У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства «Азалія» про
стягнення заборгованості із
заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні за касаційною скаргою
приватного підприємства «Азалія» на
рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 5 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 27 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він працював на посаді директора
приватного підприємства «Азалія» (далі
- ПП «Азалія») у період з 7 липня 2011 року
до 14 жовтня 2011 року, його середня
заробітна плата складала 1 200 грн. Після
звільнення з ним не провели розрахунок,
довідку про наявність заборгованості
підприємство не видало.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь заборгованість із заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 5 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 27 травня 2014
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ПП «Азалія» на користь
ОСОБА_4 заборгованість із заробітної
плати за вересень - жовтень 2011 року в
розмірі 1 671 грн 43 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку в
розмірі 20 018 грн 18 коп. з відрахуванням
належних платежів та судовий збір на
користь держави в розмірі 229 грн 70 коп.
Допущено негайне виконання рішення в
частині стягнення заробітної плати за
один місяць в розмірі 1 200 грн з
відрахуванням належних платежів.

У касаційній скарзі ПП «Азалія»
просить судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суди на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що відповідач своєчасно не
розрахувався під час звільнення
позивача, а тому з нього стягнута
заборгованість із заробітної плати та
середній заробіток за час затримки
розрахунку на підставі доказів,
наявних у матеріалах справи.

При цьому, заперечуючи проти позову, у
трудових правовідносинах саме
роботодавець повинен довести
відсутність зарплатної заборгованості
й підстав для застосування ст. 117 КЗпП
України.

Посилання касаційної скарги на те, що
суди не перевірили чи позивач не
працював на інших підприємствах, не є
підставою для скасування законного і
обґрунтованого судового рішення,
оскільки в силу ст. 10 ЦПК України ці
обставини має довести та особа, яка на
них посилається.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Азалія» відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського
районного суду Житомирської області
від 5 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Житомирської
області від 27 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта