АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4530/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шабанов А.М. Доповідач - Дерев'янко
О.Г. Категорія 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати по
цивільним справам Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого
Дерев'янка О.Г.,

суддів
Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі
Філіній Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3

на ухвалу судді Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року про
скасування заходів забезпечення
позову

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про розірвання договору та стягнення
коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання договору позики
від 04 червня 2008 року недійсним та
фіктивним, -

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 13
березня 2014 року розглянута заява
ОСОБА_5 від 10.07.2012 року про скасування
заходів забезпечення позову у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
розірвання договору та стягнення
коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про визнання договору позики
від 04 червня 2008 року недійсним та
фіктивним.

Скасовано заходи забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до
ухвали Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 16
липня 2010 року.

Скасовано заходи забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
житловий будинок АДРЕСА_1 та заборона
Комунальному підприємству
Дніпропетровського району "Бюро
технічної інвентаризації" робити
будь-які зміни в електронному Реєстрі
прав власників нерухомого майна щодо
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно
до ухвали Київського районного суду
м.Одеси від 20 липня 2010 року.

(т. 3 а.с.230, т. 5 а.с.27-30)

Не погодившись з ухвалою ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою та
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права просив ухвалу
скасувати, заяву ОСОБА_5 залишити без
задоволення. (т. 5 а.с.35-39)

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає,що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Скасовуючи заходи забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що майно на яке накладено арешт, а
саме будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5
на підставі свідоцтва про право
власності від 20 жовтня 2008 року, та не
належить боржнику - ОСОБА_4. Крім цього,
суд послався на те, що 16 вересня 2010 року
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали договір про
поділ майна, придбаного як спільна
сумісна власність подружжя, п.3.1. якого
передбачено, що будинок АДРЕСА_1
належить ОСОБА_5.(т. 3 а.с.237)

Проте з такими висновками суду
повністю погодитись не можна.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Види забезпечення позову
передбачені ст.152 ЦПК України.

За положеннями ч.3 ст.154 ЦПК
України заходи забезпечення позову
можуть бути скасовані судом, який
розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається,
що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
боргу забезпечено ухвалою
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 16 липня
2010 року, а також ухвалою Київського
районного суду м.Одеси від 20 липня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу. В числі
майна, яким забезпечено позов,
значиться будинок АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
питання щодо скасування заходів
забезпечення позову було предметом
неодноразового розгляду як суду першої
інстанції, так і апеляційних судів. (том
2- виділені матеріали, том 3 а.с.261-262, том
4,5)

Питання щодо забезпечення позову та
скасування заходів забезпечення
позову вирішувалось судами
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська та Суворовського
районного суду м. Одеси.(т. 1 а.с.26, т.2
а.с.22, т.4 а.с.159-160,247).

Ухвалою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 09 вересня 2010 року справи
об'єднано в одне провадження. (т.1 а.с.41)

Рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2012 року скасовано
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 17
жовтня 2011 року, постановлено нове
рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 - 2 143 279 грн. на відшкодування
боргу та судові витрати. В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про визнання договору позики недійсним
відмовлено(т. 3 а.с.211-213).

Відповідно до п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22.12.2006 року "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", роз'яснено судом,
що заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

З матеріалів справи, а також
пояснень представників сторін
вбачається, що рішення суду щодо
стягнення з відповідачки ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 боргу у сумі 2143279 грн. не
виконано.

Скасовуючи заходи забезпечення
позову, суд першої інстанції
необґрунтовано послався як на підставу
для скасування заходів забезпечення
позову наявність укладеного 16.09.2010 р.
між ОСОБА_4 договору про поділ майна,
яке придбано ними як спільна сумісна
власність подружжя, оскільки майно,
зокрема будинок АДРЕСА_1 вже було
предметом забезпечення позову.

Суд першої інстанції не врахував, що
право власності на будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності від 20
жовтня 2008 року, а не на підставі

договору від 16 вересня 2010 року. Таким
чином вбачається, що договір про поділ
майна укладений після постановлення
судами ухвал про забезпечення позову.

Посилання апелянта на те, що право
ОСОБА_4 на відповідну ? його частину, як
мано придбане під час шлюбу, та можливе
відчуження будинку ОСОБА_5, що
унеможливить виконання рішення суду
заслуговують на увагу.

Оскільки а ні сторони по справі, а
ні ОСОБА_5 із питанням щодо скасування
заходів позову в ? частині не
звертались, колегія суддів вважає за
необхідне ухвалу Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року скасувати
в цілому, з постановленням нової ухвали
з цього питання, якою ОСОБА_5 у
задоволенні заяви про скасування
заходів забезпечення позову -
відмовити.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,312,315 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 13 березня 2014 року
скасувати.

ОСОБА_5 у задоволенні заяви про
скасування заходів забезпечення
позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий-

Судді-