Справа № 755/9518/14-ц
Провадження № 2/755/3150/14
УХВАЛА

"11" квітня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м.
Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового приміщення.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що позовна заява не
відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного
процесуального кодексу України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтереси юридичних осіб,
інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України
визначено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 119
Цивільного процесуального кодексу
України позовна заява, серед іншого,
повинна містити: зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; перелік документів, що
подаються до заяви.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави та кож необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Як убачається із змісту позовної заяви,
предметом спору є звернення стягнення
на нерухоме майно, належне на праві
власності відповідачці ОСОБА_1, у
рахунок погашення заборгованості
останньої за кредитним Договором від
29.10.2007 року у розмірі 1 147 814,71 грн., однак
позивачем не долучено до матеріалів
позовної заяви доказів наявності
дозволу/ліцензії у кредитора ПАТ
„Сведбанк" на здійснення операції з
іноземною валютою, ураховуючи надання
відповідачці кредиту в іноземній
валюті у розмірі 90 000,00 доларів США, що є
предметом Договору кредиту.

Відповідно до частини першої ст. 26
Цивільного процесуального кодексу
України у справах позовного
провадження особами, які беруть участь
у справі, є сторони, треті особи,
представники сторін та третіх осіб.

Разом з тим, зміст позовної заяви не
містить посилання на норми діючого
законодавства України, якими
передбачено право позивача, як
кредитора за спірними зобов'язаннями,
на звернення з позовними вимогами до
неповнолітньої особи, тобто до ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досягнув віку
набуття повної цивільної дієздатності,
та, відповідно, не наділений
процесуальними правами та обов'язками
відповідача в цивільному процесі, що
свідчить про неправильність
визначення позивачем суб'єктного
складу процесуальних сторін в розрізі
даного спору, ураховуючи наявність
одного боржника за Кредитним договором
від 29.10.2007 року ОСОБА_1, яка має право та
обов'язок процесуальної дії в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина, що свідчить про
необхідність уточнення позивачем
суб'єктного кола спірних
правовідносин.

Крім того, на підтвердження викладених
у змісті позовної заяви обставин,
позивачем не надано доказів передачі
за умовами Договору Факторингу від
28.11.2012 року ПАТ „Сведбанк" до фактора
ТОВ „Факторингова компанія „Вектор
Плюс" прав вимоги кредитора саме за
Кредитним договором від 29.10.2007 року та
Іпотечним договором від 29.10.2007 року,
укладеним між АКБ „Тас-Комерцбанк" та
ОСОБА_1, та матеріали позову не містять
доказів повідомлення належним чином
боржника ОСОБА_1 про укладення такого
договору, тобто про заміну кредитора у
зобов'язаннях, ураховуючи відсутність
в матеріалах позову доказів зміни
Кредитором АКБ „Тас-Комерцбанк"
найменування на ПАТ „Сведбанк", тобто
позивачем не долучено належним чином
завіреної копії свідоцтва Банку, що
містить відмітку про зміну його назви
та/або відповідних правовстановлюючих
документів із відомостями про зміну
найменування Банку.

Крім того, в матеріалах позову відсутні
також докази повідомлення
відповідачці ОСОБА_1 про повторну зміну
кредитора у зобов'язаннях за Кредитним
договором від 29.10.2007 року та Іпотечним
договором від 29.10.2007 року, а саме щодо
укладення Договору факторингу між ТОВ
„Факторингова компанія „Вектор Плюс"
та позивачем ТОВ „Кредитні
ініціативи", ураховуючи укладення
вказаних двох договорів факторингу
саме - 28.11.2012 року, та, відповідно, зміну
двох кредиторів за одну добу.

Крім того, на виконання вимог статті 35
Закону України „Про іпотеку",
позивачем не надано доказів отримання
відповідачкою повідомлення про
добровільне виконання зобов'язання за
кредитним договором, зміст якого
відповідає вимогам зазначеної статті
Закону, що відповідно, свідчить про
відсутність доказів виконання
позивачем обов'язку надання боржнику
строку реалізації права добровільного
погашення заборгованості у 30-тиденний
строк з дня отримання такої вимоги,
порушення якого є підставою відмови в
позові згідно роз'яснень Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5.

Крім того, порядок та процедуру
проведення виселення громадян, що
мешкають у житловому будинку чи
житловому приміщенні, на які як на
предмет іпотеки звернуто стягнення,
врегульовані нормами ч. 4 ст. 9, ч. 3 ст. 109
Житлового кодексу України та ч. 2 ст. 39,
ст. 40 Закону України „Про іпотеку" .

Виходячи із аналізу наведеної правової
норми, примусове виселення мешканців
за зверненням іпотекодержателя у
судовому порядку на підставі рішення
суду із житлового будинку чи іншого
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки і на яке вже звернуто
стягнення, може мати місце лише за
умови дотримання порядку та процедури
виселення. А саме, обов'язкового
надіслання іпотекодержателем таким
мешканцям письмової вимоги про
необхідність добровільного звільнення
житлового будинку чи іншого житлового
приміщення у місячний або інший
погоджений між сторонами строк з дня
отримання цієї вимоги у зв'язку з
рішенням суду про зверненням стягнення
на предмет іпотеки.

Разом з тим, позивачем не долучено до
матеріалів позовної заяви доказів
вручення письмової вимоги
відповідачці про виселення із спірного
житлового приміщення або доказів
неможливості вручення такого
повідомлення, що, відповідно, має бути
доказами дотримання відповідачем
процедури звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення боржників
із займаного житлового приміщення, що
перебуває в обтяженні.

За нормами ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено наслідки подання позовної
заяви, що не відповідає вимогам ст.ст.
119, 120 Цивільного процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 119, 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

у х в
а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: Служба у справах дітей
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення з житлового приміщення
залишити без руху, про що повідомити
позивачу та надати йому строк для
усунення вказаних недоліків до « 18»
квітня 2014 року, однак який не може
перевищувати двох днів з моменту
отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог
суду щодо усунення вказаних недоліків,
Ваша заява буде вважатись неподаною та
підлягає поверненню.

С у д д я