Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/294/2014
інстанції - Майбоженко А.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 17 липня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Хокейний клуб
«Сокіл Київ» про стягнення заробітної
плати.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 17 липня 2013 року відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
«Хокейний клуб «Сокіл Київ» про
стягнення заробітної плати.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог. Вважає,
що рішення суду першої інстанції є
незаконним, необґрунтованим,не
відповідає обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі посилається на
те, що судом першої інстанції не
вирішено питання стосовно позовних
вимог у розмірі 1 930 309,5 грн. Судом не
об'єктивно відхилено показання свідків
про факти отримання позивачем
заробітної плати у значно більшому
розмірі, порівняно з тією, що була
зазначена у Додатках до Контрактів.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ХК «Сокіл
Київ» в особі Президента Імаса Є.В.,
який діяв на підставі Статуту, та
позивачем, ОСОБА_2 за період 2009-2012 рр.
було укладено Контракти Професійного
хокеїста (строковий трудовий договір)

-за №32 зі строком дії з 01 липня 2009 року
по 30 квітня 2010 року;

-за №33 зі строком дії з 01 січня 2012р року
по 30 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 1.2 Контракту №32,
позивач приймається на роботу до
відповідача на посаду
спортсмена-інструктора, а відповідач
зобов'язується виплачувати
професійному хокеїсту заробітну плату
та забезпечувати умови праці,
передбачені законодавством України
про працю, фізичну культуру і спорт та
цим контрактом.

За п. 4.1 Контракту №32 за виконання
передбачених даним контрактом
зобов'язань відповідач виплачує
позивачу заробітну плату у розмірі,
передбаченому у додатку №1 до цього
контракту.

Відповідно до п.1 Додатку №1 до
Контракту №32, позивачу встановлено
щомісячну заробітну плату в розмірі 1 000
грн. на весь період дії контракту - з 01
липня 2009 року по 30 квітня 2010 року.

Після закінчення дії контракту №32 у
період ігрового сезону 2010-2011 рр.
сторонами новий контракт не укладався,
припинення трудових відносин жодна із
сторін не вимагала, трудові відносини
продовжились на умовах попередньої
трудової угоди - контракту №32 від 1
липня 2009 року.

Умови укладеного сторонами 1 січня 2012
року Контракту №33 аналогічні умовам
Контракту №32, а саме п. 1.2 та 4.1
Контракту №33 мають такий самий зміст,
як і відповідні пункти Контракту №32.

Відповідно до п.1 Додатку №1 до
Контракту №33, позивачу було
встановлено щомісячну заробітну плату
в розмірі 4 000 грн. на весь період дії
контракту - з 01 січня 2012 року по 30
квітня 2012 року.

Свої зобов'язання, що визначені
вказаними вище Контрактами щодо
виплати заробітної плати позивачу у
розмірі, зазначеному у додатках під №1
до контрактів, а саме сплати відповідно
по 1 000 грн. та по 4 000 грн. щомісячно,
відповідач виконав в повному обсязі, що
підтверджується платіжними
відомостями на виплату заробітної
плати, звітними документами за вказані
періоди, які подані відповідачем до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС,

Порушень законодавства України про
працю не встановлено також перевіркою,
що проведена у відповідача
Територіальною державною інспекцією
праці у м. Києві.

Заборгованості перед позивачем по
виплаті заробітної плати відповідач не
має, що не заперечувалось позивачем..

Крім того, позивачем наданий додаток №1
без дати його укладання, який укладений
ТОВ «ХК «Сокіл Київ» в особі Першого
Віце-президента ОСОБА_6 та позивачем,
відповідно до якого позивачу за період
з 01 липня 2009 року по 30 квітня 2010 року
встановлюється винагорода у розмірі,
еквівалентному 85 000 доларів США,
виплата винагороди здійснюється
щомісячно не пізніше 15 числа у гривнях
по курсу НБУ на день виплати.

За п. 3.16 вказаного додатку №1 без дати у
разі продовження контракту винагорода
за травень-червень місяці
встановлюється у розмірі
еквівалентному 1 500 доларів США. (а.с. 17).

6 липня 2010 року між ТОВ «ХК «Сокіл Київ»
в особі Першого Віце-президента ОСОБА_6
та позивачем ОСОБА_2 укладена угода,
якою клуб визнав заборгованість перед
позивачем в сумі 25 000 доларів США з
виплат, передбачених домовленістю від 1
липня 2009 року, та зобов'язався протягом
6 місяців з моменту підписання цієї
угоди виплатити вказану
заборгованість.(а.с. 18).

В лютому 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом.

В обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що 01 липня 2009 року був
прийнятий на роботу в ТОВ «ХК «Сокіл
Київ» на посаду спортсмена-інструктора
на підставі контракту, 30 квітня 2010 року
по закінченню дії контракту був
звільнений. 01 липня 2010 року він знову
був прийнятий на роботу на ту саму
посаду, примірник контракту не
отримував, проте його умови були
аналогічні умовам попереднього
контракту. 30 квітня 2011 рок був
звільнений у зв'язку із закінченням
строку дії контракту. В період з липня
2011 року по квітень 2012 року він
продовжив трудові відносини з
відповідачем на тих же умовах. За
контрактом позивачу виплачується
заробітна плата у розмірі,
передбаченому додатком №1 до цього
контракту. Згідно п.п.1.1 додатку №1 до
Контракту, позивачу встановлюється
винагорода у розмірі 85 000 доларів США за
період з 01 липня 2009 року по 30 квітня 2009
року, виплата проводиться щомісячно,
згідно п.3.16 Додатку №1 до контракту
винагорода за травень-червень місяці
встановлюється у розмірі 1 500 доларів
США. Відповідачем не виконані умови
контракту №32, що містяться у додатку №1
по виплаті винагороди, заборгованість
по виплаті винагороди у розмірі 25 000
дол. США відповідачем визнана угодою
від 6 липня 2010 року, не виплачено також 1
500 доларів США, що були передбачені п. 3.16
додатку №1. Посилався також на
існування заборгованості з виплати
винагороди за лютий-квітень 2011 року в
сумі 18 000 доларів США, за квітень 2012
року - 3 000 доларів США, яка була
передбачена умовами трудових
договорів, що укладались сторонами у
2011-2012 рр. а всього зазначав про
заборгованість з виплати винагороди у
розмірі 47 500 доларів США, що на 25 лютого
2013 року було еквівалентно 379 667,50 грн. за
курсом НБУ, і просив стягнути з
відповідача зазначену суму.

В подальшому позивач збільшив позовні
вимог, просив стягнути з відповідача
суму відшкодування за затримку
розрахунку при звільненні на підставі
ст.117 КЗпП України в розмірі 2 309 977 грн.,
яка вирахувана позивачем наступним
чином: 67 940,50 грн., що складає еквівалент
розміру середнього заробітку за місяць
- 8 500 доларів США (по курсу НБУ станом на
18.03.2013 року) за 34 місяці затримки.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив
того, що питання оплати праці позивача
було врегульоване умовами строкових
трудових договорів - контрактом №32 та
контрактом №33 та додатками №1 до них, і
заробітна плата у розмірі, визначеному
додатками №1 була нарахована та
виплачена позивачу своєчасно.. Додаток
№1, що підписаний від імені відповідача
Першим Віце-Президентом ОСОБА_6., не
створює нових та не змінює раніше
узгоджених контрактами №32 та №33
трудових правовідносин сторін,
оскільки не містить посилання на дії
(виконання яких функцій), за виконання
яких передбачена винагорода; наявність
у Першого Віце-Президента ОСОБА_6
повноважень на підписання такої угоди
судом не встановлена, оскільки
відповідачем не надано
адміністративного акту (наказу,
розпорядження) про надання Першому
Віце-Президенту ОСОБА_6 таких
повноважень, як це передбачено
Статутом ТОВ «ХК «Сокіл Київ», та
довіреності, на підставі якої ним
укладено угоду - додаток №1 про виплату
винагороди з позивачем.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду в частині вирішення
позовних вимог про стягнення
заборгованості з виплати винагороди за
період з з 01 липня 2009 року по 30 квітня 2010
року, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено було судом, у період з 1
липня 2009 року до 30 квітня 2010 року
сторони перебували у трудових
відносинах, які виникли з укладанням
Контракту №32, яким було визначено, що
за виконання передбачених даним
контрактом зобов'язань відповідач
виплачує позивачу заробітну плату у
розмірі, передбаченому у додатку №1 до
цього контракту.

Позивачем і відповідачем ТОВ «ХК
«Сокіл Київ» було укладено угоду -
додаток №1 до контракту, відповідно до
якого позивачу за період з 01 липня 2009
року по 30 квітня 2010 року
встановлювалась винагорода у розмірі,
еквівалентному 85 000 доларів США,
виплата якої проводиться щомісячно не
пізніше 15 числа у гривнях по курсу НБУ
на день виплати, за

З виплати винагороди за період з 1 липня
2009 року по 30 квітня 2010 року існує
заборгованість відповідача перед
позивачем у розмірі 25 000 доларів США,
яку відповідач зобов'язувався
виплатити протягом 6 місяців з моменту
підписанні угоди сторонами щодо
розміру заборгованості 6 липня 2010 року,
проте це зобов'язання не виконав.

Додаток №1, яким визначено винагороду
та угоду про розмір та строки виплати
заборгованості по винагороді від імені
відповідача підписав Перший
Віце-президент клубу ОСОБА_6 Удодатку
№1 зазначено, що останній діяв на
підставі доручення.

Відповідно до п.9.10 Статуту ТОВ «ХК
«Сокіл Київ» Президент має право
передати частину своїх повноважень
заступнику (заступникам) на підставі
окремого адміністративного акту
(наказу, розпорядження).

Твердження представника відповідача
про те, що Перший Віце-президент клубу
ОСОБА_6 не мав повноважень на
підписання зазначених угод з
позивачем, судова колегія вважає
недоведеними, оскільки відповідачем не
було надано відповідних
адміністративних актів (наказів,
розпоряджень), посадової інструкції
тощо, з яких би вбачалось, що до
компетенції Першого Віце-президенту
клубу ОСОБА_6 не були віднесені питання
укладання з працівниками таких угод у
період з 1 липня 2009 року по 6 липня 2010
року.

Вимоги про визнання недійсними угод
про виплату винагороди позивачу
відповідачем не заявлялись.

З огляду на наведене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості по винагороді у розмірі
25 000 доларів США, що становить 199 825 грн.
за курсом НБУ 1 грн. - 7,993 дол. за
розрахунком позивача на час подання
позову, є доведеними та підлягають
задоволенню, у зв'язку з чим рішення
суду в цій частині підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про їх
задоволення.

Позовні вимоги про стягнення
винагороди у розмірі еквівалентному 1
500 доларів США за п. 3.16 додатку №1 за
травень-червень 2010 року судова колегія
вважає недоведеними, оскільки з угоди
від 6 липня 2010 року, якою відповідач
визнав заборгованість у розмірі 25 000
доларів США, не вбачається що до цієї
суми заборгованості не увійшла
винагорода за травень-червень 2010 року.

Доказів про те, що сторонами укладались
угоди про виплату винагороди за інші
періоди роботи позивача і ця
винагорода не виплачувалась, останнім
надано не було. Показання свідків, на
які посилається позивач в апеляційній
скарзі, за відсутності інших доказів,
не можуть бути визнані належними
доказами у даному спорі, отже судом
першої інстанції вони обґрунтовано
відхилені.

Також відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
стягнення в порядку ст. 117 КЗпП України
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, оскільки позивачем не
доведено, що встановлена йому
винагорода є складовою його заробітної
плати, розмір якої був визначений
окремою угодою.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду в іншій частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача в доход держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 1 998,25
грн.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 липня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
винагороди за період з 1 липня 2009 року
по 30 квітня 2010 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Хокейний клуб
«Сокіл Київ» на користь ОСОБА_2 199 825
грн. винагороди за період з 1 липня 2009
року по 30 квітня 2010 року.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Хокейний клуб
«Сокіл Київ» в доход держави 1 998,25 грн.
судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: