У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 18 березня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Миргородської
міської ради, відділу держкомзему у м.
Миргороді, управління держземагенства
у Миргородському районі, ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні проїздом загального
користування,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, у якому
просив визнати незаконним та скасувати
рішення Миргородської міської ради
Полтавської області від 06 березня 2007
року, визнати недійсним державний акт
на право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_3 28 січня 2008 року,
зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати у
користуванні проїздом загального
користування.

Позовні вимоги мотивував тим, що у
порушення вимог земельного
законодавства ОСОБА_3 передано у
власність землі загального
користування населених пунктів, а саме:
проїзд до належного йому будинку з
надвірними спорудами, на якому
відповідач встановила металеві
хвіртку та ворота, унаслідок чого
значно обмежено користування належною
йому земельною ділянкою та доступ до
гаража й вигрібної ями.

Рішенням Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 лютого 2014 року позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано рішення Миргородської
міської ради Полтавської області від 6
березня 2007 року «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів та передачу у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 1 000 кв. м, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
земельну ділянку площею 671
кв. м для ведення садівництва, за
адресою: АДРЕСА_1, та встановлення
земельного сервітуту» в частині, що
стосується земельної ділянки площею 1
000 кв. м для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 1 000 кв. м, кадастровий номер
:50:060:0038, цільове призначення для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
спору, розташованої по АДРЕСА_1, виданий
28 січня 2008 року на ім'я

ОСОБА_3

Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити проїзд
загального користування до
будинковолодіння АДРЕСА_2, який
належить ОСОБА_2 від металевих воріт та
хвіртки та не перешкоджати йому у
користуванні цим проїздом.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 18 березня
2014 року рішення Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 05 лютого 2014 року скасовано
та ухвалено нове про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги, змісту
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив із того,
що спірна земельна ділянка не є
проїздом для загального користування
та відноситься до землі, необхідної для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, що належить
відповідачу.

Ухвалюючи рішення у справі,
апеляційний суд правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до Миргородської
міської ради, відділу держкомзему у м.
Миргороді, управління держземагенства
у Миргородському районі, ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним
та скасування рішення, визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку,
зобов'язання не перешкоджати у
користуванні проїздом загального
користування, за касаційною скаргою на
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 18 березня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак