Справа № 585/2149/14-ц
Номер провадження 2/585/728/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі: головуючого-судді
Ганзя О.Д., при секретарі Шаповаленко
Н.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни в режимі
відеоконференцзв'язку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Роменської
виправної колонії № 56 про визнання
права засудженого на користування
власним мобільним телефоном
відповідно до чинного законодавства та
зобов'язання РВК № 56 забезпечити
здійснення його права на зберігання
адміністрацією колонії його
мобільного телефону та на користування
ним відповідно до чинного
законодавства, -

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Роменської ВК (№56), в якому прохав
визнати його право на користування
власним мобільним телефоном під
наглядом представників адміністрації
в межах та час, встановлений ч.ч.1,2 ст. 129
КВК України, який зберігатиметься в
адміністрації колонії та
видаватиметься на його законні вимоги
та зобов'язати РВК № 56 забезпечити
здійснення його права на зберігання
адміністрацією колонії його
мобільного телефону та на користування
ним відповідно до чинного
законодавства.

Свої вимоги мотивував тим, що
керівництво РВК № 56 не надає
позивачеві можливості користуватися
мобільним телефоном під наглядом
адміністрації установи, зокрема
власним, для реалізації свого права на
здійснення телефонних розмов у мережах
рухомого (мобільного) зв'язку та
користування глобальною мережею
Інтернет, чим, на думку позивача,
порушує вимоги ч.2 ст.7, ч.1, ч.2 ст. 107, ч.5
ст. 110 КВК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
свій позов підтримав у повному обсязі,
посилаючись на викладені у ньому
обставини.

Представник відповідача Роменської ВК
(№56) позов не визнала, вважала, що
ОСОБА_1 не має права на користування
мобільним телефоном і прохала в
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що вказана цивільна справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває
покарання у виді довічного позбавлення
волі у Роменській РВК (№56) Державної
пенітенціарної служби України (а.с. 5,
а.с. 24).

12 червня 2014 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом про визнання
його права як засудженого на
користування власним мобільним
телефоном відповідно до чинного
законодавства та зобов'язання РВК № 56
забезпечити здійснення його права на
зберігання адміністрацією колонії
його мобільного телефону та на
користування ним відповідно до чинного
законодавства.

Позивач вважає, що РВК № 56 порушує
вимоги ч.2 ст.7, ч.1, ч.2 ст. 107, ч.5 ст. 110 КВК
України. Також позивач в обґрунтування
позовних вимог посилався на вимоги ст.
319 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових
відносин, інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Позивач в судовому засіданні
стверджував, що хоча він позбавлений
волі і відбуває покарання, але він має
право володіти і розпоряджатися
предметами, речами, виробами, проводити
телефонні розмови з особами, які
знаходяться за межами колонії. На його
думку, це його право передбачено
кримінально-виконавчим кодексом
України, а тому він вважав, що спір
повинен розглядатися в рамках
цивільного судочинства.

Це твердження позивача є помилковим,
оскільки відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК
України цивільним законодавством
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 відбуває
покарання в державній установі в
умовах позбавлення волі, під контролем
органів влади.

За таких обставин, «держава несе
відповідальність за кожну особу, яка
тримається під вартою, оскільки вона,
перебуваючи під владою державних
службовців, знаходиться у вразливому
становищі і органи влади зобов'язані її
захищати» (див. п. 69 рішення
Європейського суду з прав людини
справа «Ошурко проти України» від
08.09.2011 року).

Отже, в даному випадку між сторонами
виник спір не про право цивільне, якому
притаманна рівність учасників
правовідносин (ст. 1 ЦК України, ст. ст. 5,
10 ЦПК України), а з приводу
правомірності дій відповідача щодо
виконання ним управлінських функцій,
врегульованих нормами КВК України та
Правилами внутрішнього розпорядку
установи виконання покарань, від яких
саме і залежить реалізація прав
довічно позбавленого волі позивача
ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Суб'єктом владних повноважень
відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України є
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
пояснень учасників процесу у судовому
засідання та досліджених матеріалів
справи позивач фактично оскаржує дії
суб'єкта владних повноважень -
Роменської виправної колонії (№ 56 )
щодо визнання права засудженого на
користування власним мобільним
телефоном та зобов'язання РВК № 56
забезпечити здійснення права
засудженого на зберігання
адміністрацією колонії його
мобільного телефону та на користування
ним

На думку суду, у даному випадку спір, що
виник між сторонами, є
публічно-правовим і відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
його розгляд, як судом першої
інстанції, повинен здійснюватись за
нормами КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, провадження
у даній справі необхідно закрити.

Керуючись ч.1 ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. ст. 205,
206 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до Роменської виправної колонії № 56
про визнання права засудженого на
користування власним мобільним
телефоном відповідно до чинного
законодавства та зобов'язання РВК № 56
забезпечити здійснення його права на
зберігання адміністрацією колонії
його мобільного телефону та на
користування ним відповідно до чинного
законодавства - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 про його право на
звернення з адміністративним позовом
до суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до
апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особами, без участі яких було
проголошено судове рішення - протягом 5
днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: підпис ...

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду
О. Д. Ганзя