Справа № 525/19/14-ц
Провадження № 2/525/76/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року Великобагачанський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючої - судді Білецької В.І.,

при секретарі - Лопатка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Велика
Багачка Полтавської області цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Полтавхіммаш» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди , заподіяної
працівником при виконанні трудових
обов'язків ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Полтавхіммаш»
звернулося 10.01.2014 року до
Великобагачанського районного суду з
позовом до ОСОБА_2.

Просив суд винести рішення , яким
стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Полтавхіммаш» завдану при виконанні
трудових обов'язків шкоду в розмірі 16
551 гривня 56 копійок . А також стягнути
сплачений судовий збір при поданні
позову в сумі 243 гривні 60 копійок .

В своїй позовній заяві
позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 з
20 липня 2011 року перебував з ним в
трудових відносинах та працював на
посаді електромонтера з ремонту та
обслуговування електроустаткування 3
розряду енергоцеху №5 .

30 листопада 2012 року на третій зміні в
котельно-зварювальному цеху №1
відбувся вихід з ладу електричної
частини компресора «Garden Denver ES75» , інв.
№102060, що потягло за собою вимушену
зупинку виконання технологічних
операцій з виготовлення котлів
вагонів-цистерн та неможливість
подальшої експлуатації даного
обладнання .

Ремонт трансформаторів , перемикачів
, реостатів , постів управління ,
магнітних пускачів , контакторів ,
участь у ремонті , огляді , технічному
обслуговуванні електроустаткування з
виконання робіт із розбирання ,
складання , налагодження і
обслуговування електричних приладів ,
електромагнітних , магнітоелектричних
і електродинамічних систем є
посадовими обов'язками відповідача
ОСОБА_2

В результаті з'ясування причин даної
події , як вказує позивач ,було
встановлено , що поломка зазначеного
обладнання сталася внаслідок дій
відповідача ОСОБА_2 , який напередодні
при виконанні заміни несправного
пускача на компресорі «Garden Denver ES75» ,
інв. №102060 встановив на нього пускач з
меншим номіналом току , що не
відповідає технічним характеристикам
обладнання . Внаслідок цього, через
незначний проміжок роботи компресора
інв. №102060, сталося коротке замкнення та
спалах електропроводки компресора , що
й обумовило вихід з ладу обладнання .

Внаслідок дій відповідача , позивачу
було завдано матеріальну шкоду , що
полягає у витратах на відновлення
роботи обладнання в сумі 8 093 гривні 32
копійки та вартості позачергового
технічного обслуговування в сумі 10 523
гривні 51 копійка .

Наказом №611 від 04.12.2012 року покладено
матеріальну відповідальність на
відповідача з метою покриття завданої
ним підприємству шкоди.

Згідно цього Наказу з ОСОБА_2 було
стягнуто 2065 гривень 27 копійок -
середньомісячна заробітна плата .

23.08.2013 року відповідач ОСОБА_2 був
звільнений з займаної посади за
власним бажанням .

В судовому засіданні 27.02.2014 року
представник позивача Публічного
акціонерного товариства
«Полтавхіммаш» Білоярець І.С. поданий
позов підтримала , просила його
задовольнити ,посилалася на обставини ,
що в ньому викладені .Вказувала , що
ОСОБА_2 , як спеціаліст не повинен був
ставити пускач з меншим номіналом току
.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні 27.02.2014 року позов не визнав ,
просив суд відмовити в його
задоволенні . Посилався на те , що
дійсно він 29.11.2012 року перебував на
третій зміні і близько 22 години йому
повідомили , що не працює компресор .Він
прибув на виклик і встановив , що з ладу
вийшов пускач .Оскільки такий пускач
для заміни був відсутній , він
зателефонував майстру ОСОБА_4 Так як
майстер не відповідав , то він почав
телефонувати головному інженеру
ОСОБА_5, щоб з'ясувати , що робити далі.
Інженер йому запропонував зняти
подібний пускач з іншого обладнання і
поставити на компресор , щоб не
зупинилася робота цеху. Після того , як
була проведена заміна пускача , він ще
побув біля нього з пів години , а потім
пішов на інший об'єкт . Через півтори
години йому зателефонували , що
загорівся компресор , який він
ремонтував. Він негайно прибув на
місце , знеструмив лінію і почав гасити
полум'я . В даному випадку вважає ,
винними посадових осіб , які не
прийняли заходів по недопущенню
аварійної зупинки компресора, дали
дозвіл на заміну пускача іншої марки. .

Представник відповідача ОСОБА_6
позов не визнала ,просила відмовити в
його задоволенні за безпідставністю .
Посилалася на те , що на її довірителя
було покладено матеріальну
відповідальність за заподіяну шкоду в
межах його середньомісячного
заробітку в сумі 2065 гривень 27 копійок .
Письмового договору про повну
матеріальну відповідальність між
Публічним акціонерним товариством
«Полтавхіммаш» та ОСОБА_2 , укладено не
було. Крім того , вказувала на те , що її
довірителю не було створено належних
умов , які б забезпечували нормальну
роботу з обладнанням . Це об'єктивно
вбачається з того , що після виявлення
ОСОБА_2 29.11.2012 року виходу з ладу
пускача , який підлягав заміні та
відсутності аналогічного пускача ,
після консультації з головним
інженером та майстром енергоцеху , ним
був встановлений пускач вітчизняного
виробництва , який підходив по схемі
керування компресора . Тож , можна
зробити висновок , що відповідач не був
забезпечений необхідними
комплектуючими матеріалами , обов'язок
по забезпеченню якими було покладено
на посадових осіб підприємства :
начальника БМТС та майстра енергоцеху.
Винним же у неприйнятті заходів по
недопущенню аварійної зупинки
компресора визнано майстра енергоцеху
ОСОБА_4 , якого притягнуто за це до
відповідальності , що вбачається з
наказу по підприємству №611 від 04.12.2012
року . Просила , суд звернути увагу на
те, що позивач в своїй заяві не
посилається на норму трудового
законодавства , а саме ст.134 КЗпП
України , яка дає перелік випадків
повної матеріальної відповідальності
працівника при виконанні трудових
обов'язків .

Суд , заслухавши пояснення сторін,
покази свідка ОСОБА_5, дослідивши
матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства
«Полтавхіммаш» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди , заподіяної
працівником при виконанні трудових
обов'язків, необхідно відмовити ,
виходячи з наступного .

Судом встановлено , що відповідач
ОСОБА_2 з 20 липня 2011 року по 23.08.2013 року
перебував з Публічним акціонерним
товариством «Полтавхіммаш» в
трудових відносинах та працював на
посаді електромонтера з ремонту та
обслуговування електроустаткування 3
розряду енергоцеху №5 (а.с.а.с.5,16).

30 листопада 2012 року на третій зміні в
котельно-зварювальному цеху №1
відбувся вихід з ладу електричної
частини компресора «Garden Denver ES75» , інв.
№102060, що потягло за собою вимушену
зупинку виконання технологічних
операцій з виготовлення котлів
вагонів-цистерн та неможливість
подальшої експлуатації даного
обладнання .

Згідно посадової інструкції , яка
додана до матеріалів справи
вбачається, що на електромонтера
покладаються обов'язки з ремонту
трансформаторів , перемикачів ,
реостатів , постів управління ,
магнітних пускачів , контакторів ,
участь у ремонті , огляді , технічному
обслуговуванні електроустаткування з
виконання робіт із розбирання ,
складання , налагодження і
обслуговування електричних приладів ,
електромагнітних , магнітоелектричних
і електродинамічних систем (а.с.а.с.6-8).

В той же час суд звертає увагу , що
дана посадова інструкція не
затверджена і з нею працівники були
ознайомлені тільки в 2013 році.

ОСОБА_2 після виявлення несправності
компресора та необхідної заміни
пускача відразу ж зателефонував до
майстра ОСОБА_4 , а так як телефон
останнього був поза зоною досяжності ,
то він зателефонував до головного
інженера ОСОБА_5 та запитав, що робити ,
так як для заміни немає нового пускача.

Головний інженер йому запропонував
зняти з іншого агрегата пускач та
поставити на цей компресор , щоб не
зупиняти технологічний процес. Після
ремонту деякий час компресор працював
, а потім сталося його загорання .

Наказом №611 від 04.12.2012 року покладено
матеріальну відповідальність на
відповідача ОСОБА_2 в межах його
середньомісячного заробітку в сумі 2 065
гривень 27 копійок , з метою покриття
завданої ним підприємству шкоди
(а.с.9-10).

Відповідно до ст.131 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов"язаний створити працівникам
умови, необхідні для нормальної роботи
і забезпечення повного збереження
дорученого їм майна.

Згідно з нормами частини 1 статті 130
КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ст..132 КЗпП України за
шкоду , заподіяну підприємству,
установі , організації при виконанні
трудових обов'язків , працівники , з
вини яких заподіяно шкоду, несуть
матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не
більше свого середнього місячного
заробітку.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством (частина 2
статті 130 КЗпП України).

Матеріальна відповідальність понад
середній місячний заробіток
допускається лише у випадках,
зазначених у законодавстві.

Стаття 134 КЗпП України дає вичерпний
перелік випадків повної матеріальної
відповідальності шкоди працівників ,
заподіяної з їх вини у випадках, коли :

1) між працівником і підприємством,
установою, організацією відповідно до
статті 135-1 цього Кодексу укладено
письмовий договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані
працівником під звіт за разовою
довіреністю або за іншими разовими
документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які
мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у
нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним
знищенням або умисним зіпсуттям
матеріалів, напівфабрикатів, виробів
(продукції), в тому числі при їх
виготовленні, а також інструментів,
вимірювальних приладів, спеціального
одягу та інших предметів, виданих
підприємством, установою, організацією
працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні
трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи,
організації всіх форм власності,
винний у несвоєчасній виплаті
заробітної плати понад один місяць, що
призвело до виплати компенсацій за
порушення строків її виплати, і за
умови, що Державний бюджет України та
місцеві бюджети, юридичні особи
державної форми власності не мають
заборгованості перед цим
підприємством.

Відповідно до пункту 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року № 14 «Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками»,
розглядаючи справи про матеріальну
відповідальність на підставі
письмового договору, укладеного
працівником з підприємством,
установою, організацією, про взяття на
себе повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей
(недостача, зіпсуття), переданих йому
для зберігання або інших цілей (пункт 1
статті 134 КЗпП України), суд
зобов'язаний перевірити, чи належить
відповідач до категорії працівників, з
якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП
України може бути укладено такий
договір, та чи був він укладений.

Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України
встановлює, що письмові договори про
повну матеріальну відповідальність
може бути укладено підприємством,
установою, організацією з
працівниками, які займають посади або
виконують роботи, безпосередньо
зв'язані із зберіганням, обробкою,
продажем (відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей.

Перелік таких посад і робіт
затверджено постановою Державного
комітету Ради Міністрів СРСР по праці і
соціальних питаннях Секретаріату
Всесоюзної Центральної Ради
Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року
№ 447/24( діє на території України
відповідно до постанови ВРУ від 12.09.1991р.
«Про порядок тимчасової дії на
території України окремих актів
законодавства Союзу РСР).

Проаналізувавши норми діючого
законодавства суд приходить до
висновку , що ОСОБА_2, не підпадає під
перелік випадків коли працівники
несуть повну матеріальну
відповідальність . До нього можуть бути
застосовані вимоги статті 132 КЗпП
України , що і було зроблено
адміністрацією ПАТ «Полтавхіммаш».

Пунктом 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1992
року № 14 «Про судову практику в справах
про відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» передбачено, що під
час розгляду справи має бути з'ясовано:
наявність прямої дійсної шкоди та її
розмір; якими неправомірними діями її
заподіяно і чи входили до функцій
працівника обов'язки, неналежне
виконання яких призвело до шкоди; в
чому полягала його вина; в якій
конкретно обстановці заподіяно шкоду;
чи були створені умови, які
забезпечували б схоронність
матеріальних цінностей і нормальну
роботу з ними; майновий стан
працівника.

Заявляючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача ОСОБА_2
завдану при виконанні трудових
обов'язків шкоду в сумі 16 551 гривня 56
копійок, позивач ПАТ Полтавхіммаш»
зазначає, що цей збиток завдано
підприємству саме внаслідок винних дій
відповідача, який при виконанні заміни
несправного пускача на компресорі «Garden
Denver ES75» , інв. №102060 встановив на нього
пускач з меншим номіналом току , що не
відповідає технічним характеристикам
обладнання . Внаслідок цього через
незначний проміжок роботи компресора
інв. №102060 сталося коротке замкнення та
спалах електропроводки компресора , що
й обумовило вихід з ладу обладнання .

Однак , як вбачається з пояснень
відповідача ОСОБА_2 ( з якими
погоджується суд) він консультувався з
головним інженером , ним був
встановлений пускач вітчизняного
виробництва і те , що заміну пускача
він зробив за рекомендацією
керівництва.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 -
головний інженер ПАТ «Полтавхіммаш»
пояснив , що дійсно ОСОБА_2 двічі
телефонував до нього вночі з 29.11.2012 року
на 30.11.2012 року і повідомляв , що з ладу
вийшов пускач. Однак , які вказівки він
йому давав при цьому , не пам'ятає.

Таким чином , відповідач не був
забезпечений необхідними
комплектуючими матеріалами , обов'язок
по забезпеченню якими було покладено
на посадових осіб підприємства
начальника БМТС та майстра енергоцеху.
Винним же у неприйнятті заходів по
недопущенню аварійної зупинки
компресора визнано майстра енергоцеху
ОСОБА_4 , якого притягнуто за це до
відповідальності , що вбачається з
наказу по підприємству №611 від 04.12.2012
року (а.с.9-10).

Відповідно до ст. 138 КЗпП України,
тягар доказування в суді наявності
умов, передбачених ст. 130 КЗпП України,
покладається на роботодавця, власника
підприємства.

Аналогічні положення передбачені
ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які посилається в
обґрунтування своїх вимог і
заперечень.

Виходячи з аналізу представлених
доказів, суд вважає, що позивачем не
доведена належним чином вина
відповідача ОСОБА_2 в завданій шкоді
підприємству на суму 16 551 гривня 56
копійок.

Виходячи з
принципів розумності та
справедливості, суд дійшов до
висновку про наявність правових
підстав для відмови в задоволенні
позову Публічного акціонерного
товариства «Полтавхіммаш» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди , заподіяної
працівником при виконанні трудових
обов'язків , за безпідставністю таких
вимог .

Що стосується строків звернення до
суду , то позивач його не пропустив , так
як звертався спочатку з цим позовом до
Київського районного суду міста
Полтави .Ухвалою суду від 08.05.2013 року в
прийнятті заяви йому було відмовлено
за не підсудністю.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 130, 132, 134, 135-1, 137, 138 ,233
Кодексу Законів про працю України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про
судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» (із змінами від 28.03.1997
року ,03.12.1997 року),ст. ст. 10, 11, 57 - 61,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові Публічному акціонерному
товариству «Полтавхіммаш» до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди , заподіяної
працівником при виконанні трудових
обов'язків -відмовити за
безпідставністю позовних вимог .

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення було
виготовлено 04.03.2014 року .

Суддя -