АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3022/14
Головуючий1 інстанції - Скотар А. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2014 р. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець
А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Московського районного суду м.
Харкова від 06 березня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа: управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
виселення,

встановила:

18 грудня 2012 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся до суду із
зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказував, що
ОСОБА_2 за кредитним договором від
17.07.2007р. отримала від ПАТ КБ
«ПриватБанк» кредит у розмірі 25000
доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
договір іпотеки № НАЕНGК15040029 від
17.07.2007р., згідно з яким відповідачка
надала в іпотеку належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 11 січня 2012 року частково
задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк». В
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором від
17.07.2007р. в розмірі 523850,25грн. звернуто
стягнення на предмет іпотеки належну
їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмета
іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені
ОСОБА_2 Рішення суду набрало законної
сили.

Посилаючись на положення ст.ст. 35, 40
Закону України «Про іпотеку» просили
виселити відповідачів з квартири
АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного
обліку у відділі Державної міграційної
служби України в Московському районі в
м. Харкові, судові трати покласти на
відповідачів.

В судовому засіданні першої інстанції
представник позивача позов підтримав
посилаючись на обставини зазначені в
позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував через
відсутність правових підстав для
виселення з спірної квартири
малолітньої дитини. Крім того зазначав,
що рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 11.01.2012р. було
відмовлено у виселенні ОСОБА_2, отже
рішення з цього приводу вже приймалось.

Представник третьої особи, посилаючись
на положення Закон України «Про
охорону дитинства» просила відмовити в
задоволенні позову.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 06 березня 2014 року
позов задоволено. Суд виселив
відповідачів з житлового будинку за
вказаною адресою, що є предметом
іпотеки та стягнув з відповідачів
судові витрати. В позові в частині
зняття відповідачів з реєстраційного
обліку - відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник відповідачки ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду змінити в частині
виселення відповідачів та постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову. Зокрема вказує, що рішенням
Московського районного суду м.
Харкова від 11 січня 2012 року вже було
відмовлено у виселенні відповідачів.

Судова колегія, перевіряючи законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги вважає, що вона задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
скаргу, якщо встановить, що суд першої
інстанції постановив рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Судова колегія погоджується з
висновками суду, що наявності підстав
для задоволення позову в частині
виселення відповідачів із жилого
приміщення, що є предметом іпотеки, на
яке звернено стягнення, оскільки вони
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин, що виникли і
закон, який їх регулює.

Судовим розглядом встановлено, що
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 11 січня 2012 року
частково задоволено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк». В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором від 17.07.2007р. в розмірі
523850,25грн. звернуто стягнення на предмет
іпотеки належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу
вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ
«ПриватБанк» від імені ОСОБА_2 Рішення
суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку " звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Цей порядок установлено ч. 3 ст. 109 ЖК
України, яка передбачає примусове
виселення громадян із жилого
приміщення, що є предметом іпотеки, на
яке звернено стягнення, якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

До теперішнього часу відповідачі жиле
приміщення не звільнили та продовжують
проживати в ньому, тому позивач
змушений звернутися до суду.

Доводи апеляційної скарги, що спір щодо
виселення відповідачів вже вирішено
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 11 січня 2012 року, тому
повторне звернення позивача з
аналогічними вимогами недопустимі, не
відповідають обставинам справи.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК
України суд зокрема своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
набрало законної сили рішення суду
ухвалене з приводу спору між тими
самими сторонами, про той самий предмет
і з тих самих підстав.

З копії рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 11 січня
2012 року вбачається, що відповідачем у
справі була лише ОСОБА_2, в даній справі
також її неповнолітня донька ОСОБА_4 та
третя особа: управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради.
Підставами вимог було одночасне
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення відповідачки, в даній
справі підставами позову є також
порушення відповідачкою умов договору
іпотеки, а саме реєстрація сторін в
житловому приміщенні, що є предметом
іпотеки без згоди іпотеко держателя.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачі в порушення умов договору
іпотеки № НАЕНGК15040029 від 17.07.2007р.,
зареєструвались в спірному житловому
приміщенні яке є предметом іпотеки, без
згоди іпотеко держателя.

З врахуванням наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які привели або
могли привести до неправильного
вирішення справи, оскільки рішення
судом першої інстанції постановлено
відповідно до вимог закону.

На підставі наведеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч.1 ст. 307, 308,
313-315,317,319 ЦПК Україна, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 06 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: