Провадження : 22ц/790/1213/14
Головуючий 1-ї інстанції - Шинкарчук Я.А.
Справа № 2-635/6627/13
Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 20 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину
купівлі-продажу удаваним та
застосування наслідків удаваного
правочину, -

В С Т
А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину купівлі-продажу
удаваним та застосування наслідків
удаваного правочину, посилаючись на те,
що між ним та ОСОБА_3, який є його дідом з
боку матері, було укладено договір
купівлі-продажу 29/50 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 При цьому будь-яких
грошей за вказаним договором ОСОБА_3 ні
ним, ні кимось іншім сплачено не було.
Формально, договір купівлі-продажу
було укладено як договір дарування,
оскільки його дружина - ОСОБА_2
наполягала саме на укладанні договору
купівлі-продажу.

В 2012 році відповідач ОСОБА_2
подала позов про розподіл сумісно
набутого майна під час шлюбу та просила
визнати за нею право власності на 2/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1 у
зв'язку з чим він і звернувся із
зазначеним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її
представник проти позову
заперечували, оскільки між позивачем
та ОСОБА_3 було оформлено саме договір
купівлі-продажу спірного будинку, за
який вона та її мати давали гроші. Крім
того, надали заяву про застосування
строків позовної давності.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 20 грудня
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

В обгрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, що були
заявлені у суді першої інстанції,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог,
зазначених та доведених ним обставин.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
право ОСОБА_1 порушено, але він
звернувся до суду за захистом
порушеного права за спливом
трьохрічного строку, і тому відмовив у
задоволенні позову за пропуском строку
позовної давності.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими і такими що
відповідають фактичним обставинам
справи і закону, оскільки судом було
встановлено, що права позивача
укладенням угоди купівлі-продажу
порушено, оскільки фактично між
позивачем та його дідом ОСОБА_3
укладався договір дарування частини
житлового будинку, але звернувся до
суду за захистом свого права з
пропуском строку позовної давності,
поважних причин для поновлення якого
судом не встановлено, що і явилось
підставою для відмови у задоволенні
позову з цих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
угода з відчуження частини
домоволодіння укладена у період
чинності ЦК України 1963 року. Згідно ст.
71 ЦК України 1963 року, загальний строк
для захисту права за позовом особи,
право якої порушене (позовна давність),
встановлюється у З роки.

Статтею 76 ЦК України 1963 року
встановлювалось правило, згідно якого
перебіг строку позовної давності
починається з дня виникнення права на
позов. Право на позов виникає з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Оскільки угода купівлі-продажу 29/50
частини житлового будинку АДРЕСА_1 між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була укладена 15 січня
2003 року, то трьохрічний строк захисту
порушеного права сплинув 15 січня 2006
року.

Із матеріалів справи вбачається, що
позов пред'явлений 19.07.2013 року.
Будь-яких поважних причин пропуску
строку позовної давності позивач
ОСОБА_1 не надав.

Посилання позивача на те, що про своє
порушене право він дізнався тільки
тоді як бувша дружина почала
претендувати на спірній будинок є
безпідставними, оскільки в своїй
позовній заяві ОСОБА_1 вказав: «Після
того, як я сповістив своїй дружині
ОСОБА_2, що дідусь бажає подарувати мені
частину будинку, яка належить йому і в
якій ми мешкаємо, вона почала мене
постійно умовляти оформити не договір
дарування, а купівлі-продажу».

З огляду на наведене, початок перебігу
строку на звернення до суду з
відповідним позовом необхідно
обчислювати з дня укладення спірного
договору.

За таких обставин справи ухвалене
судом першої інстанції рішення є
законним, доводи апеляційної скарги
висновки суду не спростовують.

Колегія суддів, дослідивши інші доводи
апеляційної скарги, не вбачає підстав
для їх задоволення і вважає що суд
першої інстанції повно і правильно
встановив обставини справи,
правовідносини сторін перевірив на
підставі матеріального закону, що
підлягав застосуванню, дав належну
оцінку наявним у справі доказам і
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову.

Оскільки доводи апеляційних скарг про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
не ґрунтуються на матеріалах справи,
зводяться до іншої оцінки встановлених
судом правовідносин, а оскаржуване
рішення суду від 20 грудня 2013 року
ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права,
то передбачених ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України
підстав для його скасування, не
вбачається.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308, 312-315, 325
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 20 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
проте може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий

Судді