Справа № 2-2180/12 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/1542/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 4
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової
Н.С.,при секретарі:Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 26
грудня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, треті особи - Гатненська
сільська рада Києво - Святошинського
району Київської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області, про
усунення перешкод у користуванні
власністю, зобов'язання вчинити певні
дії, встановлення порядку користування
жилим будинком та за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ
будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивач ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
треті особи - Гатненська сільська рада
Києво - Святошинського району
Київської області, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
усунення перешкод у користуванні
власністю, зобов'язання вчинити певні
дії, встановлення порядку користування
жилим будинком посилаючись на те, що
йому на підставі Договору дарування
від 11 квітня 1996 року на праві власності
належить 6/25 частин жилого будинку за
адресою: АДРЕСА_1. 19/25 частин вказаного
жилого будинку належить ОСОБА_6

ОСОБА_5, як співвласник, має право на
здійснення в порядку, встановленому
законом, правомочностей щодо
володіння, користування і
розпорядження частиною вказаного
жилого будинку, зокрема, частиною
господарських та побутових споруд, що
входять до складу вказаного вище
будинку, а також його окремими
конструктивними елементами, які
обслуговують увесь будинок. Однак
ОСОБА_6 перешкоджає йому у їх
реалізації. Відповідачем самовільно
повністю захоплено горище будинку, у
зв'язку з чим він і члени його сім'ї
позбавлені можливості користуватися
вказаною частиною жилого будинку.

Крім того, ОСОБА_6 без його на те згоди
та згоди інших членів його сім'ї
самовільно почав реконструкцію горища,
належного їм на праві спільної
часткової власності жилого будинку,
здійснюючи його переобладнання в
приміщення мансардного типу.

Просив зобов'язати ОСОБА_6 відновити
становище, яке існувало до порушення:
за його рахунок демонтувати
встановлені ним на горищі перегородки
і вікна, відновити вхід до горища, що
існував, та привести горище вказаного
будинку у попередній стан, зобов'язати
ОСОБА_6 усунути перешкоди в здійсненні
належних йому за законом
правомочностей щодо володіння,
користування і розпорядження належною
йому на праві спільної часткової
власності частиною вказаного жилого
будинку, а саме горищем жилого будинку,
вищевказаного будинку.

У лютому 2009 році ОСОБА_6 звернувся із
зустрічним позовом до ОСОБА_5, третя
особа Гатненська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області про поділ будинку, посилаючись
на те, що йому на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом від 12
серпня 1991 року належить на праві
власності 19/25 частин жилого будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а 6/25
частин вказаного будинку належить
ОСОБА_5

ОСОБА_6 вважає, що поділ (виділ частки) є
можливим, оскільки йому і ОСОБА_5 може
бути виділено відокремлену частину
будинку із самостійним входом. Також
вважає, що здійснена ним забудова не
порушує права ОСОБА_5, оскільки дах
будинку потребував ремонту, витрати на
який повинні нести співвласники разом.
Облаштувавши мансарду, він забезпечив
належне функціонування першого
поверху будинку, частиною якого
користується і ОСОБА_5 Просив виділити
йому у власність приміщення будинку
АДРЕСА_1: І поверх-1-1 (площа 9,0 кв. м.), 1-2
(площа 15,6 кв.м.), 1-3 (площа 5,8 кв.м.), 1-4
(площа 10,8 кв.м.), 1-5 (площа 16,4 кв.м.), 1-6
(площа 9,5 кв.м.), ІІ поверх-1,7 (площа 11,6
кв.м.), 1-8 (площа 20,8 кв.м.), 1-9 (площа 18,2
кв.м.), 1-10 (площа 8,1 кв.м.), 1-11 (площа 24,5
кв.м.).

Вподальшому позивач за первістним
позовом збільшив позовні вимоги і
просив встановити конкретний порядок
користування жилим будинком, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
належить на праві спільної часткової
власності ОСОБА_5 і ОСОБА_6, наступним
чином: виділити ОСОБА_5 в відокремлене
користування жилі приміщення,
позначені на поверховому плані згідно
технічного паспорту на вказаний жилий
будинок від 06 вересня 2004 року під
літерою 2-2 площею 17,4 кв.м., а також
частину горища зазначеного жилого
будинку, що розташована над жилою
кімнатою під літ. 2-2 (площею 17,4 кв.м.) в
межах, що відповідають відповідній
частині та знаходяться над належною на
праві власності ОСОБА_6 земельною
ділянкою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_6 в
відокремлене користування житлові
приміщення, позначені на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під
літ. 1-3 площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4
площею 9,9 кв.м., приміщення під літерою
1-5 площею 6,2 кв.м., а також частину горища
зазначеного жилого будинку, що
розташована над зазначеними вище
жилими приміщеннями в межах, що
відповідають відповідній частині та
знаходяться над належною ОСОБА_6
земельною ділянкою.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 26
грудня 2013 року відмовлено в
задоволенні як первісного, так і
зустрічного позову.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати судове рішення в
частині відмови у задоволенні його
позову та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
за життя ОСОБА_8 30 серпня 1989 року склала
заповіт, за яким все своє майно, де б
воно не було і з чого б воно не
складалось, і взагалі все те, що їй буде
належати на день смерті і на що вона за
законом матиме право, заповіла своїм
дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_9, а саме жилий
будинок в слідуючих частинах: ОСОБА_9 -
жилу кімнату 17,4 кв.м. і частину веранди
площею 11,1 кв.м., решту частину будинку -
ОСОБА_6

Згідно Свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 20 серпня 1991 року на
підставі заповіту, посвідченого
Гатненською сільською радою 30 серпня
1989 року під № 54 спадкоємцями
зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8,
яка померла 20 жовтня 1989 року, є її син
ОСОБА_6 - на 19/25 частин жилого будинку і
дочка ОСОБА_9 - на 6/25 частин жилого
будинку. Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво, складається з жилого
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, і
належного ОСОБА_6 на підставі довідки,
виданої виконавчим комітетом
Гатненської сільської ради народних
депутатів 25 липня 1991 року за № 1961,
зареєстрованого по погосподарській
книзі виконкому під № 6/426. Вказаний
жилий будинок цегляний, критий шифером,
загальною жилою площею 43,8 кв.м., сарай,
погріб, колодязь, розташовані на
земельній ділянці розміром 0,15 га.

За Договором дарування від 11 квітня 1996
року ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_5
прийняв у дар 6/25 частин будинку
АДРЕСА_1. Вказаний жилий будинок
цегляний, житловою площею 44,2 кв.м.,
позначений на поетажному плані під літ.
«А». Біля будинку є сарай літ. «Б», сарай
літ. «В», погріб, вбиральня літ. «Д»,
огорожа 1-3, колодязь І.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно КП «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» зареєстровано
право приватної спільної часткової
власності за ОСОБА_5 на 6/25 частин
будинку АДРЕСА_1.

Рішенням № 15 Гатненської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області Одинадцятої сесії
5-го скликання від 23 лютого 2007 року
затверджено схему розподілу земельної
ділянки між громадянами ОСОБА_6 і
ОСОБА_5 в АДРЕСА_1.

14 серпня 2008 року ОСОБА_5 був виданий
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 221234, згідно
якого він є власником земельної
ділянки площею 0,0400 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, цільове
призначення (використання) земельної
ділянки - для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Згідно Акту обстеження
житлово-побутових умов громадянки
ОСОБА_10, що проживає в АДРЕСА_1,
складений комісією Гатненської
сільської ради, в результаті чого
проведено обстеження земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка належить родині
ОСОБА_10, встановлено наступне: земельна
ділянка, на якій знаходиться будинок
громадянки ОСОБА_10, приватизована і
знаходиться по АДРЕСА_1; кімната в
старому будинку площею 17,4 кв.м.
належить родині ОСОБА_10 на підставі
договору дарування; земельна ділянка,
на якій знаходиться частина старого
будинку ОСОБА_10, приватизована; дах
побудований над вище вказаною
кімнатою, зі слів громадянки ОСОБА_10, їм
не належить і побудований самовільно
їхнім сусідом громадянином ОСОБА_6. В
ході обстеження виявлено, що доступу до
горища громадянка ОСОБА_10 не має.
Вирішити питання в дусі
добросусідських відносин між двома
родинами не вдається.

Відповідно до довідки ДІМ Чабанського
СВМ Києво - Святошинського РВ ГУ МВС
України в Київській області від 17
червня 2008 року про те, що ОСОБА_5 07
червня 2008 року звертався до
Чабанівського СВМ Києво -
Святошинського РВ ГУ МВС України в
Київській області із заявою, в якій
повідомив, що за місцем проживання
незаконно розпочав будівництво на його
земельній ділянці сусід ОСОБА_6

Акт обстеження житлово - побутових умов
громадянки ОСОБА_10, що проживає в
АДРЕСА_1, не підписувався ОСОБА_6 і
ОСОБА_5, в акті відсутні відомості, що
дані особи були присутні під час його
складання комісією Гатненської
сільської ради, вказаний акт не містить
відомостей, які конкретно норми
чинного законодавства порушені
відповідачем ОСОБА_6. Крім того, згідно
Акту комісією проведено обстеження
будинку, що належить родині ОСОБА_5, і
зокрема, житлово-побутових умов
ОСОБА_10, однак як встановлено
матеріалами справи відповідачем у
справі є ОСОБА_5, який одночасно і є
власником 6/25 частин будинку.

Згідно Висновку № 3753/3754 судової
будівельно-технічної експертизи,
складеного 17 серпня 2009 року експертом
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, з
технічної точки зору поділ житлового
будинку в АДРЕСА_1 на дві частини (6/25 та
19/25 частин), враховуючи наявність
самовільно зведених прибудов та
надбудов, можливий. Варіанти поділу
житлового будинку під номером на дві
частини: 6/25 та 19/25 частин, з урахуванням
фактичного користування будинком та
земельною ділянкою, яка перебуває у
власності сторін, самовільних добудов,
з визначенням різниці в частках,
викладено в дослідницькій частині та
зображено в Додатку № 2 до висновку.
Встановити варіанти поділу надвірних
будівель та земельної ділянки не
вбачається можливим, оскільки план
садибної ділянки з будівлями, не
отримано.

В справі містяться складені три
технічні паспорти на спірний будинок в
АДРЕСА_1, а саме технічний паспорт,
складений станом на 19 лютого 1987 року,
технічний паспорт на жилий будинок,
складений станом на 06 вересня 2004 року і
технічний паспорт, складений станом на
03 січня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що
судовий експерт проводив
будівельно-технічну експертизу на
підставі даних, які містяться у
технічному паспорті, складеному 06
вересня 2004 року, без урахування
самовільно збудованих приміщень. Площа
ж приміщень, які запропонував поділити
експерт, не відповідає фактичній площі
приміщень, якими користуються сторони
у справі, і зокрема, це підтверджується
технічним паспортом на жилий будинок в
АДРЕСА_1, складеного пізніше станом на 03
січня 2009 року.

Тобто на час розгляду справи судом,
спірний житловий будинок має інший
розмір та виглад, оскільки був
самовільно добудований та
перебудований сторонами.

Зокрема, приміщення будинку: І поверх -
1-1 (площа 9,0 кв. м.), 1-2 (площа 15,6 кв.м.), 1-3
(площа 5,8 кв.м.), 1-4 (площа 10,8 кв.м.), 1-5
(площа 16,4 кв.м.), 1-6 (площа 9,5 кв.м.), ІІ
поверх -1,7 (площа 11,6 кв.м.), 1-8 (площа 20,8
кв.м.), 1-9 (площа 18,2 кв.м.), 1-10 (площа 8,1
кв.м.), 1-11 (площа 24,5 кв.м.), які просив
виділити йому у власність ОСОБА_6, у
технічному паспорті, складеному станом
на 06 вересня 2004 року, відсутні, а в
технічному паспорті, складеному станом
на 03 січня 2009 року, приміщення, зокрема,
1-7 площею 11,6 кв.м., 1-8 площею 20,8 кв.м., 1-9
площею 18,2 кв.м., 1-10 площею 8,1 кв.м., 1-11
площею 24,5 кв.м., позначені як самовільно
збудовані та переобладнані приміщення.

Крім того, приміщення на поверховому
плані згідно технічного паспорту на
вказаний жилий будинок від 06 вересня 2004
року під літерою 2-2 площею 17,4 кв.м.,
відсутнє в технічному паспорті,
складеному 03 січня 2009 року, де, зокрема,
під літ. 2-2 значиться приміщення іншою
площею - 16,7 кв.м.. Жилого приміщення у
вказаному технічному паспорті станом
на 03 січня 2009 року, взагалі не існує.
Позначені на поверховому плані згідно
технічного паспорту на вказаний жилий
будинок від 06 вересня 2004 року під
літерою 1-2 площею 11,3 кв.м., під літ. 1-3
площею 16,9 кв.м., під літерою 1-4 площею 9,9
кв.м., приміщення під літерою 1-5 площею
6,2 кв.м., не вбачається можливим,
оскільки вказані приміщення фактично
відсутні, що підтверджується складеним
пізніше технічним паспортом станом на
03 січня 2009 року, де, зокрема, під літ. 1-2
знаходиться приміщення площею 15,6 кв.м.,
під літ. 1-3 знаходиться приміщення
площею 5,8 кв.м., під літерою 1-4
знаходиться приміщення площею 10,8 кв.м.,
під літерою 1-5 знаходиться приміщення
площею 16,4 кв.м.

Відмовляючи в задоволенні первістного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що встановлення конкретного
порядку користування частинами
будинку та горища зазначеного спірного
жилого будинку є неможливим, оскільки
як встановлено судом, приміщень, які
позначені в технічному паспорті станом
на 06 вересня 2004 року, фактично не існує,
що підтверджується технічним
паспортом станом на 03 січня 2009 року, а
існюючі приміщення є самовільно
добудованими та перебудованими, та не
введеними в експлуатацію належним
чином.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія погоджується,
виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно вимог ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього.

Відповідно до вимог ст. ст. 16, 391, 386 ЦК
України власник вправі звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який враховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право, в тому числі шляхом знесення
будівлі у разі порушення прав власника
і неможливості усунення цих порушень
іншим способом.

За таких обставин, суд першої
інстанції, правомірно вважав
безпідставними, необгрунтованими та
недоведеними позовні вимоги ОСОБА_5

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в апеляційній скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки судом першої інстанції були
повно та всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 26
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов