Справа № 159/2850/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Восковська О.А. Провадження
№ 22-ц/773/1152/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області

в складі: головуючого судді - Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу
та стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 06 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 06 червня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, зареєстрований 18.09.2009 року
відділом РАЦСу по м.Ковелю
Ковельського МРУЮ Волинської області,
актовий запис №407. Після розірвання
шлюбу прізвище позивача залишено
«ОСОБА_1». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі по 300грн. щомісячно на кожну
дитину, до досягнення старшою дитиною
повноліття, починаючи з 07.05.2014 року.
Рішення суду в межах суми платежу
аліментів за один місяць допущено до
негайного виконання.

Позивач подала апеляційну скаргу на
зазначене рішення. Вважає його
незаконним та необґрунтованим із-за
неповного з'ясування та недоведення
обставин, які мають значення для справи
та неправильного застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права. Просить рішення
суду першої інстанції скасувати в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі по 300грн. щомісячно на кожну
дитину. Ухвалити нове рішення, яким
присудити з відповідача на її користь
кошти на утримання (аліменти) дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в
розмірі 1500грн. щомісячно із дня
пред'явлення позову і до повноліття
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а в подальшому в
розмірі 750грн. щомісячно до повноліття
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу в них народилося двоє
дітей - дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на
утриманні матері. Між сторонами не
досягнуто згоди щодо розміру
аліментів, які необхідні для утримання
дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягненню нею повноліття.

Згідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначені розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
інші обставини, що мають істотне
значення.

Згідно із ч.1 ст.184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає
підстави для висновку, що за загальним
правилом спосіб виконання батьками
свого обов'язку по утриманню
неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті
аліментів, залежить від домовленості
між ними, однак, у разі відсутності
такої домовленості той із батьків, з
ким проживають діти, має право
звернутися до суду із відповідним
позовом і в такому разі аліменти на них
можуть бути присуджені в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції обґрунтовано
прийшов до висновку про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
двох дітей в користь позивача у твердій
грошовій сумі по 300грн. щомісячно. При
цьому виходив з того, що відповідач з
15.10.2012 року і по даний час перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
виконкому Ковельської міськради, є
отримувачем допомоги в розмірі 4,80 грн.
по догляду за матір'ю ОСОБА_6, інвалідом
І групи. Матір відповідача ОСОБА_6
потребує постійного стороннього
догляду.

Таким чином встановлено, що у платника
аліментів є непрацездатна матір, а тому
заперечення позивача щодо даної
обставини не заслуговують на увагу.

Визначаючи розмір аліментів, суд
врахував матеріальний стан сторін,
стан здоров'я дітей та платника
аліментів, наявність непрацездатних
осіб у платника аліментів, всі
обставини справи та докази, що подані
сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Всупереч наведеним нормам позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
своїх доводів щодо збільшення розміру
аліментів до 1500грн.

Оскільки судом визначено розмір
аліментів у відповідності до ст.184 СК
України у твердій грошовій сумі, то
норма ст.182 СК України про мінімальний
розмір аліментів на дані
правовідносини не поширюється.
Частиною третьою ст.184 СК України
встановлено, що якщо розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, менше мінімального розміру,
передбаченого частиною другою статті
182 цього Кодексу, то дитині
призначається відповідно до закону
державна допомога в розмірі різниці
між визначеним розміром аліментів і 30
відсотками прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на
порушення права позивача щодо участі в
судовому засіданні. З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 02 червня
2014 року подала до суду заяву, у якій
просить справу розглядати у її
відсутності (а.с.15) та була належним
чином повідомлена про судове засідання
на 06 червня 2014 року, що підтверджується
розпискою про одержання судової
повістки (а.с.18). Отже, судом розглянута
справа у відсутності позивача за її
заявою, належним чином повідомленої
про час і місце розгляду справи, і норми
процесуального права при цьому не були
порушені.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду. Рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 06 червня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді