Справа № 317/3256/14-ц
№/п 2-п/317/27/2014
У Х В А Л А

04 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді - Яркіної С.В.

при секретарі - Пономарчук О.В.

за участю представника заявника -
ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду заяву ТОВ
«Комбікруп» про скасування заочного
рішення по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комбікруп», треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційна
служба Запорізького районного
управління юстиції про стягнення
предмету іпотеки шляхом передачі у
власність,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Запорізького
районного суду Запорізької області №
317/2105/13-ц від 04.06.2014 року, ухваленим у
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Комбікруп», треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Реєстраційна служба
Запорізького районного управління
юстиції про стягнення предмету
іпотеки шляхом передачі у власність,
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені
повністю.

Відповідач ТОВ «Комбікруп» звернувся
до суду із заявою про перегляд заочного
рішення, посилаючись на те, що13.05.2014 р.
на адресу суду була направлена заява
про те, що у період з 12.05.2014 р. по 05.06.2014 р.,
директор підприємства буде перебувати
у відрядженні, у зв'язку з чим він не
зможе бути присутнім у засіданні,
призначеному на 21.05.2014 р., та в будь яких
інших засіданнях - 05.06.2014 р. До
відрядження директора, договір з
адвокатом та договори доручення не
укладалися, оскільки позивач
неодноразово ініціював примирення
сторін. Таким чином, відповідач вважає,
що неявка уповноваженого представника
до суду є поважними та, просить суд
скасувати заочне рішення.

Окрім того, представник ТОВ
«Комбікруп» зазначив, що на час
ухвалення заочного рішення існувало
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 р. про
стягнення з третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 140 тис. дол.. США по договору
позики від 21.02.2011 р., що вказує на
необґрунтованість доводів про
заборгованість в розмірі 200 тис. дол.
США та повне не виконання своїх
зобов'язань іпотекодавцем та
боржником. Таким чином, на час
ухвалення заочного рішення
заборгованість, становила 140 тис. дол.
США, а не 200 тис. дол. США, що має істотне
значення для правильного вирішення
спору.

Окрім того, відповідно до ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю на
момент такого набуття на підставі
оцінки предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності.

Таким чино, на час ухвалення заочного
рішення не була проведена оцінка
іпотечного майна, що має істотне
значення для правильного вирішення
справи та докази на підтвердження чого
не були надані суду, в наслідок
відсутності відповідача у судовому
засіданні.

Відповідно до оцінки від 02.06.2014 р., яка
не була надана суду вартість тільки 2-х
об'єктів нерухомості, з 10-ти становить
156 тис. дол. США, а отже за таких умов,
визнання за позивачем права власності
на решту об'єктів нерухомості та інші
будівлі - є безпідставним.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав повністю заяву та
просив суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення заяви про перегляд
заочного рішення з наступних підстав.

Щодо командировки директора
підприємства в період з 12.05.2014 р. по
05.06.2014 р. зазначив, що відповідачем не
було надано підтвердження того, що
директор ТОВ «Комбікруп» дійсно
перебував у відрядженні.

Зазначає, що дійсно на момент вирішення
спору існувало рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 20.03.2014 р. про стягнення з
третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_5 140 тис. дол.
США за договором позики від 21.02.2011 р.,
але на момент вирішення спору ця
заборгованість не була погашена, тому
позивач мав повне право задовольнити
свої вимоги за рахунок предмету
іпотеки.

Що стосується акту оцінки, то він
замовлявся представниками
відповідача, тому об'єктивність цього
акту визиває сумніви та не
сприймається позивачем в якості
належного доказу по справі.

Таким чином, представник позивача
ОСОБА_2 просить залишити заяву про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши думку представників, суд
вважає, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи, розгляд справи призначався
неодноразово, при цьому ані
представник, ані директор підприємства
у судові засідання, призначені на
28.08.2013 р., 10.09.2013 р., 30.10.2013 р., 03.12.2013 р.,
17.01.2014 р., 27.02.2014 р., 28.03.2014 р., 21.05.2014 р.,
04.06.2014 р. не з'явилися, хоча
повідомлялися належним чином про місце
та час розгляду справи, про що свідчать
поштові повідомлення про отримання
судових повісток

Про призначення розгляду справи на
зазначені дати та відповідний час
відповідача було повідомлено належним
чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК
України. Докази отримання відповідачем
судових повісток містяться в
матеріалах справи.

Проте, відповідач, який належним чином
був повідомлений про дату та час
розгляду справи, жодного разу не
з'явився в судове засідання та заяви
про відкладення розгляду справи або
про розгляд справи за його відсутністю,
суду не надав.

Відповідно до ст. 229 ч.2 ЦПК України у
заяві про перегляд заочного рішення
повинно бути зазначено: обставини, що
свідчать про поважність причин неявки
в судове засідання і неповідомлення їх
суду; а також посилання на докази, якими
відповідач обґрунтовує свої
заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи

Доводи, викладені
заявником у заяві, щодо підстав
перегляду заочного рішення, суд вважає
необґрунтованими.

Окрім того, в судовому засіданні суду
була надана квитанція нібито відправки
заяви про відкладання розгляду справи
та докази того, що директор
підприємства перебуває у відрядженні,
однак суд її до уваги не приймає, тому
як з квитанції не вбачається, що саме
було відправлено та від кого.

Що стосується рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 р.
про стягнення з третіх осіб ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 140 тис. дол.. США по договору
позики від 21.02.2011 р., представники не
заперечували про існування цього
рішення, однак суду не надані докази
того, що за вказаним рішенням
відбувалися стягнення, тому суд їх до
уваги не бере.

Таким чином, представник ТОВ
«Комбікруп» і при розгляді справи про
перегляд заочного рішення не надав
суду жодних доказів, які б
підтверджували зворотне та у будь-який
спосіб впливали на суть спору.
Натомість, як представник позивача так
і представник відповідача в судовому
засіданні не заперечували факт
укладання договору іпотеки та
наявність на теперішній час
несплаченої заборгованості за
договором позики.

Отже, законних та обґрунтованих
підстав для задоволення судом заяви
про перегляд заочного рішення суду не
вбачається, тому, заяву ТОВ «Комбікруп»
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 210, 229-233, 293
ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ «Комбікруп» про
скасування заочного рішення по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комбікруп», треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційна
служба Запорізького районного
управління юстиції про стягнення
предмету іпотеки шляхом передачі у
власність - залишити без задоволення.

Ухвала суду остаточна.

Заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку.

Суддя
С.В. Яркіна