АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А.,
Головачова Я.В.,

при секретарі Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 04.12.2013 в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Головне управління юстиції у м. Києві,
про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, про внесення змін до
актового запису про смерть -

В С Т А Н О В И Л А

У жовтні 2012 року позивач звернулася до
суду даним позовом в якому, з
урахуванням уточнень, просила визнати
недійсним Свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане
П'ятнадцятою Київською державною
нотаріальною конторою 07.08.2012, за
реєстром №1537 на ім'я ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті його тітки
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
за нею право власності на вказану
квартиру в порядку спадкування за
законом після смерті її батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, що прийняв
спадщину після смерті своєї дружини
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, але не
оформив її в зв'язку зі своєю смертю.

Рішенням Деснянського районного суду
міста Києва від 04.12.2013 позовні вимоги
ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано недійсним Свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане
П'ятнадцятою Київською державною
нотаріальною конторою 07.08.2012, за
реєстром №1537 на ім'я ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті його тітки
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справа № 2603/11956/12 № апеляційного
провадження:22-ц-796/1129/2014Головуючий у
суді першої інстанції:
СкрипкаО.І.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Соколова
В.В.Визнано за ОСОБА_2 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті її
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
що прийняв спадщину після смерті своєї
дружини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
але не оформив її в зв'язку зі своєю
смертю.

В задоволенні зустрічної позовної
заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідачем ОСОБА_1 подано
апеляційну скаргу, посилаючись на те,
що рішення суду ухвалено з
порушеннями норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Зокрема апелянт зазначає, що суд першої
інстанції не сприяв всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи,
розглянув справу однобічно, з
порушенням основних засад
змагальності і диспозитивності.
Апелянт не погоджується з тим, що суд в
основу рішення поклав судово-медичну
експертизу, якою не визначено точно
момент настання смерті ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, хоча від цієї обставини
залежало вирішення обсягу спадкових
прав сторін та задовольняючи в повному
обсязі первісний позов, суд першої
інстанції керувався приблизною датою
настання смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та не
взяв до уваги результати іншої
судово-медичної експертизи, проведеної
під час розгляду даної справи в суді. На
підставі викладеного, просить
скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Києва та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2, а його
зустрічний позов задовольнити .

Відповідач та його представник в
судовому засіданні підтримали
апеляційну скаргу з підстав викладених
у ній, просили рішення суду скасувати
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні первісних позовних вимог
та задоволення зустрічних позовних
вимог.

Позивач та її представник заперечували
проти доводів апеляційної скарги,
вважають рішення суду законним і
обґрунтованим, просили відмовити у
задоволенні апеляційних вимог, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач є спадкоємицею майна ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина
складається з квартири АДРЕСА_1 яка
належала його дружині ОСОБА_3, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якої був її
чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину,
але не встиг оформити своїх спадкових
справ, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2. А
тому, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1258, 1261,
1301 ЦК України визнав за позивачем право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після смерті її
батька ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2,
що прийняв спадщину після смерті своєї
дружини ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
але не оформив її в зв'язку зі своєю
смертю.

Відмова в задоволенні зустрічних
позовних вимог ОСОБА_1 мотивована їх
необґрунтованістю, оскільки відсутні
належні, допустимі та достовірні
докази того, що смерть подружжя настала
ІНФОРМАЦІЯ_3 тобто, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
померли в один день і спадкування має
бути в порядку ч. 3 ст. 1220 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі повного та
об'єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та в повній мірі
відповідає вимогам закону.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі та
проживали у квартирі АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_3 на підставі договору
дарування від 09.07.2004 (а.с.7, 10-11, 13, 15, 16, 31,
32, 33, 39 т.1).

Як вбачається з постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
31.01.2012, 24.01.2012 згідно з рапортом ДІМ
Деснянського РУГУ МВС України в м.
Києві Моісеєва P.M. було встановлено, що
від чергового ТВМ № 1 Деснянського РУГУ
МВС України в м. Києві надійшло
повідомлення про те, що за адресою:
АДРЕСА_1, померли ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до довідки про причину
смерті № 310/2 від 25.01.2012, ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі даної довідки,
25.01.2012 року було видано свідоцтво про
смерть (а.с.23, 26 т.1).

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді квартири АДРЕСА_1

Згідно з довідкою про причину смерті №
309/2 від 25.01.2012 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
На підставі вказаної довідки, 25.01.2012
було видано свідоцтво про смерть (а.с.9,12
т.1).

21.02.2012 відповідач ОСОБА_1 звернувся до
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, що залишилась на
день смерті його тітки ОСОБА_3 (а.с.22 т.1).

31.05.2012 позивач ОСОБА_2 звернулась до
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті свого
батька ОСОБА_4 (а.с.6 т.1).

07.08.2012 державним нотаріусом
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори Зозуля О.Ю. було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом, згідно якого спадкоємцем
майна ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_1
Спадщина складається з квартири
АДРЕСА_1 (а.с.42 т.1).

Згідно листа завідувача П'ятнадцятої
Київської державної нотаріальної
контори Демчик В.В. від ІНФОРМАЦІЯ_2
позивача є спадкоємицею майна ОСОБА_4,
який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина
складається з квартири АДРЕСА_1 яка
належала його дружині ОСОБА_3, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якої був її
чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину,
але не встиг оформити своїх спадкових
справ та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17 т.1).

Як вбачається з листа завідувача
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори Демчик В.В. від
22.10.2012 на ім'я позивача, 07.08.2012 за
реєстром 11-1537 було помилково видано
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я громадянина ОСОБА_1
Громадянин ОСОБА_1 не є спадкоємцем,
оскільки спадкоємцем померлої був її
чоловік - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 та своїм проживанням по
одній адресі разом з померлою, прийняв
спадщину, але не оформив своїх
спадкових прав. Одночасно позивачу
рекомендовано звернутись до суду про
визнання недійсним вказаного
свідоцтва (а.с.18 т.1).

Крім того, 02.10.2012 державним нотаріусом
П'ятнадцятої Київської державної
нотаріальної контори Зозуля О.Ю. було
направлено повідомлення до КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
яким нотаріус повідомив про те, що ним
помилково 07.08.2012 за реєстровим № 11-1537
було видано Свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім'я ОСОБА_1 (а.с.20
т.1).

Відповідач, заперечуючи проти позову,
вказував на те, що смерть подружжя
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 настала в один день
ІНФОРМАЦІЯ_3, в зв'язку з чим в
зустрічному позові просив встановити
даний факт як такий, що має юридичне
значення, оскільки свідоцтва про
смерть були видані на підставі
приблизних дат їх смерті.

Для перевірки вказаних обставин за
клопотанням сторін судом першої
інстанції була призначена
судово-медична експертиза.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 63/К від 02.08.2013 смерть
ОСОБА_4 дійсно могла настати
ІНФОРМАЦІЯ_2, а ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дані огляду трупів 24.01.2012 на місці їх
виявлення та результати їх
судово-медичних досліджень, де
зафіксовані різні стадії розвитку
ранніх та пізніх трупних змін, їх
знаходження в однакових атмосферних
умовах, однакові причини смерті,
вказують на те, що смерть ОСОБА_4
та ОСОБА_3 настала у різний час, з
різницею приблизно у добу, що,
відповідно не дає підстав стверджувати
про те, що зазначені особи померли в
один день ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15-23 т.2).

Слід погодитись з висновками суду
першої інстанції про належність і
допустимість даного доказу, оскільки
дослідження проведене незалежними
експертами, попередженими про
кримінальну відповідальність, її
висновки обґрунтовані та не суперечать
іншим матеріалам справи, зокрема:

§ довідкам про причину смерті, які
були видані на підставі актів
судово-медичного дослідження трупів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 № 310/2 та № 309/2 від
25.01.2012 (а.с.98-103);

§ листу начальника Київського
міського бюро судово-медичної
експертизи Юрченко В. Т. № 01/03.2/414 від
13.02.2013, в якому надається пояснення
наведених висновків. А саме вказується,
що за враженістю трупних явищ, яка
досліджувалась експертом, під час
розтину було встановлено, що смерть гр.
ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4 -
ІНФОРМАЦІЯ_2. Час настання смерті, в
зв'язку з гнильними змінами, був
встановлений приблизно (а.с.163 т.1)

§ висновку спеціаліста в області
судово-медичної експертизи - судового
експерта Шуригіна B.C. від 21.05.2013 № 200513,
смерть ОСОБА_3 настала приблизно
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, смерть ОСОБА_4 -
приблизно ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.197-204 т.1)

З урахуванням вказаного, суд
обґрунтовано не приймає до уваги
висновки спеціаліста Державної
установи «Головне бюро судово-медичної
експертизи МОЗ України» № 67/13 та № 66/13
від 05.03.2013, надані в якості доказів
відповідачем, оскільки вони
протирічать наявним доказам по справі,
носять характер припущення, а тому не
можуть бути враховані судом.

Судом першої інстанції також дана
належна оцінка показам свідків, яка не
спростовується доводами апеляційної
скарги.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст.1220 ЦК України,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті
особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу)

В силу ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

В порядку ст. 1276 ЦК України, якщо
спадкоємець за заповітом або за
законом помер після відкриття спадщини
і не встиг її прийняти, право на
прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині,
переходить до його спадкоємців
(спадкова трансмісія).

А отже до позивача як єдиного
спадкоємця перейшов весь обсяг прав і
обов'язків ОСОБА_4 на час його смерті.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивач є
спадкоємицею майна ОСОБА_4, яке
складається з квартири АДРЕСА_1 яка
була прийнята ним після смерті дружини
ОСОБА_3

Відповідно до ст.1301 ЦК України,
свідоцтво про право на спадщину
визнається недійсним за рішенням суду,
якщо буде встановлено, що особа, якій
воно видане, не мала права на
спадкування, а також в інших випадках,
встановлених законом.

Оскільки, відповідач в силу ст. 1262 ЦК
України є спадкоємцем другої черги
після смерті ОСОБА_3, то при наявності
спадкоємця першої черги яким був
чоловік - ОСОБА_4, він, в порядку ст. 1258
цього Кодексу, не має права на
спадкування.

За наведених обставин свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
П'ятнадцятою Київською державною
нотаріальною конторою 07.08.2012, за
реєстром №1537 на ім'я відповідача про
визнання за ним права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті його тітки
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає
визнанню недійсним.

Оскільки право власності позивача на
спадкове майно не визнається
відповідачем, дане право позивача
підлягає захисту в судовому порядку, а
тому визнання за позивачем права
власності на квартиру АДРЕСА_1 не
суперечить нормам чинного
законодавства.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду першої інстанції,
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону,
рішення суду ухвалено у відповідності
до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав до
його скасування з мотивів викладених у
апеляційній скарзі не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
міста Києва від 04.12.2013 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: