Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/8747/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Смиковська
Людмила Олександрівна
Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Павицької Т.М.,
Заполовського В.Й.,

при секретарі судового засідання:
Гуковій О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
захист прав споживача, зміну та
визнання окремих положень кредитного
договору недійсними

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Овруцького районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ
"ПриватБанк"). Просив визнати деякі
положення кредитного договору від 18
квітня 2008 року такими, що порушують
права споживача, частину з них змінити,
а частину визнати недійсними з моменту
укладення, мотивуючи тим, що вони
порушують його права, передбачені
Законом України «Про захист прав
споживачів».

Ухвалою Овруцького районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року позовну заяву повернуто
позивачеві з підстав, передбачених п.4
ч.3 ст.121 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу. Просить, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
ухвалу скасувати, а матеріали передати
для продовження розгляду до суду
першої інстанції. Зазначає, що Закон
України «Про захист прав споживачів»
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником за
договором про надання споживчого
кредиту.

Розглянувши матеріали позовної заяви в
межах доводів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суддя
суду першої інстанції виходив із того,
що справа не підсудна Овруцькому
районному суду Житомирської області,
оскільки позов не пов'язаний із
відносинами щодо захисту прав
споживачів, а тому встановлена ч.5 ст.110
ЦПК України альтернативна підсудність
на ці правовідносини не поширюється.

Однак, погодитися з таким висновком не
можна з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до банку з
метою захисту прав споживача шляхом
визнання недійсними та зміни деяких
положень кредитного договору.

Договір споживчого кредиту - це
правочин, який надає споживачу
особливі засоби правового захисту, які
не притаманні для інших банківських
правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у
договорах за участю фізичної особи -
споживача враховуються вимоги
законодавства про захист прав
споживачів.

У пункті 1 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 11
листопада 2011 року №15-рп/2011 (справа про
захист прав споживачів кредитних
послуг) зазначено, що дія положень п.22,23
ст.ст.1,11 Закону України «Про захист
прав споживачів» поширюється на
правовідносини між кредитодавцем та
позичальником (споживачем) за
договором про надання споживчого
кредиту, що виникають як під час
укладення, так і виконання такого
договору.

При вирішенні спорів про визнання
кредитного договору недійсним
враховуються вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема ЦК України (статті
215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України
«Про захист прав споживачів».

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що позови, які
виникають із кредитних правовідносин,
пред'являються до суду за загальними
правилами підсудності, визначеними
главою 1 розділу III ЦПК України. При
цьому, суд має враховувати право
споживача на пред'явлення позову також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування цієї особи або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання договору
( частина п'ята статті 110 ЦПК ).

Таким чином, правило ч.5 ст.110 ЦПК
України поширюється на позови
позичальників (споживачів) до банків
при вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин.

ОСОБА_1 має право обирати суд, який буде
розглядати його позов до банку про
захист прав споживача.

Позивач проживає у смт. Першотравневе
Овруцького району.

Він скористався своїм правом та обрав
для розгляду спору суд за місцем свого
проживання, тобто Овруцький районний
суд.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суддя
суду першої інстанції при вирішенні
питання щодо відкриття провадження у
справі помилково прийшла до висновку,
що справа не підсудна Овруцькому
районному суду.

Оскільки порушено порядок,
встановлений для вирішення питання
щодо відкриття провадження у справі, а
саме правило альтернативної
підсудності справ за вибором
споживача, колегія суддів скасовує
ухвалу і передає це питання на новий
розгляд до Овруцького районного суду
Житомирської області.

Колегія суддів задовольняє апеляційну
скаргу частково, оскільки неможливо
направити справу для продовження
розгляду у зв'язку з тим, що не вирішено
питання відкриття провадження у
справі. Справа не перебувала на стадії
розгляду, а відтак цю стадію не можливо
продовжити.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Овруцького районного суду
Житомирської області від 10 грудня 2013
року скасувати та передати питання
щодо відкриття провадження у справі на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: