АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №686/8624/13-ц
Провадження №22-ц/792/135/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта: Москалюк
С.А.

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 15 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3, Приватного
підприємства «Юридична агенція
«Магістр» про визнання договору
недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк),
звертаючись до суду з вказаним позовом,
зазначило, що 21 листопада 2008 року з
ОСОБА_3 був укладений договір № 1 оренди
приміщення, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 151,3 кв. м для
використання його у банківській
діяльності. Приміщення не було
оснащено опаленням, потребувало
ремонту і фактично не було прийняте
Банком. 23 квітня 2010 року на адресу
Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк»
надійшов лист-вимога ПП «Юридична
агенція «Магістр» щодо сплати орендної
плати за договором оренди приміщення
від 02 листопада 2008 року. З цього часу
стало відомо про існування договору
про заміну кредитора у зобов'язанні від
22 грудня 2009 року, за яким орендодавець
ОСОБА_3 передала ПП «Юридична агенція
«Магістр» свої права та вимоги за
договором оренди приміщення від 21
листопада 2008 року. Відповідно до умов
додатку № 1 новий кредитор ПП «Юридична
агенція «Магістр» за відступлення
права вимоги сплачує первісному
кредитору ОСОБА_3 винагороду у розмірі
94% від суми грошових коштів що реально
стягнуті новим кредитором з ПАТ КБ
«ПриватБанк». Наявні умови
відплатності свідчать про фактичне
підписання сторонами договору
факторингу, для укладення якого
сторони повинні мати відповідні
ліцензії на здійснення фінансових
операцій. Враховуючи те, що такі
ліцензії у ПП «Юридична агенція
«Магістр» і ОСОБА_3 відсутні, договір
про заміну кредитора у зобов'язанні від
22 грудня 2009 року є таким, що не
відповідає вимогам законодавства
України і повинен бути визнаний судом
недійсним. Оскільки за договором про
заміну кредитора у зобов'язанні від 22
грудня 2009 року ОСОБА_3 на платній основі
відступила ПП «Юридична агенція
«Магістр» певну грошову вимогу, такий
договір передбачає не звичайну заміну
сторони у зобов'язанні, а факторинг.
Проте приватне підприємство «Юридична
агенція «Магістр» не має прав і ознак
фінансової установи, у зв'язку з чим
неправомірно виступило фактором в
договорі від 22 грудня 2009 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 15 листопада 2013 року у позові
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з
рішенням суду першої інстанції, в
апеляційній скарзі просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права. Судом не вірно
застосовано до правовідносин сторін
преюдиційні рішення господарських
судів у справі за позовом ПП «Юридична
агенція «Магістр» до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості з орендної плати, не
застосовані норми матеріального права,
що підлягали застосуванню - ч. 1 і ч. 2 ст.
203, ст.ст. 1077-1079 ЦК України.

У засіданні апеляційного суду
представник Банку апеляційну скаргу
підтримала. Представник ПП «Юридична
агенція «Магістр» визнав її не
обґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_3
не з'явилася, про розгляд справи
належним чином повідомлена.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 21 листопада 2008 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 був
укладений договір № 1 оренди
приміщення, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 151,3 кв. м для
використання його у банківській
діяльності. Сторонами був підписаний
акт здачі-приймання приміщення. 23
квітня 2010 року на адресу Хмельницької
філії ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов
лист-вимога ПП «Юридична агенція
«Магістр» щодо сплати орендної плати
за договором оренди приміщення від 02
листопада 2008 року, з якого Банку стало
відомо про існування договору про
заміну кредитора у зобов'язанні від 22
грудня 2009 року, за яким орендодавець
ОСОБА_3 передала ПП «Юридична агенція
«Магістр» свої права та вимоги за
договором оренди приміщення від 21
листопада 2008 року. Відповідно до умов
додатку № 1 новий кредитор ПП «Юридична
агенція «Магістр» за відступлення
права вимоги сплачує первісному
кредитору ОСОБА_3 винагороду у розмірі
94% від суми грошових коштів що реально
стягнуті новим кредитором з ПАТ КБ
«ПриватБанк». Відповідно до постанови
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13 грудня 2012
року і постанови Вищого господарського
суду України від 13 березня 2013 року у
справі за позовом ПП «Юридична агенція
«Магістр» до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
стягнення 157734 грн. 60 коп. договір про
заміну кредитора у зобов'язанні від 22
грудня 2009 року не є договором
факторингу, оскільки для кваліфікації
договору про відступлення права вимоги
як договору факторингу є необхідним
встановлення такої мети, яка може мати
місце лише у випадку надання
фінансування під відступлення права
грошової вимоги, однак фінансування ПП
«Юридична агенція «Магістр»
первісного кредитора не встановлено.

Наведене підтверджується матеріалами
справи.

Відмовляючи у позові, суд виходив з
того, що договір про заміну кредитора у
зобов'язанні від 22 грудня 2009 року не є
договором факторингу, що встановлено
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 13
грудня 2012 року.

Висновок суду узгоджується з
матеріалами справи і відповідає
вимогам закону, на які посилався суд
при ухваленні рішення.

Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі, зокрема, внаслідок
передання ним свої прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 516 ЦК України передбачено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

На підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Посилання апелянта на те, що договір
про заміну кредитора у зобов'язанні від
22 грудня 2009 року є договором факторингу
спростовуються вищенаведеним.

Крім того, позивачем не надано
доказів надання ПП «Юридична агенція
«Магістр» ОСОБА_3 фінансування під
відступлення права грошової вимоги, що
має вирішальне значення як ознака при
визначенні виду договірного
правовідношення.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом ч. 3 ст.
61 ЦПК України є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають і
його висновок не спростовують.

Процесуальних порушень, які були би
підставою скасування рішення суду не
встановлено.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав у межах доводів апеляційної
скарги для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 15 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Сарбей
В.Л. Провадження: №
22-ц/792/135/14

Доповідач: Талалай О.І.
Категорія: 19