Справа № 344/7792/13-ц
Провадження № 22-ц/779/322/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника
апелянта - Рокетської С.В.

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 09 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк»» звернувся в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №IFXRRX10610113 від 21.01.2008 року,
мотивуючи тим, що через неналежне
виконання зобов'язань відповідачем,
утворилась заборгованість в сумі 80530,90
грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 09.12.2013 року в позові
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання кредиту фізичним
особам «Розстрочка» складає між ним і
Банком Договір, про що свідчить його
підпис на заяві. Договір містить всі
істотні умови необхідні для його
укладення, зміст умов кредитного
договору є чітким та зрозумілим для
сторін, скріплений їх підписами.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
даного договору у відповідача виникла
заборгованість, яка згідно
законодавства підлягає стягненню.

Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»
повністю.

Представник апелянта апеляційну
скаргу підтримала, однак жодних
доказів щодо ухвалення між сторонами
угоди про збільшення строку позовної
давності не надала.

Відповідач ОСОБА_3 просить застосувати
строк позовної давності та залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, оцінивши
зібрані докази, колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції обгрунтовано
застосував строк позовної давності до
вимог про стягнення заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту та виходив з недоведеності
позовних вимог про стягнення штрафних
санкцій.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що 21.01.2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір №IFXRRX10610113,
відповідно до якого Банк надав
відповідачу кредит для споживчих цілей
в сумі 9965,57 під 12% річних з кінцевим
терміном повернення 21.01.2010 року.

Як вбачається з позовних вимог та
розрахунків, наданих позивачем,
внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань станом на 20.03.2013
року у відповідача утворилась
заборгованість в сумі 80530,90 грн., з яких
9965,57 грн. - заборгованість за кредитом,
1368,74 грн. - заборгованість по процентам,
59623,85 грн. пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
5261,74 грн. - заборгованість по комісії, 500
грн. та 3811 грн. - штрафи.

Встановлено, що позивач звернувся з
позовом про стягнення даної
заборгованості 21.05.2013 року, пропустивши
при цьому трирічний строк позовної
давності, так як кінцевий термін
повернення коштів за кредитним
договором 21.01.2010 року, дій щодо визнання
свого боргу, які могли б бути підставою
для переривання цього строку, ОСОБА_3 не
вчинив, а банк жодного разу не
звертався до останнього з вимогою про
повернення заборгованості.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Стосовно наслідків спливу позовної
давності у частинах 2-5 статті ст.267 ЦК
України передбачено, що заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Як вбачається з кредитного договору, в
розумінні ЗУ «Про захист прав
споживачів», між сторонами був
укладений договір споживчого кредиту.
А тому, відповідно до п.7.ч.11 ст.11
зазначеного закону ПАТ КБ «ПриватБанк»
не вправі вимагати повернення
кредитної заборгованості після
закінчення строку давності, про що
зазначено у п.31 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних првовідносин», та випливає
із листа цього ж суду від 16.01.2013 року
№10-70/0/4-13 «Про окремі питання
застосування строків позовної
давності»

Застосовувати до спірних
правовідносин визначений в Умовах та
правилах надання банківських послуг
спеціальний строк позовної давності
тривалістю 50 років, неможливо, оскільки
Умови підписані тільки головою
правління банку, не підписані
відповідачем, в них відсутні реквізити
позичальника та дата їх складання, вони
не зазначені в кредитному договорі від
21.01.2008 року як додатки до нього. За
відсутності жодної ідентифікуючої
ознаки зазначених Умов на предмет їх
невід'ємності від заяви позичальника,
вони не можуть бути визнані частиною
кредитного договору та не є допустимим
доказом у справі. Крім того, як
правильно встановлено судом першої
інстанції, дані умови не могли бути
відомі відповідачу, оскільки були
створені пізніше (після заміни
свідоцтва про державну реєстрацію
банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ
«ПриватБанк»), ніж укладений договір.

Надані представником апелянта під час
розгляду апеляційної скарги умови
надання споживчого кредиту фізичним
особам не містять жодних даних щодо
збільшення терміну позовної давності
при укладенні між сторонами договору
на споживчий кредит.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення суду по
суті правильним і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Підстав для скасування цього рішення,
за доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 09 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук