Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2267/14
Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 28 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
вселення, та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у квартирі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про вселення, в
якому зазначив, що 2003 року він
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Ця
квартира належить на праві приватної
власності доньці позивача - ОСОБА_5. З
травні 2008 року відповідач почала
вимагати, щоб він знявся з
реєстраційного обліку та чинити йому
перешкоди в користуванні квартирою:
без його відома встановила нові
металеві двері і 15.08.2012 року здала
квартиру в найм, про що свідчить
договір оренди квартири. Таким чином,
позивач залишився без житла і на даний
час проживає на дачі в Вільнянському
районі.

Рішенням Шевченківського раонного
суду м. Запоріжжя від 24 травня 2013 року
визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
про визнання права користування
вказаною квартирою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 23 липня 2013 року
рішення Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 24 травня 2013 року
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права
користування житловим приміщенням
відмовлено.

ОСОБА_3 просив суд вселити його в
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_5
дати йому ключ і виділити кімнату для
проживання.

У вересні 2013 року ОСОБА_5 подала до суду
зустрічну позовну заяву про визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування житловим приміщенням, в
якій зазначала, що їй належить на праві
власності квартира за адресою: АДРЕСА_1.
Вона зареєструвала ОСОБА_3 в 2003 ро ці за
вказаною адресою, а сама виписалася з
метою приватизації іншого житла.
ОСОБА_3 лише формально був прописаний у
вказаній квартирі, та жодного дня там
не проживав.

За результатами судових розглядів
апеляційним судом Запорізької області
23.07.2013 року було ухвалено рішення, за
яким у її позові відмовлено на тій
підставі, що реєстрація права
власності позивачки на вказану
квартиру відбулося 23.07.2012 року, тобто за
10 місяців до звернення до суду з
позовом і не було підстав для
застосування ч. 2 ст. 405 ЦК України, з
якої випливає умова не проживання
понад рік.

Тому ОСОБА_5 змушена знову заявляти
позов про визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування квартирою,
бо він до квартири не з'являється,
зніматись з реєстрації добровільно не
бажає через неприязні стосунки із нею.

ОСОБА_5 просила суд визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року
у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про вселення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
спірній квартирі задоволено.

Визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
позову та про відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_5.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається, що 2003
року ОСОБА_3 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1. Ця квартира належить на праві
приватної власності доньці позивача -
ОСОБА_5.

За нормами ст. 405 ЦК України члени сім"ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
займати, визначається його власником.

Член сім"ї власника житла втрачає право
на користування житлом у разі
відсутності його без поважних причин
понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Правовідносини між сторонами щодо
права користування позивачем
вишевказним житлом були предметом
розгляду судових інстанції.

Рішенням Шевченківського раойнного
суду м. Запоріжжя від 24 травня 2013 року
визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
про визнання права користування
вказаною квартирою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 23 липня 2013 року
рішення Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 24 травня 2013 року
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням та у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права
користування житловим приміщенням
відмовлено.

Вищевказаним рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 23 липня 2013
року встановлено, що ОСОБА_3 у квартиру
АДРЕСА_1 вселився на законних підставах
і має право користуватися цим житлом,
але не має такої можливості так як
всією квартирою користуються сторонні
щодо нього особи на підставі
укладеного 15.08.2012 року ОСОБА_5 з ОСОБА_6
до 15.08.2014 року договору оренди, що
унеможливлює його користування цією
квартирою і фактично є поважною
причиною не проживання там ОСОБА_3.

Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлені
ці обставини.

Отже неможливо визнати, що ОСОБА_3 без
поважних причин був відсутній у цьому
житловому приміщенні квартирі та що
він втратив права користування ним.

Інші позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
зобов"язання відповідачки надати йому
ключ і виділити кімнату для його
проживання задоволенню не підлягають з
підстав того, що квартира АДРЕСА_1 не
має окремої кімнати, власником
квартири не визначалося певне
приміщення для заняття позивачем, а
вимоги про надання ключа без
зазначення його індивідуальних ознак
унеможливлюють їх виконання.

Тому судова колегія рішення суду про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3
про вселення та про задоволення
зустрчного позову ОСОБА_5 скасовує і
ухвалює нове рішення про частковое
задоволення позову ОСОБА_3, а саме про
його вселення та про відмову у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5.

Керуючись ст.,ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року
у цій справі скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту:

„ Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про вселення
задовльнити частково.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
витрати судового збору пропорційно до
задоволених вимог останнього у розмірі
- 118,25 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: