Номер провадження 2/754/2506/14
Справа №754/2367/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Колегаєвої
С.В.

при секретарі - Буцко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою
розпискою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищевказаним позовом, вимоги якого
зменшила в процесі розгляду справи в
частині інфляційних витрат, просила
винести рішення про його задоволення,
посилаючись на те, що відповідач не
виконав взяті на себе за укладеним між
ними договором позики зобов'язання. В
позовній заяві позивач зазначила, що у
2012 році позичила відповідачу гроші в
сумі 9000 грн., з виплатою по 500 грн.
щомісячно починаючи з листопада 2012
року по червень 2014 року. 20.06.2012 року
відповідач власноручно склав розписку,
якою підтвердив свій борг перед
позивачем, однак до нинішнього часу
погасив його частину лише у розмірі 400
грн. На підставі вищевикладеного
позивач ставить питання про стягнення
з відповідача безпосередньо суми
боргу, яка складає 8600 грн., інфляційних
витрат на суму 96 грн. та 3 % річних від
простроченої суми, які становлять 284
грн. 20 коп. Також позивач просить
стягнути з відповідача всі понесені
нею по справі судові витрати у вигляді
судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримала та просила суд про
його задоволення.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала та
пояснила, що позивач не ставить перед
судом питання щодо дострокового
повернення усієї суми боргу, крім того
вважає, що позивачем невірно
нараховані сума боргу з урахуванням
індексу інфляції та 3% річних, у зв'язку
з чим в задоволенні позову позивачу
просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд вважає вимоги позивача
обгрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, виходячи зі слідуючого.

Суд в судовому засіданні
встановив, що у 2012 році позивач
позичила відповідачу гроші в сумі 9000
грн., з виплатою по 500 грн. щомісячно
починаючи з листопада 2012 року по
червень 2014 року. Факт отримання грошей
відповідачем підтверджується борговою
розпискою від 20 червня 2012 року, яка є в
матеріалах справи, і згідно з якою
відповідач мав повернути позивачу
гроші в сумі 9000 грн. по 500 грн. щомісячно
починаючи з листопада 2012 року по
червень 2014 року. Однак своїх
зобов'язань відповідач так і не
виконав та за весь період часу повернув
лише 400 грн. платіжним дорученням від
24.09.2013 року. На підставі наведеного
позивач і просить суд стягнути з
відповідача достроково всю суму боргу,
що становить 8600 грн. 00 коп., інфляційні
витрати на суму 96 грн. 00 коп., 3 % річних з
простроченої суми, що складає 284 грн. 20
коп., а всього - 8980 грн. 20 коп.

Судом в судовому засіданні
встановлено, що факт передачі грошей
позивачем та отримання їх від неї
відповідачем підтверджується борговою
розпискою від 20 червня 2012 року, згідно з
якою відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався
повернути позивачу ОСОБА_1 гроші в сумі
9000 грн. по 500 грн. щомісячно починаючи з
листопада 2012 року по червень 2014 року.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, як зазначено в ст. 1050 ЦК України,
він зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу, в
якій зазначено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Крім того, суд не приймає до уваги
твердження представника відповідача,
що позов є безпідставним, оскільки
позивач ставить питання про дострокове
повернення усієї суми боргу.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.. 1048 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі
вищенаведених норм, з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню:
сума боргу - 8600 грн. 00 коп., інфляційні
витрати на суму 96 грн. 00 коп. та 3 % річних
від простроченої суми, що складають 284
грн. 20 коп.

Отже, суд дійшов до висновку, що
заявлений позивачем позов щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача суми боргу по розписці, з
урахуванням інфляційних витрат та 3 %
річних від простроченої суми підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України підлягають задоволенню і
вимоги позивача про стягнення з
відповідача на її користь витрат по
сплаті судового збору у розмірі 243 грн.
60 коп.

За викладеним, керуючись ст.ст.
10,57,60,88,208,209,212-218 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046,
1049,1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 суму боргу по розписці у розмірі
8600 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 284 грн.
20 коп., інфляційні збитки у розмірі 96
грн. 00 коп., а всього 8980 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Деснянський районний суд
м. Києва протягом 10 днів, з дня
проголошення, апеляційної скарги.

Суддя