Справа № 115/6989/13-ц
Провадження № 2/115/183/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" січня 2014 р.
м. Саки

Сакський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого, судді Щербіни
Д.С.,

при секретарі
Аттаровій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплопостачання» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Кримтеплопостачання»
звернулось до суду із позовом до
ОСОБА_1, просило стягнути з неї 9436,67 грн
заборгованості за спожиту теплову
енергію за період з 01 січня 2010 року по 01
вересня 2013 року. Вимоги позову
обґрунтовані заборгованістю за надану
і спожиту теплову енергію. Керуючись
вимогами статей 525, 526, 530 ЦК України,
Правил надання населенню послуг з
водо-, теплопостачання і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 просило позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила позов задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідачки в судовому
засіданні позов не визнали, пояснили,
що відповідачка не є споживачем
теплової енергії, оскільки в вересні
2010р. за місцем проживання відповідачки
комісією Комунального підприємства
«Сакське ЖЕО» було встановлено, що у
квартирі АДРЕСА_1 радіатори опалення
знаходяться в незадовільному стані,
відбувається підтікання, з метою
напущення заподіяння матеріальної
шкоди майну власника та сусідів знизу,
було прийнято рішення про демонтаж
радіаторів системи опалення. Таким
чином, оскільки послуги по споживання
тепла відповідачка не отримує, то вона
не повинна сплачувати за це. Крім того,
представники відповідачки пояснили, що
ніяких договірних відносин між
позивачем та відповідачкою не існує,
документів що затверджених тарифів по
сплаті комунальних послуг позивачем
суду не надано. Просили в задоволенні
позову відмовити.

Вислухавши представника позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи позовної
заяви та заслухавши заперечення на неї,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Так судом встановлено, що рішенням
Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 14.02.2012р. в справі № 2-0117-2636/2011
задоволений позов ТОВ
«Кримтеплопостачання» та стягнуто
ОСОБА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кримтеплопостачання» заборгованість
за спожиту теплову енергію у розмірі
3204,52 грн, а також 30 грн, сплачені
позивачем при зверненні до суду як
судові витрати, а всього 3234,52 грн за
період з 01 листопада 2010 року по 01 жовтня
2011 року. Вказане рішення залишено без
змін ухвалою Апеляційного суду АР Крим
від 22.03.2012р.

Вказаним рішенням встановлено, що
відповідно до довідки Комунального
підприємства «Сакське
житлово-експлуатаційне об'єднання»
договір про надання комунальних послуг
АВТ № 486788 підписаний від імені
неповнолітнього ОСОБА_2 його матір'ю
ОСОБА_1, тобто відповідачем, яка є
споживачем наданої ТОВ
«Кримтеплопостачання» теплової
енергії, особовий рахунок НОМЕР_1, за
період з 01 листопада 2008 року по 01 жовтня
2011 року має заборгованість за спожиту
теплову енергію в розмірі 3204,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, позивач є постачальником теплової
енергії у вигляді опалення і гарячого
водопостачання, що надається у
квартиру АДРЕСА_1 (особовий рахунок
НОМЕР_1).

Ухвалою Сакського міськрайонного суду
АР Крим від 15.10.2013р. в справі № 115/5824/2013 у
видачі судового наказу про стягнення
суми заборгованості було відмовлено у
зв'язку з відсутністю договору на
надання житлово-комунальних послуг.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки передбачені Законом України
«Про житлово-комунальні послуги» від 24
червня 2004 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживач
зобов'язаний, крім іншого, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складання та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень. У разі неприбуття
представника виконавця в погоджений
умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживача.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій. Аналогічні
умови для вирішення спору між
споживачем і виконавцем щодо надання
неякісних комунальних послуг
передбачені і пунктами 1, 19, 23, 24, 25
Типового Договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Заперечення проти вимог позову
відповідача зводились до ненадання
позивачем теплової енергії, оскільки в
вересні 2010 року за місцем проживання
відповідачки комісією Комунального
підприємства «Сакське ЖЕО» було
встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1
радіатори опалення знаходяться в
незадовільному стані, відбувається
підтікання, з метою напущення
заподіяння матеріальної шкоди майну
власника та сусідів знизу, було
прийнято рішення про демонтаж
радіаторів системи опалення.

Суд критично ставиться до цього
твердження на посилання на акт
обстеження від 24.09.2010р., затвердженого
директором КП «Сакське ЖЕО», оскільки
при розгляді справи № 2-0117-2636/2011 було
встановлено, що в 2010 році квартира
відповідачки самовільно, без
дотримання передбаченого
законодавством порядку, відключена від
мереж центрального опалення та
гарячого водозабезпечення, що
підтверджено актом обстеження від
24.09.2010р., складеного у іншому складі
учасників комісії та затвердженого
директором КП «Сакське ЖЕО», у той час
коли ТОВ «Кримтеплопостачання»
послуги з теплопостачання не
припинило.

Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг, також не є
підставою для відмови у задоволенні
позову, оскільки обов'язок його
укладення покладений на споживача.

Щодо твердження представників
відповідачки про ненадання доказів по
тарифам, за якими належить сплачувати
комунальні послуги, то вказане рішення
спростовується наявністю в матеріалах
справи копій рішень Сакської міської
ради про затвердження тарифів на
послуги теплопостачання.

З іншого боку представниками
відповідачки, у порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, відповідно до яких кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суду не доведено наявності інших
тарифів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, споживачі
можуть відмовитися від отримання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживачів від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється у порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання
затверджено наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4.
Так, вказаним порядком установлено, що
для вирішення питання відключення
споживача від мережі централізованого
опалення він повинен звернутися до
міжвідомчої комісії для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих
власником документів приймає
відповідне рішення, яке оформляється
протоколом. При позитивному рішенні
заявнику надається перелік
організацій, до яких слід звернутися
для отримання технічних умов для
розробки проекту індивідуального
(автономного) теплопостачання і
відокремлення від мережі
централізованого опалення. Проект
індивідуального (автономного)
теплопостачання і відокремлення від
мережі централізованого опалення
виконує проектна або проектно-монтажна
організація на підставі договору із
заявником. Проект узгоджується з усіма
організаціями, які видали технічні
умови на підключення будинку до
зовнішніх мереж. Відключення приміщень
від внутрішньобудинкової мережі
централізованого опалення виконується
монтажною організацією, яка реалізує
проект. По закінченні робіт
складається акт про відключення від
мережі централізованого опалення і
подається заявником до Комісії на
затвердження. Після затвердження акта
на черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання.

Відповідно до ст. 100 ЖК Української РСР
переобладнання і перепланування
жилого будинку і жилого приміщення
провадяться з метою підвищення їх
благоустрою і перетворення
комунальних квартир в окремі квартири
на сім'ю. Переобладнання і
перепланування жилого приміщення
допускаються за згодою наймача, членів
сім'ї, які проживають разом з ним, та
наймодавця і з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Надані позивачем рішення Сакської
міської ради доводять, що виконавцем
послуг з теплопостачання по м. Саки
призначено саме позивача, надані
розрахунки доводять, що відповідачка
має заборгованість за спожиту теплову
енергію, але враховуючи, що рішенням
Сакського міськрайонного суду АР Крим
від 14.02.2012р. з відповідачки стягнуто
заборгованість за спожиту теплову
енергію за період з 01 листопада 2010 року
по 01 жовтня 2011 року, заборгованість за
період з 01 жовтня 2011 року по 01 вересня
2013 року складає 6232,15 грн, з огляду до
чого суд дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо сторону, на
користь якої ухвалено рішення,
звільнено від оплати судових витрат, з
другої сторони стягуються судові
витрати на користь осіб, що їх понесли,
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

На підставі викладенного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214 - 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплопостачання» - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Кримтеплопостачання» заборгованість
за спожиту теплову енергію у розмірі у
розмірі 6232 грн 15 коп та судовий збір у
розмірі 151 грн 50 коп, а всього 6383 грн 65
коп.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Сакський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Щербіна Д. С.