Провадження № 2/161/183/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

20 січня 2014 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

при секретарі - Селюкові Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення частки в спільному майні
подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до відповідача про визначення
частки в спільному майні подружжя.
Позов мотивує тим, що 13.03.1997 року між ним
та відповідачкою було укладено шлюб,
який зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області. За час спільного
проживання в 2002 році на ім'я дружини
було придбано квартиру по АДРЕСА_1. В
подальшому, отримавши дозвіл, квартира
була реконструйована та розширена.
Вважає спірну квартиру спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки
набута в шлюбі. А тому, просив суд
визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2, подав заяву про розгляд
справи у його відсутності. Позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3, подав
заяву про розгляд справи у його
відсутності. Позовні вимоги визнав в
повному обсязі, проти задоволення
позову не заперечував.

Визнання позову відповідачем не
суперечить закону і не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку,
що позов підставний та підлягає до
задоволення.

Із свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1
вбачається, що сторони перебувають у
шлюбі з 13 березня 1997 року, який
зареєстрований відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 242
(а.с. 4). Шлюб між сторонами не розірвано.

Судом встановлено, що 11.10.2002 року ОСОБА_2
було придбано трьох кімнатну квартиру
по АДРЕСА_1. Дана обставина
стверджується укладеним між ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які діють від свого імені та від
імені ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2
договором купівлі-продажу, посвідчений
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Волинської області ОСОБА_8 та
зареєстровано в реєстрі за № 2946 (а.с. 5).

З копії свідоцтва про право власності,
виданого на підставі рішення виконкому
Луцької міської ради від 26.02.2009 № 148-2
(а.с.7), витягу ВО БТІ від 30.10.2002 року за
реєстровим № 7297 (а.с.6), виписки з
інвентаризаційних матеріалів (а.с.9),
технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1 вбачається, що трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за
ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Статтею 60 СК України встановлено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено,
що об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Відповідно до ст.370 ЦК України у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Оскільки трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
придбана за час шлюбу, а тому є спільною
сумісною власністю подружжя. За
взаємною згодою позивача та
відповідача частки у спільній сумісній
власності є рівними по 1/2 частині.

Проаналізувавши зібрані досліджені у
справі докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що слід визначити,
що позивачу на праві власності
належить ? частина квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 212, 213,
215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 355,
364, 365, 368, 370, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 71 СК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 на праві власності
належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Луцький міськрайонний суд в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
І.Б.
Плахтій