Справа № 361/4486/14-ц
Провадження № 2/361/1876/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Шинкаря
А.О.

при секретарі - Брейкіній
Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бровари цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Київоблгаз»,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору про надання послуг
з газопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач
звернулася до суду з вказаним позовом,
у якому зазначає, що вона є власником
35/100 частини житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Іншою
частиною цього будинку (65/100)
користується ОСОБА_2

28 січня 2009 року між відповідачем
та ОСОБА_2 було укладено договір про
надання послуг з газопостачання всього
будинку, у зв'язку з чим позивач не має
можливості укласти договір про
газопостачання своєї частини будинку.

Позивач зазначає, що при
укладенні даного договору не дотримано
вимог частини 1 статті 203 ЦК України,
зокрема п. 4 Правил надання населенню
послуг з газопостачання, затверджених
постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246
(далі - Правила), яким передбачено, що у
разі перебування об'єкта у власності
(користуванні) кількох осіб,
укладається один договір з одним із
співвласників (користувачів) за умови
письмової згоди всіх інших
співвласників (користувачів), про що
робиться відмітка в договорі.
Посилаючись на те, що вона такої згоди
не надавала, просить визнати недійсним
договір про надання послуг з
газопостачання, укладений 28.01.2009 року
між позивачем та ОСОБА_2

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача у
судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи ОСОБА_2
- ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення позову, посилаючись на
його безпідставність. Також зазначила,
що вимоги встановлені п. 4 Правил щодо
надання письмової згоди співвласника
на укладання договору не підлягають
застосуванню, оскільки введені в дію у
2012 році, а договір між сторонами
укладений 28.01.2009 року.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Броварського міського суду Київської
області від 27 жовтня 1988 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про поділ будинку позов
задоволено: за ОСОБА_4 визнано право
власності на 65/100 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1 та виділено
приміщення 1-І площею 2,7 кв.м, 1-1 площею 6,4
кв.м., 1-2 площею 6,1 кв.м., 1-3 площею 5,3 кв.м,
1-4 площею 11,6 кв.м., 1-5 площею 15,7 кв.м, 1-7
площею 2,8 кв.м, 1-8 площею 1,7 кв.м; за
ОСОБА_5 визнано право власності на 35/100
частини цього будинку та виділено
приміщення 1-6 площею 11,8 кв.м, 1-9 площею
10,6 кв.м., 1-10 площею 5,7 кв.м.

Після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, належні йому 35/100 частини
будинку успадкувала його дружина
ОСОБА_1, яка отримала 29 жовтня 2002 року
свідоцтво про право на спадщину за
законом на вказану частину будинку.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, належні їй 65/100 частини
будинку успадкував її чоловік ОСОБА_2,
який отримав 21 листопада 2008 року
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на цю частину будинку.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 01 жовтня 2012
року було визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за заповітом,
видане 21.11.2008 року на ім'я ОСОБА_2 та
скасовано державну реєстрацію права
власності за ним на 65/100 частини
спірного будинку з тих підстав, що
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 01.04.2010 року визнано
недійсним заповіт складений ОСОБА_4 га
користь ОСОБА_2

Наведені обставини встановлені
рішенням суду від 27.10.1998 року та від
01.10.2012 року, а тому відповідно до ст. 61
ЦПК України не доказуються при
розгляді даної справи.

28 січня 2009 року між ПАТ «Київоблгаз» та
ОСОБА_2 було укладено договір про
надання послуг з газопостачання
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Таким чином, спірний договір був
укладений в період, коли будинок
належав на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1 - 35/100 частини та
ОСОБА_2 - 65/100 частини.

Згідно частини 1 статті 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК
України, власність двох і більше осіб
із визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до частини 1 статті 358 ЦК
України, право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

З аналізу вказаних правових норм можна
зробити висновок, що учасники спільної
часткової власності повинні
погоджувати між собою будь-які дії щодо
володіння, користування та
розпорядження спільною власністю.

Цих вимог при укладенні спірного
договору не дотримано. При цьому суд
враховує, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
обставин, що спірний договір укладено
лише щодо належних ОСОБА_2 65/100 частини
будинку, не вбачається цього і з тексту
самого договору.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК
україни, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

З огляду на наведене суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, оскільки спірний договір
укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 358
ЦК України.

Що стосується посилання позивача
на п. 4 Правил щодо надання письмової
згоди співвласника на укладання
договору, то він не підлягають
застосуванню, оскільки таке правило
введено в дію у 2012 році, тобто після
укладення спірного договору.

При цьому суд вважає, що не
застосування п. 4 Правил не є зміною
підстав позову, оскільки позивач
просила визнати недійсним договір з
підстав недодержання вимог ч. 1 ст. 203 ЦК
України, тобто невідповідності його
вимогам законодавства.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 203, 215, 317, 319, 356, 358 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про
надання послуг з газопостачання,
укладений 28 січня 2009 року між публічним
акціонерним товариством «Київоблгаз»
та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Броварський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
А. О. Шинкар