У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 22 березня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору дарування,
визнання дійсним договору
купівлі-продажу, визнання заповіту
недійсним, визнання права власності на
3/8 частини житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області з позовом до
ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, приватний
нотаріус Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання недійсним договору дарування
1/2 частини житлового будинку, визнання
дійсним договору купівлі-продажу 1/2
частини житлового будинку, визнання
права власності на 3/8 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1.

25 грудня 2012 року позивачем було подано
уточнену позовну заяву до ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору дарування, визнання дійсним
договору купівлі-продажу, визнання
заповіту недійсним, визнання права
власності на 3/8 частини житлового
будинку.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 26 лютого
2013 року вищезазначена уточнена позовна
заява була залишена без руху, оскільки
вона подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК
України.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 22 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 17 грудня 2013 року, позовну заяву
ОСОБА_2 та її уточнену позовну заяву від
25 грудня 2012 року залишено без розгляду.

ОСОБА_2, не погоджуючись із
вищезазначеними судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувані нею судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права, та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

З матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даних судових рішень.
Викладені заявником обставини не
викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм
матеріального та процесуального права
при розгляді даної справи судами
першої та апеляційної інстанцій не
вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, приватний нотаріус
Бердянського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, про визнання недійсним
договору дарування, визнання дійсним
договору купівлі-продажу, визнання
заповіту недійсним, визнання права
власності на 3/8 частини житлового
будинку.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.