Справа №583/571/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Білера П. П.Номер
провадження 22-ц/788/1122/14 Суддя-доповідач -
ОСОБА_2 Категорія - 19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В., Попруги С. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 08 травня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_3, третя особа - Українська
товарна біржа

про визнання біржових угод недійсними,

в с т а н о в и л
а :

Рішенням Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 08 травня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Поновлено строк звернення до суду
ОСОБА_4 з вказаним позовом .

Визнано недійсним біржовий договір
(угоду) купівлі - продажу транспортного
засобу за реєстраційним номером 905099
від 20 серпня 2009 року, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю Української
товарної біржі, за яким ОСОБА_5 продав
автомобіль RENAULT Trafik DCI, 2005 року випуску,
білого кольору, № кузова НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 за
ціною 100 грн.

Визнано недійсним біржовий договір
(угоду) купівлі - продажу транспортного
засобу за реєстраційним номером 905100
від 20 серпня 2009 року, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за участю Української
товарної біржі, за яким ОСОБА_5 продав
автомобіль NISSAN Vanette 2.3., 2000 року випуску,
чорного кольору, № кузова НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 за
ціною 100 грн.

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути
автомобіль NISSAN Vanete 2.3., 2000 року випуску,
чорного кольору, № кузова НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_5, одержаний
за біржовим договором купівлі - продажу
транспортного засобу за реєстраційним
номером 905100 від 20 серпня 2009 року у
спільну сумісну власність ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення судом при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права. Просить
скасувати рішення Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 08 травня 2014 року та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1983
року. За час шлюбу за спільні кошти вони
придбали спірне майно, а саме
автомобіль RENAULT Trafik DCI, 2005 року випуску,
білого кольору, № кузова НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
автомобіль NISSAN Vanette 2.3., 2000 року випуску,
чорного кольору, № кузова НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказані
автомобілі були зареєстровані на
ОСОБА_5 Використовувались вказані
автомобілі в інтересах сім'ї ОСОБА_2. 20
серпня 2009 року вказані автомобілі
були продані ОСОБА_5 ОСОБА_3 за
біржовими угодами купівлі - продажу
транспортного засобу за
реєстраційними номерами 905099 та 305100. За
продані автомобілі ОСОБА_5 отримав 200
грн. Згоди ОСОБА_7 при вчиненні
вказаного правочину отримано не було.
Після придбання автомобілів ОСОБА_3
зареєстрував їх на власне ім'я.
Автомобілі RENAULT Trafik DCI, 2005 року випуску
та NISSAN Vanette 2.3., 2000 року випуску після
вчинення правочину купівлі - продажу
на товарній біржі залишилися у
користуванні ОСОБА_5 за довіреністю, а
автомобілем NISSAN Vanette користувався
ОСОБА_3 ОСОБА_3 у 2010 році автомобіль NISSAN
Vanette було продано третій особі.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути фізичні
особи, юридичні особи, а також держава,
територіальні громади, якщо інше не
встановлено законом. Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники
майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються
ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними. Розпоряджання
майном, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється за згодою всіх
співвласників. У разі вчинення одним із
співвласників правочину щодо
розпорядження спільним майном
вважається, що він вчинений за згодою
всіх співвласників. Згода
співвласників на вчинення правочину
щодо розпорядження спільним майном,
який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.
Співвласники мають право уповноважити
одного з них на вчинення правочинів
щодо розпорядження спільним майном.
Правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Об'єктом права спільної
сумісної власності є заробітна плата,
пенсія, стипендія, інші доходи,
одержані одним із подружжя. Якщо одним
із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Речі для професійних занять
(музичні інструменти, оргтехніка,
лікарське обладнання тощо), придбані за
час шлюбу для одного з подружжя, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, має бути нотаріально
засвідчена.Договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює
обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

При розгляді справи суд першої
інстанції належним чином з`ясував та
перевірив доводи та заперечення
сторін, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам та обґрунтував висновки
викладені в рішенні.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції помилково дійшов
висновку про те, що потрібна
обов'язкова письмова згода одного із
подружжя на продаж іншим автомобіля
шляхом зняття з обліку та поставки на
облік транспортного засобу новим
власником, це не передбачено
законодавством, а факт продажу
автомобіля шляхом укладення договору
купівлі - продажу через біржу не є
підставою визнання правочину
недійсним висновків суду не
спростовують. При ухваленні рішення
суд обґрунтовано виходив з того, що
біржовий договір виходить за межі
дрібного побутового договору, оскільки
його було укладено стосовно цінного
майна, а

саме транспортних засобів, які були
придбані під час спільного подружнього
життя, а згода ОСОБА_4 в письмовому
вигляді надана не була, що суперечить
вимогам чинного законодавства .

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що свідок ОСОБА_8
підтверджував в судовому засіданні
факт того, що заява ОСОБА_9 при
оформленні біржового договору не є
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог в оскаржуваній частині,
оскільки вказані доводи не впливають
на дійсність оспорюваних договорів.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про
те, що судом безпідставно було
поновлено ОСОБА_10 строк звернення до
суду з вказаним позовом, оскільки
пропуск позивачкою строку на звернення
до суду підтверджуються показами
свідка ОСОБА_11 є безпідставними,
оскільки суд першої інстанції при
вирішенні спору дійшов обґрунтованого
висновку щодо критичного відношення
до вказаних показань, оскільки судом
було встановлено, що ОСОБА_11 перебуває
у фактично шлюбних стосунках з ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судове рішення ухвалено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права

У зв'язку з цим апеляційні скарги на
рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного
суду Сумської області від 08 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: