Справа № 539/1786/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Іващенко Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа реєстраційна
служба Лубенського міськрайонного
управління юстиції про зменшення
розміру обов»язкової частки у
спадщині,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_4 про зменшення розміру
обов»язкової частки у спадщині,
мотивуючи тим, що його матір ОСОБА_5 є
донькою відповідачки ОСОБА_4, тобто
його бабусі. Під час життя його матір,
розуміючи свої родинні стосунки,
рівень матеріального забезпечення
можливих спадкоємців та існуючі
реальні взаємовідносини із рідними,
змінила свій заповіт, 04.09.2013 року склала
новий заповіт. На випадок своєї смерті
висловила свою волю - все своє майно,
яким вона буде володіти на момент
смерті, вона повіла йому. ІНФОРМАЦІЯ_2
його мати померла. Після смерті ОСОБА_5
відкрилася спадщина у вигляді
домоволодіння АДРЕСА_1 у складі
житлового будинку «А-1», загальною
площею 65,9 м2, житловою площею 49.9 м2;
сарай-гараж «Б», погріб під «Б», саж «В»,
вбиральня «Г», огорожа № 1-2, зливна яма
№3, колодязь №4. Дане домоволодіння
належало спадкодавцю на праві
власності на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 15.03.2004 р. та зареєстроване в КП
«Лубенське МБТІ» в реєстровій книзі №
84 за реєстровим № 9968 16.03.2004 року. Єдиним
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_5 є тільки він. На момент смерті
спадкодавиці є живою її матір ОСОБА_4,
яка є пенсіонеркою за віком, тобто є
непрацездатною. Також у спадкодавиці є
і рідна донька, його рідна сестра
ОСОБА_6, яка є інвалідом 3-ї групи, а тому
також вважається непрацездатною.
Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкоємця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). ОСОБА_6 та ОСОБА_4
було подано до нотаріальної контори
заяви про прийняття спадщини та
документи на підтвердження права на
отримання обов'язкової долі у спадщині.
03.04.2014 року державним нотаріусом Другої
Лубенської державної нотаріальної
контори у видачі свідоцтва про право на
спадщину їм було відмовлено у зв'язку
із непредставленням ними нотаріусу
оригіналів правоустановних документів
на спадкове майно. ОСОБА_4 15.04.2014 року
звернулась до Лубенського
міськрайонного суду з вимогою визнати
за нею право власності в порядку
спадкування обов'язкової частки у
спадщині на 1/6 частину спадщини.
Рішенням Лубенського міськрайонного
суду від 19.05.2014 року по справі №539/1354/14-ц
її позов був задоволений повністю, за
нею визнано в порядку спадкування
обов'язкової частки у спадщині право
власності на 1/6 частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Вважає, що відповідачка ОСОБА_4
після смерті своєї доньки не може
отримати той розмір обов'язкової
частки (1/6 частину), яка їй припадає по
закону. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1241 ЦКУ,
розмір обов'язкової частки у спадщині
може бути зменшений судом з
урахуванням відносин між спадкоємцем
та спадкодавцем, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. Між ними не існувало
доброзичливих відносин, які мають бути
між донькою та матір'ю. Вони вже багато
років не спілкувались, навіть
ставились ворожнече одна до одної.
Причиною таких відносин було те, що
після смерті 31.03.2011 року його дядька
ОСОБА_8 залишилось домоволодіння у селі
Олександрівка Лубенського району
Полтавської області, у якому він жив
разом із ОСОБА_4 Вона була єдиною
спадкоємицею цього майна про закону,
успадкувала його. Але це майно припало
до ока його сестрі ОСОБА_6 і вона,
давлячи на жалість і те, що у нього та
його матері є житло, а вона є інвалідом,
і живе у гуртожитку, стала умовляти
ОСОБА_4 віддати їй цю хату. Його мати
була проти такої передачі, знаючи
марнотратний характер ОСОБА_6 про що
прямо відговорювала ОСОБА_4 З того часу
його матір зненавиділи і ОСОБА_6, і
ОСОБА_4 Вони обидві чомусь побачили у
його матері якусь загрозу для себе.
Вони обидві стали умисно віддалятись
від його матері, припинили з нею
спілкуватись, навіть заборонили їй та
йому приїздить до них у село
Олександрівка, хоча раніше мати та він
там з дозволу дядька багато років
обробляли город. Одного разу мати
приїхала на свято у Олександрівку, але
ОСОБА_4 вже пізно у вечорі не пустила її
у хату на ніч, а мати була змушена
ночувати у знайомих. ОСОБА_4 хату в
Олександрівці передала ОСОБА_6, а та її
продала. Куди були витрачені від
продажу хати кошти невідомо. Мати їм
про цей вчинок постійно вказувала, їх
це дратувало, вони ще більше від моєї
матері віддалялись, зненавиділи її.
Ненависть ОСОБА_4 до матері
перекинулась і на нього , що стало
причиною повністю вигаданої заяви на
нього у міліцію. Коли матір у серпні 2014
року внаслідок тяжких хвороб потрапила
у реанімацію, а потім практично місяць
знаходилась на стаціонарному
лікуванні, її рідна матір жодного разу
до неї у лікарню не прийшла, не
подзвонила їй, не передала гостинця,
станом її здоров'я не поцікавилась.
Таке ставлення ОСОБА_4 до своєї рідної
доньки яскраво проявилось навіть під
час поховання матері. У присутності
великої кількості свідків ОСОБА_4
підійшла до тіла матері, яка лежала у
труні, і з неприхованою злістю стала
куражитись, висловлюючись так, нібито
раділа смерті своєї доньки. Приписи
закону не дозволяють повністю
позбавити ОСОБА_4 права у обов'язковій
частці спадщини. Однак, на підставі
викладеного, вважав , що, враховуючи
дійсні відносини між спадкоємицею та
її померлою рідною донькою, розмір
обов'язкової частики ОСОБА_4 має бути
судом обов'язково значно зменшений до
максимально можливого мінімуму, до 1/100
частини.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_1
прохав суд : у спадщині, яка відкрилась
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5,
розмір обов'язкової частки для
спадкоємця ОСОБА_4 зменшити з 1/6
частини до 1/100 частини домоволодіння
АДРЕСА_1 у складі житлового будинку
«А-1», загальною площею 65,9 м2, житловою
площею 49.9 м2; сарай-гараж «Б», погріб
під «Б», саж «В», вбиральня «Г», огорожа
№ 1-2, зливна яма №3, колодязь №4.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
позов підтримали, прохали його
задовольнити, обгрунтовували позовні
вимоги обставинами, викладеними в
позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
задоволенні позову прохав відмовити,
мотивуючи відсутністю передбачених
законом для цього підстав. Пояснив, що
фактично має місце наявний спір між
братом і сестрою, а саме позивачем та
ОСОБА_6 за спадщину. Ніяких аморальних
чи протиправних дій ОСОБА_4 по
відношенню до своєї доньки померлої
ОСОБА_5 не вчиняла. Починаючи з 2011 року
ОСОБА_4 тяжко хворіла, в 2012 перенесла
складну операцію на очах , фактично є
непрацездатною, що з об»єктивних
причин перешкоджало їй опікуватися
ОСОБА_5 , провідувати її. Також ОСОБА_4
має тяжкий матеріальний стан, є
пенсіонеркою. Домоволодіння в АДРЕСА_2
була вимушена реалізувати, оскільки
проживала там сама та не могла його
самотужки доглядати, а також
потребувала коштів на лікування.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Лубенського
міськрайонного управління юстиції в
судове засідання не з»явився, про
причини неявки свого представника
Реєстраційна служба Лубенського
міськрайонного управління юстиції суд
не повідомляла.

З»ясувавши обставини справи на
підставі доказів, наданих особами, які
беруть участь у справі, суд вважає за
необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

На підставі доказів, наданих
особами, які беруть участь у справі,
судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_5 , донька відповідачки ,
ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася
спадщина у вигляді домоволодіння за
адресою АДРЕСА_1 , яке належало їй на
праві власності відповідно до
свідоцтва про право власності САА №
548113.

За життя ОСОБА_5 04.09.2013 року склала
заповіт, за яким усе своє майно, де б
воно не знаходилось і з чого б воно не
складалось заповіла своєму сину -
позивачу по справі ОСОБА_1

Враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_5,
відповідачка ОСОБА_4 була
непрацездатна, то вона, має право на
обов'язкову частку на спадщину, що
відкрилась після смерті її доньки
ОСОБА_5 у відповідності до ст. 1241 ЦК
України.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 19.05.2014
року у справі №539/1354/14-ц за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності на обов»язкову частку у
спадщині, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено та визнано за ОСОБА_4 право
власності в порядку спадкування після
смерті дочки ОСОБА_5 померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 на обов'язкову частку
спадкового майна в розмірі 1/6 частини
домоволодіння , що складається з:
житлового будинку " А-1", сарай-гаражу "
Б", погребу під " Б" , сажу "В", вбиральні "
Г", огорожі № 1-2, зливної ями № 3,
колодязю № 4, розташованих в АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
розмір обов'язкової частки у спадщині
може бути зменшений судом з
урахуванням відносин між цими
спадкоємцями та спадкодавцем, а також
інших обставин, які мають істотне
значення.

З допитаних у судовому засіданні
показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10,
ОСОБА_11 вбачається, що на час смерті
ОСОБА_5 відносини між нею та її матір»ю
ОСОБА_4 були напружені.

Разом із тим, як вбачається із показань
свідка ОСОБА_9 їх відносини
погіршилися після того, як
відповідачка ОСОБА_4 отримала
«німецькі марки» та не розподілила їх
так, як вказувала ОСОБА_5, бо нібито
ОСОБА_4 віддала всі їх своєму сину
ОСОБА_8 (нині покійному), а не поділила
їх із ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що відносини
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були нормальні, а
погіршилися після того, як помер син
відповідачки - ОСОБА_8 у зв»язку з тим,
що ОСОБА_5 хотіла його хату оформити на
себе , однак будинок на себе оформила
ОСОБА_4 , а потім продала його , проти
чого заперечувала ОСОБА_5

В той же час, як пояснювали свідки
ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 їздила
додому до ОСОБА_4, возила їй їсти,
допомагала по господарству , прала її
речі, а ОСОБА_4 цю допомогу приймала.

Таким чином, суд вважає за
необхідне зазначити , що станом на час
смерті ОСОБА_5 відносини між нею та
ОСОБА_4 були складними та періодично
конфліктними, разом із тим підстав
вважати винною у цих конфліктах ОСОБА_4
у суду не має.

Разом із тим, ч. 1 ст. 1241 ЦК
України як підставу для зменшення
розміру обов'язкової частки у спадщині
передбачає не лише відносин між
спадкоємцями та спадкодавцем, а також і
інші обставини, які мають істотне
значення.

Так, суд вважає за необхідне
зазначити, що станом на даний час
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, має похилий вік, є
непрацездатною, отримує незначну
пенсію у розмірі 1214,96 грн., не має у
власності ніякого нерухомого майна ,
крім частки у нерухомому майні
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_5 щодо зменшення якої
фактично заявлено дані позовні вимоги.
ОСОБА_4 має незадовільний стан
здоров»я, оскільки в 2012 році перенесла
операцію на очах. З урахуванням
викладеного, віку, стану здоров»я
відповідачки, суд критично ставиться
до обґрунтування позову в тій частині,
що ОСОБА_4 нібито не відвідувала ОСОБА_5
тоді, коли остання перебувала на
лікуванні та вважає дані обставини
такими, що не є достатньою підставою
для задоволення позову та зменшення
розміру обов'язкової частки у спадщині.

Відповідно до п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» від 30.05.2008 року N 7 суд
може зменшити розмір обов'язкової
частки у спадщині з урахуванням
відносин між спадкоємцем та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення, зокрема
майнового стану спадкоємця.

Таким чином, беручи до уваги всі
обставини справи в сукупності, в тому
числі вік, стан здоров»я, матеріальний
стан спадкоємця - відповідача, яка
отримує не значну пенсію, яка є її
єдиним джерелом існування, відсутність
у її власності іншого нерухомого
майна, крім частки у нерухомому майні
щодо зменшення якої заявлено дані
позовні вимоги, суд вважає, що підстав
для задоволення позову, а також для
зменшення розміру обов'язкової частки
у спадщині не має.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК
України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа реєстраційна служба
Лубенського міськрайонного управління
юстиції про зменшення розміру
обов»язкової частки у спадщині -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Іващенко Ю. А.