У х в а л а

іменем україни

11 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності та зміну
розміру часток у праві спільної
часткової власності;

за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
перерозподіл ідеальних часток,
визнання права власності та визначення
порядку користування будинком;

за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - Виконавчий комітет
Дергачівської міської ради
Харківської області, про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування,

за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
11 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 24 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання за
ним права власності на частину
житлового будинку АДРЕСА_1, а саме:
житловий будинок А-1, веранду «А» та
веранду «А2», які складаються з
приміщень 2-1 (коридор), 2-2 (кухня), 2-3, 2-4 та
2-5 (жилі кімнати) та І (веранда); про
визнання за ним права власності на
гараж «Ж» та вбиральню «Е»; змінити
ідеальні частки співвласників
зазначеного житлового будинку
наступним чином: за ним визнати право
власності на 62/100 частин будинку; за
ОСОБА_6 на 19/200 частин будинку; за ОСОБА_5
на 38/200 частин будинку; за ОСОБА_7 на 19/200
частин будинку.

Посилався на те, що
після смерті батьків він є власником
11/50 частин спірного будинку. ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 прийняли спадщину після смерті
ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Кожному з них належить по 39/100 частин,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом. На підставі
рішення Виконавчого комітету
Дергачівської міської ради народних
депутатів Харківської області від 26
липня 1994 року № 106 він побудував
житловий будинок, веранду, тамбур,
туалет та гараж. Вказані добудови
введені в експлуатацію на підставі
рішення Виконавчого комітету
Дергачівської міської ради народних
депутатів Харківської області від 14
серпня 2001 року № 132. Однак в
добровільному порядку відповідачі
відмовляються виділити частки.

ОСОБА_7 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання за нею
права власності на частину самочинно
побудованих приміщень 2-1 (коридор), 2-2
(кухня), 2-3, 2-4 та 2-5 (житлові кімнати) та І
(веранда) в спірному житловому будинку
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_9

Посилалась на те, що її
батько ОСОБА_8 з травня 1991 року почав
будівництво прибудови до житлового
будинку, провів газопровід, установив
газовий котел та електропроводку. Але
пізніше вона дізналась, що ОСОБА_4
отримав дозвільні документи на
зазначене будівництво.

ОСОБА_5 звернулась до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в
користуванні власністю та зобов'язання
ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту
частину будинку АДРЕСА_1 та визнання за
нею право власності на 89/100 частин цього
будинку; визнання недійсним рішення
виконкому Дергачівської міської ради
від 26 липня 1994 року № 106 та від 14 черпня
2001 року № 132.

Посилалась на те, що Ѕ
частина спірного будинку була придбана
за договором купівлі-продажу від 24
травня 1968 року та оформлена на ім'я
ОСОБА_8, з яким вона перебувала на той
час в шлюбі. Після смерті чоловіка
власницею цієї частки стала їх донька
ОСОБА_7 в порядку спадкування за
законом. Однак в свідоцтві про право на
спадщину від 22 червня 2001 року зазначено
розмір частки 39/100. ОСОБА_4, 11/50 частин,
належних йому в порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4, не
виділяв в натурі, порядок користування
земельною ділянкою не визначав.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 11 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання права власності та зміну
розміру часток у праві спільної
часткової власності, зустрічних
позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про перерозподіл
ідеальних часток, визнання права
власності та визначення порядку
користування будинком та зустрічних
позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Виконавчий
комітет Дергачівської міської ради
Харківської області, про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 24 лютого 2014 року рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 11 грудня 2013
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати оскаржувані судові рішення в
частині відмови в задоволенні її
зустрічних позовних вимог, ухвалити
нове рішення, яким її позовні вимоги
задовольнити, мотивуючи свої вимоги
неправильним застосуванням судами
норм матеріального права та порушенням
норм процесуального права.

У іншій частині судові рішення не
оскаржуються, а тому судом касаційної
інстанції не перевіряються

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
усунення перешкод в користуванні
власністю та зобов'язання ОСОБА_4
звільнити самовільно зайняту частину
будинку АДРЕСА_1 та визнання за нею
право власності на 89/100 частин цього
будинку; визнання недійсним рішення
виконкому Дергачівської міської ради
від 26 липня 1994 року № 106 та від 14 серпня
2001 року № 132, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем за зустрічним позовом
ОСОБА_5 не надано доказів на
підтвердження права власності на 89/100
частин спірного житлового будинку, а
також того, що їй чиняться перешкоди у
користуванні її власністю. Крім того,
суди вірно зазначили, що постановою
Дергачівського районного суду
Харківської області від 22 жовтня 2012
року, яке набрало законної сили, в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень
Виконкому Дергачівської міської ради
від 26 липня 1994 року № 106 та від 14 серпня
2001 року № 132, відмовлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 11 грудня 2013
року та ухвали апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, відхилити.

Рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 11 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 24 лютого 2014
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
права власності та зміну розміру
часток у праві спільної часткової
власності;

за зустрічним позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
перерозподіл ідеальних часток,
визнання права власності та визначення
порядку користування будинком;

за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - Виконавчий комітет
Дергачівської міської ради
Харківської області, про визнання
права власності, усунення перешкод в
користуванні власністю та визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування , залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:

О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель