АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2127/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гібалюк Т.Я. Доповідач - Тамакулова
В.О. Категорія 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 19 березня 2013року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним
договору дарування квартири,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року позивач звернулася до
суду з позовом до відповідача про
визнання недійсним договору дарування
квартири.

Позов обгрунтовувала тим, що є рідною
племінницею ОСОБА_4. Він був власником
квартири по АДРЕСА_1 яку 14 листопада 2001
року заповідав їй, 13 лютого 2007 р. уклав
договір яким подарував свою квартиру
відповідачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 дядько помер.

Позивач вказувала, що ОСОБА_4 не
укладав такий договір, не підписував бо
підпис у договорі дарування виконано
не ним. Крім того, договір укладено в
стані недієздатності, бо даритель не
міг керувати своїми діями. Всі
оригінали правовстановлюючих
документів на спірну квартиру
знаходяться у позивача, без них
укласти договір неможливо. В судовому
засіданні позивач уточнила свої вимоги
та просила визнати договір дарування
недійсним, оскільки підпис на договорі
не належить ОСОБА_4

Відповідач позов не визнав, пояснив,
що він був знайомий з ОСОБА_4, як з
особою похилого віку. Позивач не
піклувалася про дядька тому він
надавав необхідну допомогу. ОСОБА_4 сам
запропонував йому подарувати свою
квартиру. Вони удвох звернулися до
нотаріуса, де оформили всі необхідні
документи. На договорі даритель
поставив свій підпис у присутності
нотаріуса. Він не страждав якимись
душевними розладами, не хворів на
психічне захворювання, не лікувався.

В заяві на ім'я суду нотаріус
проти задоволення позову заперечувала
за безпідставністю.

Рішенням суду І інстанції в задоволені
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення норм
матеріального та про цесуального
права, просить скасувати рішення й
постановити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Колегія суддів перевірила законність,
обґрунтованість рішення суду, в межах
заявлених вимог та апеляційної скарги
і дійшла до висновку, що скарга
підлягає відхиленню, з наступних
підстав.

Cт. 203 ЦК України передбачено вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України,
підставою для недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою, шостою статті 203 Кодексу.

Згідно ст. ст.10 , 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач є рідною
племінницею ОСОБА_4 власника квартири
по АДРЕСА_1.

13 лютого 2007 р. ОСОБА_4 уклав
договір яким подарував свою квартиру
відповідачу. 17 лютого 2008 року даритель
помер про що зроблено актовий запис №10
в Книзі реєстрації смертей виконкомом
Новов'язівської сільської ради
Юр'ївського району Дніпропетровської
області.

9 серпня 2008 р. ОСОБА_2 звернулася до
Верхньодніпровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, (витяг про реєстрацію в
спадковому реєстрі а.с.36).

Постановою нотаріуса Першої
Дніпродзержинської нотаріальної
контори від 12 липня 2011 р. позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за відсутністю
нерухомого майна у померлого. ( а.с.57)

Як слідує із матеріалів
нотаріальної справи, щодо укладання
договору дарування , 13 лютого 2007 р.
ОСОБА_4, подарував належну йому
однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1.
Договір має особистий підпис
дарувальника, особисто ним написані
прізвіще, ім'я та по батькові ( а.с. 108)

Нотаріусу були надані усі
необхідні для укладення договору
документи, в тому числі оригінали
довідки БТІ про відсутність заборон на
квартиру, витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно, дублікат
свідоцтва про право власності, і т.і. (
а.с. 110-113)

Відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи № 3673-12 від 14
січня 2013 р., яка проведена
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз, підписи
від імені ОСОБА_4 в графі «дарувальник»
оригіналу договору дарування квартири
від 13 лютого 2007 р., що посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу та
зареєстрований в реєстрі за № 754 та
рукописний запис ; в графі «Прізвище,
ініціали та підпис особи, що здійснила
реєстрацію» книги №35 реєстрації
квартир, що належить громадянам на
праві приватної власності
реєстраційний номер дії № 3827 - виконані
самим ОСОБА_4 , під впливом відносно
постійних «збиваючих» факторів, які
являються нормою його писемно-рухового
навику. Підпис від імені ОСОБА_4 в графі
«підпис» заяви ОСОБА_4 на ім'я голови
фонду комунальної власності ОСОБА_5 від
30 жовтня 2006 р. - виконано самим ОСОБА_4
під впливом внутрішніх тимчасових
природних «збиваючих» факторів, які
посилюють збуджуючі процеси.

В п. 3.1 договору дарування від 13
лютого 2007 р., сторони угоди у
присутності нотаріуса, стверджували,
що не визнані недієздатними чи
обмежено дієздатними, що цей договір
відповідає їхнім дійсним намірам і не
носить характеру фіктивного та
удаваного правочину, відсутні
обставини, які примусили вчинити цей
договір на невигідних стосовно них
умовах, зрозумілі суть і значення
договору, що укладається, цей правочин
не є зловмисною угодою, здійснюється
сторонами за доброю волею, без
будь-яких погроз, примусу чи
насильства, фізичного чи психічного
тиску, спрямований на реальне настання
наслідків, які обумовлені у договорі,
ніяких претензій один до одного не
мають, зміст ст. ст. 229 ,230, 233, 234, 235, 717, 719,
721, 722 Цивільного Кодексу України,
нотаріусом роз'яснено.

Суд обгрунтовано відмовив в заявлених
вимогах ,бо позивач не надав доказів
того, що підпис на договорі дарування
квартири від 13 лютого 2007 р виконано не
ОСОБА_4

Не спростовані заперечення
відповідача та нотаріуса стосовно
відсутності психічного розладу
здоров'я дарителя, як підстави, що
унеможливлювала укладання договору.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не
страждав якимись душевними розладами,
не хворів на психічне захворювання, не
лікувався.

При розгляді спору, суд І
інстанції в повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сто рін, перевірив
доводи, обставини справи, надав їм
належну оцінку і постановив рішення,
яке відповідає вимогам Закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-
відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 19 березня 2013року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування квартири,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

С у д д і: