Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2014 року Кіцманський районний
суд Чернівецької області в

cкладі : головуючого - судді Мізюка В.М.

при секретарі Анучкіній
О.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації та
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності та
ділової репутації та стягнення
моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що на протязі останніх двох років
він страждає від неадекватного
ставлення до себе та членів його родини
з боку відповідача, який є батьком його
дружини ОСОБА_3 Вказує на те, що в
останнього склалося негативне
ставлення до нього і починаючи з травня
2012 року в його адрес почали надходити
образливі висловлювання, що стосуються
його та його матері та вимоги розійтися
з дружиною. Посилався на те, що не
дивлячись на те, що з моменту початку
його відносин із ОСОБА_3 майже весь час
проживали у нього, він за власні кошти
зробив ремонт опалення та ванної
кімнати, після затоплення сусідами, в
квартирі що належить ОСОБА_2, який
постійно переслідує його, телефонує і
прилюдно ображає. Зазначав, що з метою
захисту себе та його родини від
неадекватної поведінки з боку ОСОБА_2
та реагуючи на дії відповідача він
звертався до суду з позовом про захист
честі, гідності та ділової репутації та
стягнення моральної та матеріальної
шкоди, яким в його користь стягнуто з
відповідача моральну шкоду у розмірі
1000 гривень та не задоволено інші
позовні вимоги про відшкодування
вартості ремонтних робіт квартири
останнього. Крім того вказував, що
незважаючи на те, що судами було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
з метою відкриття на нього
кримінальної справи, завдання
моральних страждань та небажанням
повертати його дружині гроші вкладені
у ремонт належної йому квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
продовжує писати на нього наклепи, та
необґрунтовано продовжує
звинувачувати його в причетності до
організованої злочинності, торгівлі
зброєю та наркотичними речовинами,
звинувачувати його у вимаганні з нього
грошей звернувшись з відповідними
заявами до правоохоронних органів, а
тому просив задовольнити позов та
розмір компенсації за завдану шкоду
просив визначити в розмірі 30000 гривень,
залежно від глибини його душевних
страждань, ступеня вини відповідача та
приниження його честі та гідності
серед інших осіб, паплюження його
ділової репутації та спроможності
останнього виплатити дану суму.

Представник позивача ОСОБА_4 в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги в повному об'ємі.

Відповідач та його представник ОСОБА_5
позов не визнали і подали заперечення в
якому ОСОБА_2 просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог оскільки,
позивачем не наведено доказів на
поширення інформації про нього, ті
рішення ж судів, які вже є по
аналогічних спорах ним не
оскаржувалося. В запереченні також
посилався на те, що не додано доказів,
що позивач зазнав моральних страждань,
чи отримав лікування, також що порушено
функціонування Буковинського фонду
розвитку культури і мистецтва.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до рішення Апеляційного
суду Чернівецької області від 05 червня
2013 року, встановлено відсутність
обґрунтування позивачем (та одночасно
і судом першої інстанції) того, з яких
підстав зроблений висновок про
поширення недостовірної інформації,
приниження ділової репутації, а саме, в
чому воно виразилось і який негативний
вплив мало на професійну діяльність
позивача.

Зі змісту заявленого позивачем позову
вбачається, що позивач повторно
використовує вищеперелічені підстави
на його обґрунтування, які вже були
предметом дослідження суду
вищестоячої інстанції та визнані
недостатніми для задоволення
аналогічних позовних вимог, які вже
мали місце у минулому.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що «образливі
висловлювання були як зі сторони
ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1., так і зі сторони
ОСОБА_1, в бік ОСОБА_2, тому поширена ними
негативна інформація один про одного є
взаємною».

Вище наведене рішення суду набрало
законної сили та позивачем у
визначеному процесуальним
законодавством порядку не
оскаржувалося, а отже, має юридичну
силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не знайшли в судовому засіданні
посилання позивача на поширення
недостовірної інформації щодо минулих
судимостей останнього за злочини у
сфері незаконного обігу наркотичних
речовин і вогнепальної зброї,
посилаючись на додані до позову
матеріали правоохоронних органів та
органів судової влади.

Згідно Постанови пленуму ВСУ від 27.02.2009
№1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» під
поширенням інформації слід розуміти:
опублікування її у пресі, передання по
радіо, телебаченню чи з використанням
інших засобів масової інформації;
поширення в мережі Інтернет чи з
використанням інших засобів
телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;.
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Суд також бере до уваги той факт, що
джерелом даної інформації є, дружина
позивача ОСОБА_3, та інформація
передана позивачу є зі слів.

Відповідно до частини другої статті 471
Закону України "про інформацію" (2657-12)
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання,
які не містять фактичних даних,
зокрема критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів,
зокрема гіпербол, алегорій сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

В судовому засіданні позивачем не
наведено доказів на підтвердження
поширення ОСОБА_2 фактичних даних щодо
його можливих судимостей у минулому,
тобто, із зазначенням конкретної
статті кримінального права, складу
злочину, суду, який постановив вирок
тощо.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК (
435-15 ) не є предметом судовою захисту
оціночні судження, думки, переконання,
критична оцінка певних фактів і
недоліків, які, будучи вираженням
суб'єктивної думки і поглядів
відповідача, не можна перевірити на
предмет їх відповідності дійсності (на
відміну від перевірки істинності
фактів) і спростувати, що відповідає
прецедентній судовій практик
Європейського суду з прав людини при
тлумаченні положень статті 10 Конвенції
(475/97-ВР ).

Не знайшли також посилання позивача на
те, що відповідачу необхідно
спростувати відомості, що порочать
його честь, гідність та ділову
репутацію у такий самий спосіб, у який
поширювалася недостовірна інформація,
а саме шляхом написання заяви до
Шевченківського РВ УМВСУ, УБОЗУ та
Прокуратури Шевченківського району м.
Чернівці, про те, що попередні заяви
написані ним були неправдиві оскільки
такі вимоги не ґрунтуються на жодній
нормі матеріального права.

Не знайшли в судовому засіданні також
підтвердження позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 30000 гривень в якості
відшкодування завданої моральної
шкоди.

Відповідно до постанови пленуму ВСУ N 4
від 31.03.1995 «про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», моральна шкода
може полягати, зокрема: у приниженні
честі, гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

З вище вказаного, під немайновою
шкодою, заподіяною юридичній особі,
слід розуміти втрати немайнового
характеру, що настали у зв'язку з
приниженням її ділової репутації,
посяганням на фірмове найменування,
товарний знак, виробничу марку,
розголошення-комерційної таємниці, а
також вчиненням дій, спрямованих на
зниження престижу чи підрив довіри до
її діяльності.

Позивачем не надано жодного доказу на
підтвердження вищезазначених
передумов й обставин, на які він
посилається, зокрема, з яких саме
(майнових чи немайнових) втрат зазнав
суб'єкт господарської діяльності в
особі ЧОБФ «Буковинський фонд розвитку
культури та мистецтва», не зазначений
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача та «перешкодами для
нормального функціонування фонду» і
яке взагалі відношення має позивач до
цього суб'єкта господарювання, немає
доказів про участь позивача у
перелічених останнім досудових
кримінальних провадженнях, участь у
розгляді даних кримінальних і
цивільних справ у судах будь-яких
інстанцій, тимчасову часткову або
повну втрату останнім працездатності,
погіршення стану його здоров'я, нічим
не підтверджені його візити до
правоохоронних органів і понесені
матеріальні витрати у зв'язку із цим,
зокрема, втрачені доходи, витрати на
проїзд тощо.

Таким чином суд приходить до висновку,
що за умов відсутності моральної шкоди,
доведеності факту її завдання, глибини
душевних страждань, розладу здоров'я
тощо, жодних підстав для стягнення з
ОСОБА_2 моральної шкоди у позивача
немає.

Що ж до посилань сторін на будь-які
матеріальні правовідносини між ними чи
їх відсутність то суд не бере їх до
уваги оскільки вони не являються
предметом даного спору, та питання, що
до їхнього врегулювання були вирішені
іншими рішеннями судів, що набрали
законної сили.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 23, 277, 297, 1167 ЦК України, ст.ст. 15, 16, 27, 30,
31, 40, 62, 128, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності та ділової
репутації та стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а в
разі якщо рішення було постановлено
без участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: