У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,-розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення
грошових коштів, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», подану представником
Шулікою А.В., на рішення Садгірського
районного суду м. Чернівці від 24 грудня
2013 року та рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 20 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ
«А-Банк») звернулося до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що відповідно до укладеного між
ними та ОСОБА_6 договору від 22 лютого 2008
року, остання отримала кредит у розмірі
4 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач не виконала
належним чином свої договірні
зобов'язання і станом на 13 вересня 2013
року за нею рахувалася заборгованість
у загальному розмірі 27 877 грн. 96 коп., яка
складається з: 3 878 грн. 66 коп.
заборгованості за кредитом, 14 595 грн. 59
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 7 600 грн.
заборгованості по комісії, а також
штрафу: 500 грн. (фіксована частина) та 1 303
грн. 71 коп. (процентна складова), яку
позивач просив стягнути в судовому
порядку.

Рішенням Садгірського районного суду
м. Чернівці від 24 грудня 2013 року в
задоволенні позову ПАТ «А-Банк»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 20 березня 2014
року рішення районного суду скасовано,
в задоволенні позову ПАТ «А-Банк»
відмовлено, з інших підстав.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування ухвалених у
справі судових рішень, мотивуючи свої
доводи неправильним застосуванням
судами норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
із направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані у справі судові рішення
вказаним вимогам не відповідають.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 лютого 2008 року між
закритим акціонерним товариством
комерційним банком «Приватбанк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Приватбанк»
(далі - ПАТ «Приватбанк») та ОСОБА_6 було
укладено договір, відповідно до умов
якого, остання отримала кредит у
розмірі 4 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з невиконанням
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 13 вересня 2013 року
мала заборгованість у загальному
розмірі 27 877 грн. 96 коп.

Місцевий суд, встановивши
вищезазначені обставини у справі, а
також те, що останній платіж на
погашення боргу за кредитним
договором від 22 лютого 2008 року
ОСОБА_6 було проведено 23 березня 2008
року, дійшов висновку, що саме з березня
2008 року позивачу було відомо про
порушення свого права, але з позовом до
суду останній звернувся лише
9 жовтня 2013 року, що свідчить про
пропуск позивачем строку позовної
давності на звернення до суду з даним
позовом.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, суд апеляційної інстанції не
погодився з такими висновками
місцевого суду й ухвалив нове рішення у
справі, вказавши на неналежного
позивача у справі.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених ЦПК України.

Розглядаючи справу, місцевий суд у
порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не
сприяв всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, зокрема, суд залишив
поза увагою існування договору про
надання послуг № 1.07 від 1
листопада 2007 року та додаткової угоди
№ 1 від 26 грудня 2007 року, укладені між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «А-Банк» (а.с.
90-95). У жовтні 2013 року з позовом
до суду про стягнення заборгованості з
ОСОБА_6 за кредитним договором від 22
лютого 2008 року звернулося ПАТ «A-Банк»
на підставі договору про надання
послуг № 1.07 від 1
листопада 2007 року та додаткової угоди
№ 1 від 26 грудня 2007 року, укладеного між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «А-Банк».

Отже, суд першої інстанції не
визначився з складом осіб, які повинні
брати участь у справі та у порушення
вимог ст. ст. 10, 33 ЦПК України не вирішив
питання щодо залучення до участі у
справі у якості сторони ПАТ КБ
«Приватбанк», який був стороною
договору про надання послуг № 1.07 від 1
листопада 2007 року та додаткової угоди
№ 1 від 26 грудня 2007 року.

Разом з тим, апеляційний суд
встановивши наявність договору про
надання послуг № 1.07 від 1 листопада 2007
року та додаткової угоди № 1
від 26 грудня 2007 року, не мав
процесуальної можливості усунути
недоліки, допущені місцевим судом.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду і цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
подану представником Шулікою А.В.,
задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м.
Чернівці від 24 грудня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 20 березня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана