Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/4769/2014
інстанції - Басалаєва А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 11 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Житлово-будівельний кооператив
«Будівельник-9» про поділ майна
подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року частково
задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя.

Поділено майно, що є об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3
наступним чином:

- визнано за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 79,80
кв.м., за кожним;

- визнано за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2, загальною площею 43,1
кв.м., за кожним;

- визнано за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину
гаражного боксу АДРЕСА_3 за кожним.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 1 835,20 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
ухвалити нове рішення яким визнати
договір купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ-2107, номер кузова НОМЕР_5, який мав
державний номер НОМЕР_1 ( НОМЕР_6), що був
укладений відповідачем ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та зареєстрований в
Миронівському МРЕВ Київської області
на ОСОБА_4, та договір купівлі-продажу
автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», номер кузова
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3, що був
укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який
зареєстрований в МРЕВ-11 м. Києва за
ОСОБА_5 - недійсними; зобов'язати МРЕВ -
11 м. Києва зняти з реєстрації
автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», державний
номер НОМЕР_3, який зареєстрований в
МРІВ-11 м. Києва за ОСОБА_5; зобов'язати
Миронівське МРЕВ зняти з реєстрації
автомобіль ВАЗ-2107, який мав державний
номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_5 (
транзитний номер НОМЕР_6) та
зареєстрований в Миронівському МРЕВ
Київської області на ОСОБА_4; поділити
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя, виділивши, ОСОБА_2: гараж в ГБК
«Бортничі» в м. Києві по АДРЕСА_3,
визнавши за ОСОБА_2 право власності на
нього, відповідачу ОСОБА_3 виділити
автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», державний
номер НОМЕР_3, і автомобіль ВАЗ-2107, який
мав державний номер НОМЕР_1. Стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
компенсацію вартості частки майна в
сумі 109 200 грн., а також судові витрати.

Вважає, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що судом не
враховано вимоги Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
роз'яснення постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12
червня 2009 року «Про практику
застосування процесуального
законодавства при розгляді цивільних
справ по першій інстанції», , постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
9 листопада 1996 року «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя», норми Конституції
України, Закону України «Про
судоустрій України», КпШС та СК
України, порушено вимоги ст. 88 ЦПК
України. Зазначає, що суд безпідставно
відмовив у прийнятті доповнень та
уточнень до позовної заяви.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у шлюбі з 31 липня 1982 року.

За час спільного проживання однією
сім'єю сторони набули у власність
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2,
гаражний бокс АДРЕСА_3 в ГБК «Бортничі»,
легковий автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER».

Дані обставини сторонами не
заперечувались у судовому засіданні.

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з даним позовом, просила в порядку
поділу спільного майна подружжя
просила виділити їй у власність 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, 1/2 частину
квартири АДРЕСА_2, гаражний бокс
АДРЕСА_3 в ГБК Бортничі, відповідачу у
власність просила виділити 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, 1/2 частину квартири
АДРЕСА_2, автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER»,
стягнути з відповідача на її користь 72
300 грн. в якості компенсації вартості
майна.

Після початку розгляду справи
позивачем подано заяву про зміну та
збільшення позовних вимог, в якій
позивач просила визнати договір
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2107,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
недійсним; зобов'язати МРЕВ-11 зняти з
реєстрації автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER»;
зобов'язати МРЕВ зняти з зеєстрації
автомобіль ВАЗ-2107. Просила виділити
відповідачу також автомобіль ВАЗ-2107,
стягнути з нього компенсацію у розмірі
109 200 грн. Вказану заяву обґрунтовувала
тим, що під час розгляду справи їй
стало відомо про наявність у власності
відповідача автомобіль ВАЗ-2107 і про
його продаж, а також про те, що без її
згоди було знято з реєстрації
автомобіль «MITSUBISHIOUTLANDER» та передано у
власність дочці ОСОБА_5

Судом було відмовлено у прийнятті
зазначеної заяви про зміну та
збільшення позовних вимог з підстав,
визначених у ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Відповідач визнав позовні вимоги в
частині поділу квартир та
гаражногобоксу АДРЕСА_3 в ГБК
«Бортничі» просив залишити це майно у
спільній частковій власності сторін,
вказав на відсутність у його власності
автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER». Вказав вказав
на своє небажання компенсувати частину
вартості спільного майна подружжя.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
поділу квартир та гаражного боксу, які
є спільним майном подружжя, суд першої
інстанції виходив з того, що ці речі є
неподільними, на компенсацію вартості
часток сторони згоди не дали, отже
поділ вказаного майна необхідно
провести шляхом визнання ідеальних
часток подружжя у майні, залишивши
майно у їх спільній частковій
власності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
необхідності поділу майна із
залишенням у власності позивача
гаражного боксу та поділу квартир у
рівних частках судова колегія
відхиляє, зважаючи на те, що такий поділ
буде суперечити положенням ст. 70 СК
України.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про поділ автомобілю
«MITSUBISHIOUTLANDER», суд першої інстанції
виходив з того, що цей автомобіль вибув
з власності сторін, про визначення
вартості відчуженого автомобіля та,
відповідно, вимог про стягнення 1/2
варстості автомобіля сторони не
заявляли.

З таким висновком суду колегія суддів
не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом, автомобіль
«MITSUBISHI OUTLANDER», державний номерний знак
НОМЕР_3, було зареєстровано за ОСОБА_3 27
березня 2009 року, проте 5 грудня 2012 року
було знято з обліку (а.с.76-77). Власником
даного автомобіля наразі є дочка
сторін ОСОБА_5 (а.с.38-39).

Таким чином, даний автомобіль був
придбаний сторонами у період шлюбу та є
спільною сумісною власністю подружжя.

З пояснень сторін встановлено, що
автомобіль було відчужено
відповідачем без згоди позивача за
ціною, як пояснив відповідач, 114 400 грн.,
що визначена оцінювачем Агенції
консалтингових послуг від 5 грудня 2012
року (а.с. 160).

Позивачем доказів на спростування
ціни, за якою відповідачем відчужено
автомобіль, не надано, клопотань про
витребування таких не заявлено.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що в порядку поділу спільного
майна подружжя з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
компенсація 1/2 частини вартості
автомобілю у розмірі 57 200 грн., і у
зв'язку з цим рішення суду в частині
вирішення вимог про поділ автомобілю
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення у цій частині.

Враховуючи те, що позовні вимоги у
межах, що були розглянуті судом першої
інстанції, фактично задовольняються,
відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3 441 грн.
із зміною рішення суду в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції безпідставно
було відмовлено у прийнятті змін та
уточнень до позовної заяви, і вважає, що
дане питання судом було вирішено вірно
з дотриманням вимог ст. 31 ЦПК України.

Вимоги апеляційної скарги про
постановлення рішення про поділ
автомобілю ВАЗ-2107, який був відчужений
в період шлюбу у 2009 році, а також вимоги
про визнання недійсними договорів про
купівлю-продаж цього автомобілю та
автомобілю «MITSUBISHI OUTLANDER», зобов'язання
органів МРЕВ скасувати реєстрацію
автомобілів на нових власників, з
урахуванням положень ст. 303 ЦПК України
не можуть бути розглянуті апеляційним
судом, оскільки ці вимоги не були
предметом розгляду суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року в частині
вирішення позовних вимог про поділ
автомобілю «MITSUBISHI OUTLANDER», державний
номерний знак НОМЕР_3, скасувати.

Ухвалити в справі в цій частині нове
рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
компенсацію вартості 12 частини
автомобілю «MITSUBISHI OUTLANDER», державний
номерний знак НОМЕР_3, у розмірі 57 200
грн.

В частині вирішення питання про
розподіл судових витрат рішення суду
змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3 441 грн.
сплаченого судового збору.

В решті рішення суду залиши ти без
змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: