Справа № 106/394/14-ц
Провадження № 2/106/227/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Євпаторійський міський
суд Автономної Республіки Крим у
складі:

головуючого судді Куликовської О.М.

за участю секретаря Любіш О.Ф.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визначення частки померлого
у праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визначення частки
померлого у праві спільної сумісної
власності на земельну ділянку .

Вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла мати позивача - ОСОБА_3. Після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді
67/100 частин житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які
належали їй на праві власності на
підставі:

54/100 - частин житлового будинку з
належними до нього прибудовами та
спорудженнями належали на підставі
свідоцтва про право особистої
власності на житловий будинок,
виданого 03.06.1987 відділом комунального
господарства м. Євпаторія, на підставі
рішення виконкому Євпаторійської
міської ради народних депутатів № 217
від 15.05.1987; зареєстрованого в бюро
технічної інвентаризації м. Євпаторія
03.06.1987 в реєстрову книгу № 31 за
реєстровим № 383;

13/100 частин житлового будинку з
надвірними побудовами належали на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 24.11.1987 за реєстровим № 1230
державним нотаріусом Євпаторійської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в бюро технічної
інвентаризації м. Євпаторія 03.03.1988 в
реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 383;

Також, після смерті ОСОБА_3 відкрилась
спадщина на земельну ділянку площею
0,0457 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка відведена для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії КМ
№ 118865, що виданий 29.10.2004 на підставі
рішення Євпаторійської міської ради
від 28.04.2004 № 24-20/407, кадастровий номер -
:01:051:0101, що знаходиться у спільній
сумісній власності із ОСОБА_2.

Після смерті матері він прийняв
спадщину за законом на підставі ст. 1241
Цивільного кодексу України у розмірі 1/4
частки спадкового майна.

19.12.2013 приватним нотаріусом
Євпаторійського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим ОСОБА_4, видано
позивачу свідоцтво про право на
спадщину за законом на 67/400 частин
житлового будинку, який в цілому
складається із житлового будинку літ.
«А», житловою площею 75,1 кв. метрів,
сараїв літ. «В», «Г», «Д», гаражів літ.
«З», «Е», споруджень, зареєстровано в
реєстрі за № 939.

Але постановою приватного нотаріуса
Євпаторійського міського
нотаріального округу Автономної
Республіки Крим ОСОБА_4 від 19.12.2013 у
видачі позивачу свідоцтва про право на
спадщину за законом на обов'язкову
частку після смерті ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,0457 гектарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
відмовлено з підстави, що зазначена
вище земельна ділянка належала
померлої ОСОБА_3 на праві спільної
сумісної власності із співвласником
ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
без виділення (визначення) частки
спадкодавця у спільному майні.

28.02.2013 року до суду надані уточнені
позовні вимоги ОСОБА_1, в яких він
просив визнати, що частка померлої
ОСОБА_3 в праві спільної сумісної
власності на земельну ділянку
загальною площею 457 кв.м, розташовану
АДРЕСА_1 кадастровий номер
:01:051:0101 становила ? частку.

У судовому засіданні позивач
підтримав уточнені позовні вимоги,
дав пояснення аналогічні
викладеному та змісту позовної заяви
та уточненої позовної заяви. Просив
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання з'явився,
проти задоволення позовних вимог не
заперечував.

Суд, вислухав осіб, присутніх в
судовому засіданні , дослідивши
матеріали справи, повно і всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінивши докази у справі
за своїм внутрішнім переконанням
згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб
згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судом встановлені такі обставини
та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3, у віці 85
років, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Євпаторійського
міського управління юстиції АР Крим
(а.с.5).

Після її смерті відкрилась
спадщина. Померла ОСОБА_3, на час своєї
смерті склала заповіт 23.10.2007 року,
відповідно до якого, все своє рухоме та
нерухоме майно, де б воно не було і з
чого б воно не складалось, і взагалі
все те, що буде їй належати на день
смерті і на що за законом матиме право
в тому числі належні на праві власності
67/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1,
заповідано ОСОБА_5, з тим, щоб він надав
право постійного користування
вищевказаними частками домоволодіння
ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Вказаний заповіт
зареєстровано в реєстрі №2566 (а.с.6).

Відповідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 19.12.2013 року
спадкоємцем на ? частку зазначеного в
цьому свідоцтві майна ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є
її син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина ,
на яку в указаній частці видано вказане
свідоцтво складається з: 67/100 частин
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, які належали
спадкодавцю на підставі: 54/100 - частин
житлового будинку з належними до нього
прибудовами та спорудженнями належали
на підставі свідоцтва про право
особистої власності на житловий
будинок, виданого 03.06.1987 відділом
комунального господарства м.
Євпаторія, на підставі рішення
виконкому Євпаторійської міської ради
народних депутатів № 217 від 15.05.1987;
зареєстрованого в бюро технічної
інвентаризації м. Євпаторія 03.06.1987 в
реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 383;
13/100 частин житлового будинку з
надвірними побудовами належали на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 24.11.1987 за реєстровим № 1230
державним нотаріусом Євпаторійської
державної нотаріальної контори,
зареєстрованого в бюро технічної
інвентаризації м. Євпаторія 03.03.1988 в
реєстрову книгу № 31 за реєстровим № 383.
Житловий будинок, в цілому складається
із житлового будинку літ «А», житловою
площею 75,1 кв.м., сараїв літ «В», «Г», «Д»,
гаражів літ «З», «Е», споруджень (а.с.7).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 19.12.2013
позивач є власником 67/400 житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно постанови приватного
нотаріуса Євпаторійського міського
нотаріального округу АР Крим від 19.12.2013
року, позивачу ОСОБА_1 було
відмовлено у вчиненні нотаріальних дій
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом на обов'язкову
частку після смерті матері ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на обов'язкову
частку на земельну ділянку площею 0,0457
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер - :01:051:0101, яка
відведена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. В
даній постанові зазначено , що з
пред'явлених документів вбачається ,
що зазначена земельна ділянка належала
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності із співвласником ОСОБА_2 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку без
виділення (визначення) частки
спадкодавця у спільному майні (а.с.10).

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, не
заборонених законом. Спадкування - це
перехід прав та обов'язків ( спадщини
) від фізичної особи, яка померла до
спадкоємців. До складу спадщини
входять всі права і обов'язки, що
належали спадкодавцю на момент
відкриття спадку і що не припинилися у
наслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК
України право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
законних підставах, із збереженням її
цільового призначення . До спадкоємців
житлового будинку , інших будівель та
споруд переходить право власності на
земельну ділянку на якій вони
розташовані. Суб.єкт права спільної
сумісної власності має право
заповідати свою частку у праві
спільної сумісної власності до її
визначення та виділу в натурі .

Відповідно до ст. 86 Земельного
Кодексу України земельна ділянка може
знаходитися у спільній сумісній
власності з визначенням частки
кожного з учасників спільної власності
або без визначення часток учасників
спільної власності ( спільна сумісна
власність) Володіння , користування та
розпорядження земельною ділянкою
спільної сумісної власності
здійснюється за договором або законом .

В статті 89 ЗК України
зазначено, земельна ділянка може
належати на праві спільної сумісної
власності: подружжю, членам
фермерського господарства,
співвласникам житлового будинку.
Поділ земельної ділянки, яка є у
спільній сумісній власності з
виділенням частки співвласника,
може бути здійснено за умови
попереднього визначення розміру
земельних ділянок, які є рівними,
якщо інше не передбачено законом
або не встановлено судом. Зі змісту
ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном
"визначення часток" законодавець
розуміє визначення (встановлення)
розміру частки співвласника у
спільному сумісному майні.

Відповідно до норм Закону ,
судом встановлено , що частка
померлої ОСОБА_3 у спільній сумісній
власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0457 га ,
розташовану АДРЕСА_1 кадастровий
номер :01:051:0101, становила - 1/2
частку.

Згідно п.224 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, нотаріус може видати
свідоцтво про право власності на
спадщину після смерті одного з
учасників спільної сумісної власності
лише після виділення ( визначення )
частки померлого у спільному майні.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», роз'яснено, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Суд, враховуючи роз'яснення, викладені
з цього питання в п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
р. N 7 "Про судову практику у справах про
спадкування", відповідно до яких,
свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК
України питання про право на спадкове
майно вирішується судом у разі
невизнання такого права чи відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
позивача та існування правових
підстав для задоволення позову в
заявленому обсязі , оскільки іншого
ніж судовий, способу захисту права у
позивача не існує.

Відповідно до п.1 ст.6,13
Конвенції, кожен чиї права і
свободи, викладені в Конвенції,
порушуються має право на
ефективний засіб правового захисту
у відповідному національному органу,
навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, що діяли як
офіційні особи.

Право на судовий захист
передбачено ст.55 Конституції України ,
ст. 3 ЦПК України.

Згідно з Конституцією України,
Україна є демократичною, соціальною,
правовою державою, права і свободи
людини та їх гарантії визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави, а утворення і забезпечення
прав і свобод людини є головним
обов'язком держави ( ст.1,3 Конституції
України )

Статтею 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.64
Конституції України право на звернення
до суду за захистом своїх прав і свобод
не підлягає обмеженню. Дане право
гарантоване усім фізичним та юридичним
особам, права ,свободи чи інтереси яких
порушені, невизнані або оскаржені.

При таких обставинах, суд вважає,
що позовні вимоги обґрунтовані та
підлягають задоволенню .

Керуючись ст.ст. 3,11,15,16, 1217, 1225, 1258, 1261,
1296-1299 ЦК України, ст. 20, 81, 86, 89, 116
Земельного кодексу України ст. ст.
10, 11, 57, 58, 59, 60, 88,130, 174, 209, 212, 214 - 218, 256-257
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення частки у праві спільної
сумісної власності на земельну ділянку
- задовольнити.

Визначити, що частка померлої
ОСОБА_3 в праві спільної сумісної
власності на земельну ділянку
загальною площею 457 кв.м, розташовану
АДРЕСА_1 кадастровий номер
:01:051:0101, становила ? частку.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду АР Крим через Євпаторійський
міський суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
О.М. Куликовська