Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/3993/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
Грубіян Євген Олексійович
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання
Камінній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом Новогуйвинської селищної
ради Житомирського району
Житомирської області до Житомирської
районної державної адміністрації
Житомирської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36,
ОСОБА_37, ОСОБА_62 ОСОБА_63, ОСОБА_40,
ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, треті особи :
ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51,
ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55,
ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59,
ОСОБА_60, ОСОБА_61, управління
держземагенства в Житомирському
районі про визнання недійсним та
скасування розпорядження, визнання
недійсними та скасування державних
актів про право власності на земельні
ділянки

за апеляційною скаргою
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 30.01.2014
року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області
від 30.01.2014 року відмовлено у
задоволенні позову Новогуйвинської
селищної ради Житомирського району
Житомирської області до Житомирської
РДА, ОСОБА_2 та інших про визнання
недійсним та скасування розпорядження
№1026 від 21.10.2011 року, визнання
недійсними і скасування державних
актів про право власності на земельні
ділянки, виданих відповідачам на
підставі цього розпорядження.

В апеляційній скарзі
Новогуйвинська селищна рада,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове - про задоволення позову
в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах,
визначених ст.303 ЦПК України,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що згідно
розпорядження голови Житомирської РДА
від 21.10.2011 року за №1026 затверджено
проект землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок
громадянам загальною площею 9,1500 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області. Передано громадянам, в
кількості 61 особи, у власність земельні
ділянки загальною площею 9,1500 га для
ведення особистого селянського
господарства за рахунок земель запасу
Новогуйвинської селищної ради згідно
додатку (а.с.7-8).

На підставі згаданого розпорядження
відповідачам було видано Державні акти
на право власності на земельну ділянку
(а.с.18, 63-122 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
1-ї інстанції виходив з того, що
розпорядження №1026 від 21.10.2011 року,
видане в межах компетенції голови
Житомирської РДА, оскільки на той час
спірна земельна ділянка перебувала за
межами населеного пункту, так як
фактичного її уведення в межі смт.Гуйва
не відбулось.

Такий висновок суду є правильним,
узгоджується із вимогами чинного
законодавства та підтверджується
дослідженими у справі доказами.

Згідно з приписами п."а" ч.1 ст.17 ЗК
України до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Як передбачено п."а" ч.3 ст.122 ЗК України
/редакції чинній на час винесення
оскаржуваного розпорядження/, районні
державні адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання.

До розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади.

Отже, визначальним при вирішенні
даного спору є питання встановлення
місцезнаходження спірних земельних
ділянок - в межах чи поза межами
населеного пункту.

Рішенням шостої сесії VI скликання
Житомирської обласної ради від 08.09.2011
року за №299 затверджено проект
землеустрою щодо встановлення і зміни
меж смт.Гуйва Новогуйвинської селищної
ради Житомирського району, а також
змінено межі смт.Гуйва та затверджено
його територію загальною площею 241,5 га
(а.с.17).

Процедура встановлення і зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень врегульована, зокрема, ст.ст.46,
55 Закону України „Про землеустрій",
Методичними рекомендаціями з розробки
проекту землеустрою щодо встановлення
або зміни меж населеного пункту, затв.
наказом Держкомзему від 10.07.2008 року за
№165.

Названі норми передбачають обов'язкове
розроблення проектів землеустрою,
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), закріплення
останніх межовими знаками, видачу
відповідних правовстановлюючих
документів та їх державну реєстрацію.
Так, пункт 4.2 згаданих Методичних
рекомендацій з посиланням на ст.55
Закону „Про землеустрій" передбачає
наступне. Для посвідчення меж
населеного пункту розробляється
технічна документація щодо складання
Державного акту на межі населеного
пункту. Після перенесення меж
населеного пункту в натурі (на
місцевість) та затвердження форми
бланку Державного акту видається
Державний акт України. Межі населеного
пункту додатково відображаються на
топографічній карті та кадастрових
планово-картографічних матеріалах, які
є невід'ємним додатком до Державного
акта України. Встановлення меж
населеного пункту вважається таким, що
відбулося, після встановлення меж в
натурі (на місцевості) та внесення
відомостей до державного земельного
кадастру.

Однак, позивачем не надано доказів
того, що після прийняття рішення
Житомирської обласної ради від 08.09.2011
року за №299 про зміну меж смт.Гуйва
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району ці межі були
встановлені у вище зазначений спосіб
та оформлені згідно вимог чинного
законодавства. З огляду на ці обставини
доводи апелянта про те, що Житомирська
РДА при винесенні оскаржуваного
розпорядження діяла поза межами
власної компетенції, є
необґрунтованими.

Окремо колегія суддів звертає увагу на
те, що позивачем належними та
допустимими доказами не доведено ту
обставину, що земельні ділянки які були
передані у власність відповідачам,
увійшли у змінені межі смт.Гуйва за
рішенням Житомирської обласної ради
від 08.09.2011 року за №299.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Житомирської обласної Ради
народних депутатів від 30.03.1994 року
припинено право користування
Житомирського учбового центру
Міністерства оборони України /полігон/
земельною ділянкою площею 240 га та
передано її до відання Житомирської
районної ради народних депутатів
(а.с.14).

В позовній заяві Новогуйвинська
селищна рада стверджує, що рішенням
Житомирської обласної ради від 08.09.2011
року за №299 розширено межі смт.Гуйва
та введено в межі населеного пункту
масив Великий Шумськ /полігон/ в
розмірі 170 га (а.с.5). Проте, текст
згаданого рішення не містить такої
інформації, а лише вказує на загальну
площу території смт.Гуйва - 241,5 га, із
чого слідує, що в межі населеного
пункту увійшла лише частина від 240 га.

Фактичне розташування спірних
земельних ділянок в межах смт.Гуйва,
визначених на підставі цього рішення,
без встановлення меж населеного пункту
у спосіб, визначений законом, не
створює для учасників спірних
правовідносин юридичних наслідків, на
які посилається позивач.

Постанова Богунського районного суду
від 30.01.2008 року, в мотивувальній частині
якої зазначено, що земельна ділянка
площею 240 га з державної власності
перейшла до комунальної власності (а.с.9
зворот т.1), не є доказом в контексті
положень ч.3 ст.61 ЦПК України.

Постанова Вищого
адміністративного суду України від
20.03.2014 року (а.с.59 т.3) не впливає на
правильність та результати вирішення
даного позову, оскільки вона ухвалена
після оскаржуваного рішення.

Що стосується позову про визнання
недійсними Державних актів на право
власності на земельну ділянку, то суд
1-ї інстанції, вирішуючи спір в цій
частині правильно керувався нормами ч.4
ст.41 Конституції України, ст.140-149 ЗК
України, прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини, та
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні і цих вимог.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують
та не свідчать про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307,
308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області відхилити, а рішення
Житомирського районного суду
Житомирської області від 30.01.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: