати зазначену ухвалу суду та
відмовити в забезпеченні позову шляхом
накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів судової палати
приходить до наступного:

Задовольняючи заяву про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірну квартиру, суд виходив
з того, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду в подальшому
відповідно до ст. 151 ЦПК України, а тому
дійшов висновку про її
обгрунтованість.

Таких висновків суд дійшов
правильно.

Як вбачається з матеріалів
справи, спірна квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є
предметом спору.

У клопотанні про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майно відповідача позивач зазначає, що
невжиття таких заходів може дозволити
відповідачу провести відчуження
спірного майна, та тим самим позбавити
відповідальності, яка пов'язана з цим
майном.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України
позов може бути забезпечений
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

За таких обставин у суду були
підстави для прийняття заходів
забезпечення позову.

Доводи апелянта та посилання на
зміст ч.3 ст. 153 ЦПК України про те, що
заяву про забезпечення позову було
розглянуто у відсутності сторін, не
заслуговує на увагу, оскільки
відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Доводи апелянта про те, що після
прийняття рішення ОСОБА_2 не була
направлена копія ухвали суду, не може
бути прийнято до уваги, оскільки ця
обставина не позбавляє її права
звернутися до суду для оскарження
вказаної ухвали, що і було зроблено
останньою.

Тобто, порядок вирішення цього
питання судом дотримано.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що при постановленні ухвали про
забезпечення позову судом дотримані
вказані вище вимоги
цивільно-процесуального закону та
враховані роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року N 9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Ухвала суду є мотивованою, а
висновки суду достатньо
обґрунтованими, отже, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм процесуального та
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи і не містять
передбачених законом підстав для
скасування або зміни оскаржуваної
ухвали суду.

Вибраний судом захід
забезпечення позову є співмірним
заявленим вимогам, шкоди іншим особам
цим заходом не заподіяно.

У відповідності зі ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу
без змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу
суду першої інстанції і постановляє
ухвалу з цього питання, якщо воно було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
або при правильному вирішенні було
помилково сформульовано суть
процесуальної дії чи підстави її
застосування;

3) скасовує ухвалу і передає
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, якщо останній порушив
порядок, встановлений для його
вирішення.

За таких обставин, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваної ухвали суду
першої інстанції, оскільки вона
постановлена з дотриманням вимог
закону і доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції, зроблених в
ухвалі, яка оскаржується, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а ухвала суду залишенню без змін.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м. Луганська від 05 квітня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
дарування - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
Луганської області набирає чинності
негайно та може бути оскаржена до
касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
проголошення.

Головуючий:
Судді: