Номер провадження: 22-ц/785/3863/14
Номер справи місцевого суду: 507/1937/13-ц
Головуючий у першій інстанції Гнатюк
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого: судді
Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.

При секретарі:
Горновій А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Любашівського районного суду Одеської
області від 03 лютого 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013р. Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, посилаючись на те, що
09.07.2008р. між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір (оформлений заявою
відповідача та Умовами надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка»)
відповідно до якого останній отримав
кредит у розмірі 1 952,93 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення
заборгованості здійснюється у такому
порядку: щомісяця в період сплати,
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти (щомісячний платіж) для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх
зобов'язань відповідач станом на
26.09.2013р. має заборгованість у сумі 22 593,12
грн., яка складається з: 1 406,34 грн. -
заборгованість за кредитом; 155,04 грн. -
заборгованість по процентам 926,64 грн. -
заборгованість по комісії; 18 553,05 грн. -
пеня на несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина), 1052,05
грн. - штраф (процентна складова).

З цих підстав позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у сумі 22 593,12 грн.
та судові витрати в сумі 229,40 грн.

Справу розглянуто у відсутності
сторін.

Рішенням суду від 03.02.2014р. у задоволенні
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

У судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явилися, про час
та місце розгляду справи сповіщені
належним чином, причини своєї неявки
суду не повідомили, про що свідчать
матеріали справи, тому колегія суддів
за правилами ст. 305 ЦПК України
розглянула справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позов пред'явлено до суду за межами
строку позовної давності,
встановленого ст. 257 ЦК України, що
відповідно до п.7 ч.11 Закону України
«Про захист прав споживачів» позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі та що позивач не надав доказів
того, що відповідач був ознайомлений з
п.п 5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка)
(Стандарт), яким термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Проте погодитися з таким
висновком суду не можна, оскільки суд
дійшов його з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Судом установлено, що 09.07.2008р. між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого э
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено
договір споживчого кредиту, за яким
банк надав позичальнику 1 952,93 грн. під
12,00% на рік, до 09.07.2010р., на суму залишку
заборгованості за кредитом, в обмін на
зобов'язання позичальника з повернення
кредиту, сплати відсотків, винагороди,
комісії зазначені в Заяві та Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) строки.

Проте позичальник свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав,
унаслідок чого станом на 26.09.2013р. має
заборгованість на суму 22 593,12 грн., яка
складається з: 1 406,34 грн. -
заборгованість за кредитом; 155,04 грн. -
заборгованість по процентам 926,64 грн. -
заборгованість по комісії; 18 553,05 грн. -
пеня на несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500
грн. - штраф (фіксована частина), 1052,05
грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

За правилами ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позову.

Отже, законодавством чітко та
однозначно врегульовано, що підставою
застосування позовної давності є
виключно на це заява сторони у спорі
під час розгляду справи у суді першої
інстанції.

Матеріали справи не містять заяви
будь-якої сторони про застосування
строку позовної давності.

Згідно із п.7 ч.11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч.11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавцю з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Відповідна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 20 листопада 2013р. справа №6-126цс13.

Тому, ураховуючи вищевикладене у суду
першої інстанції не було правових
підстав для відмови у задоволенні
позову з мотивів пропуску позивачем
строку позовної давності.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином, у
встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
обов'язком позичальника за кредитним
договором є, зокрема, повернення
кредиту та сплата процентів за
користування ним.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строк
договору є час протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мала місце під час діє
договору.

Таким чином, матеріалами справи
достовірно встановлено, що відповідач
неналежно виконував умови кредитного
договору і внаслідок цього має
заборгованість за цим договором на
загальну суму 22 593,12 грн, які до
теперішнього часу не відшкодовані.

За наявності таких обставин колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати колегія суддів
розподіляє між сторонами у
відповідності до положень ст. 88 ЦПК
України.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 -317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Любашівського районного
суду Одеської області від 03 лютого 2014
року скасувати та ухвалити у справі
нове рішення, яким позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт
серії НОМЕР_2, виданий Любашівським РВ
УМВС України в Одеській області,
27.10.1997р. на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», 49094, м.
Дніпропетровськ вул. Набережна
Перемоги, буд. №50, 0, рах.
№ 3111 (для погашення
заборгованості), рах. № 0001 (для
відшкодування судових витрат) 22 593,12
грн. (двадцять дві тисячі п'ятсот
дев'яносто три грн. 12 коп.) за кредитним
договором № ODXRRX14960173 від 09.07.2008р. та
судові витрати на суму 351,20 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської
області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік