АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 11 листопада 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення», профспілкового
комітету профспілкової організації
Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення»
профспілки працівників культури про
визнання звільнення незаконним,
скасування доган, скасування наказу
про звільнення, поновлення на займаній
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

10 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся у суд
з позовом до Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення», про визнання
звільнення незаконним, скасування
доган, скасування наказу про
звільнення, поновлення на займаній
посаді, стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2004
р. працював у Державній
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» на посаді начальника
цеху господарського забезпечення й
наказом №114 від 29 листопада
2012 р. був звільнений з роботи за п.2 ст.41
КЗпП України, у зв'язку із втратою
довіри.

Його звільненню передували оголошення
доган: наказ №71 від 05 вересня 2012 р. за
неналежну перевірку стану
вогнегасників, які знаходяться на
балансі УТР; наказ №86 від 02 жовтня 2012 р.
за значні порушення в забезпеченні
робочого стану вогнегасників та правил
пожежної безпеки; наказ №100 від
01 листопада 2012 р. за систематичне
порушення трудової та виконавчої
дисципліни; наказ №104 від 02 листопада
2012 р. за грубе порушення трудової та
виконавчої дисципліни,
демонстративним невиконанням своїх
прямих посадових обов'язків. Позивач
вважає оголошення йому доган та
подальше звільнення незаконним, таким,
що порушує його права.

Під час судового провадження до
участі у справі як співвідповідача,
притягнуто профспілковий комітет
профспілкової організації Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» профспілки працівників
культури.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, ОСОБА_1 просив :

- визнати рішення профспілкового
комітету відповідача від 28 вересня
2012 р. та 31 жовтня 2012 р. про надання
згоди адміністрації УТР на винесення
йому трьох доган такими, що не мають
юридичного значення та скасувати їх;

- скасувати незаконно винесені догани:
наказ №86 від 02 жовтня 2012 р. за значні
порушення в забезпеченні робочого
стану вогнегасників та правил пожежної
безпеки; наказ №100 від 01 листопада 2012 р.
за систематичне порушення трудової та
виконавчої дисципліни; наказ №104 від 02
листопада 2012 р. за демонстративну
відмову організації розвантаження та
прийняття паперу на склад;

- скасувати наказ №114 від 29 листопада 2012
р. про звільнення за п.2 ст.41 КЗпП
України та визнати звільнення
незаконним;

- поновити його на займаній посаді
начальника цеху господарського
обслуговування УТР з 29 листопада 2012 р.;

- призначити перерахунок виплати по
заробітній платі з виплатою надбавок і
премій, як і іншим членам трудового
колективу, згідно трудового договору,
яких він був позбавлений у зв'язку з
незаконною доганою №86 від 02 жовтня 2012
р., з урахуванням офіційного індексу
інфляції та 3% річних, по 29 листопада 2012
р.;

- стягнути з відповідача на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 30 листопада 2012 р.
по 08 листопада 2013 р., з урахуванням
інфляційних та 3% річних в розмірі 108 080
грн. 00 коп.;

- стягнути з відповідача на його
користь відшкодування моральної шкоди
в сумі 221 400 грн. завданої незаконним
звільненням за значне зниження
престижу, ділової репутації, часу та
зусиль потрібних для відновлення
попереднього фізичного стану, обсягу
страждань, лікування загострених
хронічних хвороб за цей період,
незаконним нарахуванням матеріальної
шкоди.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2013р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши позивача,
який підтримав апеляційну скаргу,
представників відповідачів, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає частковому задоволенню, з
огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, наказом №3-к від 02
січня 2004 р. ОСОБА_1 був призначений на
посаду начальника цеху господарського
обслуговування господарчо-розпорядчої
дирекції Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» /а.с.154 т.1/

У своїй діяльності ОСОБА_1, як начальник
цеху господарського обслуговування
керувався посадовою інструкцією, з
якою був ознайомлений, про що свідчить
його підпис. /а.с.74-75 т.1 /

02 січня 2004 р. з ОСОБА_1 було укладено
типовий договір №13 про повну
матеріальну відповідальність /а.с.118
т.1/.

Відповідно до довідки голови
профспілкової організації Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» Марчука П. від 24 грудня
2013 р. позивач з 14 серпня 2005 року був
членом профспілки. /а.с.84-85 т.2/

Наказом генерального директора
Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» №86 від 02
жовтня 2012 р. за виявлені під час
перевірки значні порушення в
забезпеченні робочого стану
вогнегасників та правил пожежної
безпеки ОСОБА_1 оголошено догану.

В подальшому, наказами генерального
директора Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» №100 від 01
листопада 2012 р. за систематичне
порушення трудової та виконавчої
дисципліни та №104 від 02 листопада 2012 р.
за грубе порушення виробничої та
виконавчої дисципліни,
демонстративним невиконанням своїх
прямих посадових обов'язків, що
передбачено в п.2.1 посадової інструкції
ОСОБА_1 оголошені догани.

Матеріали справи свідчать про
наявність згоди профкому Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» при притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності та накладення
стягнення у вигляді доган /а.с. 18-19, 31,
32-33, 40-43, 103, 115 т.1/

Встановлено, що накладенням на
позивача стягнень у вигляді доган
передували доповідні записки
заступника генерального директора
телерадіокомпанії, у підпорядкуванні
якого перебував ОСОБА_1, як начальник
цеху господарського забезпечення, а
також пояснювальні, службові записки,
акти, в якими підтверджено порушення
позивачем посадових обов'язків,
виробничої та виконавчої дисципліни
/а.с.8,9,15,36-40 т.1/.

Долучені до справи матеріали свідчать
про те, що у позивача своєчасно були
відібрані письмові пояснення,
своєчасно ознайомлений він і з
наказами про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності
/а.с.33,42,43 т.1/.

Прийняті профспілковим комітетом
Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» рішення
ґрунтуються на поданих до комітету
матеріалах узгоджуються з положеннями
глави 16 КЗпП України та вимогами Закону
України «Про профспілки, їх права та
гарантії діяльності».

При цьому колегія суддів враховує й те,
що визначений ОСОБА_1 спосіб захисту
прав шляхом скасування винесених йому
трьох доган та визнання їх такими, що не
мають юридичного значення, не
ґрунтуються на нормах матеріального
права.

Доводи апеляційної скарги про те, що
догани винесені з порушенням
трудового законодавства є
безпідставними та необґрунтованими,
остільки спростовуються фактичними
обставинами справи.

Відповідно до п.2.1 посадової
інструкції начальника цеху
господарського обслуговування,
начальник цеху, окрім іншого,
зобов'язаний забезпечувати збереження,
господарське обслуговування і
належний стан згідно з правилами та
нормами виробничої санітарії і
пожежної безпеки будівель і приміщень,
в яких розташовані підрозділи УТР, а
також контроль за справністю
обладнання, забезпечувати виконання
та виконувати правила внутрішнього
трудового розпорядку, умови
колективного договору, редакційного
статуту, правила охорони праці, техніки
безпеки, протипожежної безпеки, вимог
санітарії, етики в спілкуванні /а.с.73,74
т.1/.

Зі змістом посадової інструкції
позивач ознайомлений /а.с.75 т.1/.

З урахуванням наявних у справі
доказів, суд прийшов до висновку про
наявність правових підстав до
застосування до ОСОБА_1 стягнення у
вигляді доган.

Такий висновок суду є законним і
обґрунтованим та узгоджується з
наявними у справі доказами.

Разом з тим, відмовляючи у позові в
зазначеній частині вимог, суд виходив
з того, що позивачем пропущений
установлений положеннями ч.1 ст.233 КЗпП
України трьохмісячний строк звернення
до суду.

Згідно положень ч.1 ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до змісту керівних
роз'яснень, які містяться у п.4
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
трудових спорів»,встановлені статтями
228,223КЗпП строки звернення до суду
застосовуються незалежно від заяви
сторін… Якщо місячний чи тримісячний
строк пропущено без поважних причин, у
позові може бути відмовлено з цих
підстав. Остільки при пропуску
місячного і тримісячного строку може
бути відмовлено за безпідставністю
вимог, суд з'ясовує не лише причини
пропуску строку, а всі обставини
справи, права і обов'язки сторін.

Таким чином, положення КЗпП України
про строк звернення застосовуються
лише у випадку обґрунтованості позову.
У разі, якщо вимоги позову є
необґрунтованими, то суд має відмовити
в його задоволенні за
необґрунтованістю.

Між тим, встановивши незаконність
вимог ОСОБА_1 про скасування доган, суд
помилково відмовив у задоволенні
позову і за необґрунтованістю позову і
за пропущенням строку звернення до
суду з цим позовом, що є
взаємовиключними підставами.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що така підстава
відмови у позові про скасування доган,
як пропущення строку звернення до суду,
підлягає виключенню із мотивувальної
частини рішення суду.

Отже, мотивувальна частина рішення
суду в частині правового
обґрунтування підлягає зміні.

Встановлено, що наказом генерального
директора Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» №114 від 29
листопада 2012 р. ОСОБА_1 звільнено з
посади начальника цеху господарського
забезпечення на підставі п.2 ст.41 КЗпП
України, у зв'язку із втратою довіри.

Рішеннями профкому Державної
телерадіокомпанії «Всесвітня служба
«Українське телебачення і
радіомовлення» від 28 листопада 2012р. на
подання адміністрації компанії надано
згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.41
КЗпП України /а.с.116, 121 т.1/.

Відповідно до п.2 ст.41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку винних дій
працівника, який безпосередньо
обслуговує грошові кошти, товарні або
культурні цінності, якщо ці дії дають
підстави для втрати довіри до нього з
боку власника або уповноваженого ним
органу.

Відповідно до матеріалів справи,
правовою підставою до звільнення
позивача 29 листопада 2012р. з роботи за п.2
ст.41 КЗпП України слугували виявлені у
протоколах інвентаризаційної комісії
Державної телерадіокомпанії
«Всесвітня служба «Українське
телебачення і радіомовлення» від 01
листопада 2012 р. та 19 листопада 2012р.,
нестачі ввірених йому матеріальних
цінностей, на суми, відповідно
4807грн.84коп. та 716 грн. 94 коп., а всього - 5
524грн.78коп. /а.с.127,128 т.1, а.с.160 т.2/

Встановлено, що у подальшому
відповідач зменшив суму нестачі
ввіреного ОСОБА_1 майна до 2449 грн.17коп.,
про що свідчить копія долученої до
справи копії позовної заяви та яку
рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 12 червня 2013р. було
стягнуто з позивача на користь
компанії /а.с.180 т.1/.

Відповідно до справи, рішенням колегії
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва від 04 вересня 2013р. рішення
районного суду від 12 червня 2012р.
скасовано й по справі ухвалено нове
рішення про відмову у позові за
відсутністю підстав до покладення на
позивача обов'язку по відшкодуванню
збитків у відповідності до вимог п.1
ст.134 КЗпП України, яким передбачено
повну матеріальну відповідальність
/а.с.153-157 т.1/.

Разом з тим, згідно п.2.1 посадової
інструкції позивача, начальник цеху
зобов'язаний організовувати одержання
і зберігання канцелярського приладдя,
необхідних господарських матеріалів,
устаткування, інвентарю, забезпечувати
ними підрозділи, а також вести облік їх
витрат і складати встановлену
звітність /а.с.73 т.1/.

З долучених до даної справи
письмових доказів, звітів про
пересування цінностей,
інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей, актів
передачі цінностей, разових накладних
вбачається, що позивач займався їх
прийманням, зберіганням та розподілом
й станом на дату звільнення -
29 листопада 2012р., було виявлено
їх нестачу, на суму 5 524 грн.78 коп.

Встановлено, що у лютому 2013р. на
підставі укладеного відповідачем з ПП
«Експертне бюро» договору № 16,
суб'єктом оціночної діяльності було
визначено вартість відсутнього майна,
прийнятого ОСОБА_1 під звіт, на суму
2939грн./а.с.179-182 т.2/.

Не заперечував, а, навпаки, підтвердив і
сам ОСОБА_1 факт недостачі ввірених
йому цінностей, виявлених у лютому
2013р. ПП «Експертне бюро», та
погоджувався з їх вартістю, вказаною у
додатку до договору № 16, відповідно до
якого відсутні матеріальні цінності
визначено у сумі 2438грн.94коп. та які
складаються з паперу А-4, книг обліку,
географічних атласів,
довідково-інформаційних матеріалів та
наукової літератури /а.с.180 т.1/.

Проте його посилання про їх часткову
передачу за призначенням працівникам
телерадіокомпанії, не заслуговують на
увагу, остільки належними доказами не
підтверджені. Відсутні й докази
списання матеріалів з підстав втрати
ними цінностей, до того ж, вказані
обставини не давали позивачу підстав
до незбереження ввірених йому
цінностей.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1
про упереджене до нього ставлення зі
сторони відповідача є
необґрунтованими, недоведеним й
спростовуються матеріалами справи.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК
України суд розглядає справи не інакше,
як за зверненнями фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, Зазначене свідчить про те, що
ОСОБА_1, як особа, яка безпосередньо
обслуговувала товарні цінності, вчинив
дії, які давали правові підстави до
розірвання з ним 29 листопада 2012р.
трудового договору з підстав втрати
довіри.

Встановлено, що в день звільнення
позивачу видано трудову книжку.

З пояснень ОСОБА_1 убачається, що він не
мав наміру звертатися у суд з
відповідним позовом, й зробив це у
червні 2013р. лише після заявлення до
нього телерадіокомпанією позовних
вимог у березні 2013р.

Враховуючи викладене, а також
матеріали справи, у їх сукупності,
колегія суддів визнає законними й
обгрунтованими висновки районного
суду про відсутність правових підстав
до задоволення вимог провизнання
звільнення незаконним, скасування
наказу про звільнення, поновлення на
займаній посаді, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди.

Викладені в рішенні висновки
відповідають обставинам справи. Доводи
апеляційної скарги у іншій частині
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2013
рокузмінити в частині правового
обґрунтування вирішення позовних
вимог.

В решті рішення суду першої інстанції -
залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно,
проте може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів з
моменту проголошення шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/14999/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1272/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Гайдук С.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.