14.04.2014 року Московський районний суд м.
головуючого судді Поліщук Т.В.,
при секретарі Чорноморець Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, за участю третьої особи -
Управління служби у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики виконавчого комітету
Харківської міської ради про надання
дозволу на виїзд дітей за кордон та
оформлення візи без згоди батька, -
Позивач звернулась до суду з позовом, у
якому просить надати дозвіл на виїзд за
межі України дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Харкова, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Харкова,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.
Харкова, без згоди та супроводу батька -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у супроводі
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також дозволити
виготовлення проїзних документів та
оформлення візи для виїзду до
Республіки Польща дітей без згоди та
супроводу батька - ОСОБА_2.
В обґрунтування позову зазначає, що
вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_2 з 17.06.2006 року. Від
спільного життя мають неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 09.04.2012 року шлюб між ними
розірвано. 22.06.2012 року позивач
зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила
прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. Діти після
розірвання шлюбу з відповідачем,
проживають разом з позивачем та її
чоловіком ОСОБА_9, та повністю
знаходяться на їх утриманні. Від
відповідача позивач отримує поштовим
переводом 700 грн. щомісячно на трьох
дітей.

Відповідач ОСОБА_2 з дітьми не
спілкується з моменту розірвання шлюбу
09.04.2012. Зазначає, що жодних перешкод у
спілкуванні з дітьми не чинить,
відповідачу відомо де позивач разом із
дітьми проживають, але він не виявляє
бажання на спілкування с дітьми, та
ніяких засобів зв'язку з ним ні вона, ні
діти не мають.

Після розірвання шлюбу, та місце його
перебування позивачу невідомо. Вважає,
що відповідач умисно переховується від
неї, щоб не брати участі в достатньому
матеріальному забезпеченні наших
дітей.

Позивач має бажання разом із дітьми
виїхати на екскурсію до Польщі. На її
ім'я було надіслано запрошення її та
дітей, від 12.03.2014 року. В зв'язку з тим, що
позивач не має можливості звернутися
до відповідача з питанням про надання
нотаріально посвідченої довіреності
про надання дозволу про тимчасовий
виїзд неповнолітніх дітей за кордон,
тому вона звернулася з даним позовом до
суду.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву, в якій
позов підтримала в повному обсязі,
просила справу розглядати за її
відсутності, не заперечувала проти
заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив,
заперечень проти позову, заяви про
розгляд справи у його відсутність суду
не надав.

Представник управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради
Головань Г.Г. просив прийняти рішення
на розсуд суду, з урахуванням інтересів
дітей, справу розглядати без
представника третьої особи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи згідно
положень ст. ст. 224-226 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази в їх
сукупності, встановив наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 з 17.06.2006 року. Рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 09.04.2012 року шлюб між ними розірвано
(а.с. 11).

Від спільного шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 6,7,8).

22.06.2012 року позивач зареєструвала шлюб
з ОСОБА_9 та змінила прізвище з ОСОБА_1
на ОСОБА_1 (а.с. 12).

Як зазначає позивач, діти після
розірвання шлюбу, проживають разом з
позивачем та її чоловіком ОСОБА_9, та
повністю знаходяться на їх утриманні.
Від відповідача позивач отримує
поштовим переводом 700 грн. щомісячно на
трьох дітей. Відповідач ОСОБА_2 з дітьми
не спілкується з моменту розірвання
шлюбу 09.04.2012. Зазначає, що жодних
перешкод у спілкуванні з дітьми не
чинить, відповідачу відомо де позивач
разом із дітьми проживають, але він не
виявляє бажання на спілкування с
дітьми, та ніяких засобів зв'язку з ним
ні вона, ні діти не мають.

Позивач має бажання разом із дітьми
виїхати на екскурсію до Польщі. На ім'я
позивача 12.03.2014 року було надіслано
запрошення на позивача та дітей (а.с.14).

Статтею 155 СК України передбачено, що
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки
мають право звертатись до суду за
захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини,
ратифікованої Україною, в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами,що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України
дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її
прав,установлених Конституцією
України, Конвенцією про права дитини,
іншими міжнародними договорами
України. Регулювання сімейних відносин
має здійснюватись з максимальним
урахуванням інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що бажання позивача повезти
дитину за кордон на відпочинок не
суперечить інтересам дитини,
відповідає засадам сімейних відносин
та сприяє здійсненню гарантованих
дитині прав на належний розвиток,
виховання, достатній рівень життя.

Згідно положень ст. 313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування. Фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Таким чином, для виїзду дитини за межі
України необхідна згода відповідача,
який таку згоду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і вїзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку щодо обґрунтованості вимог
позивачів та задовольняє позов.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 3, 23
Конвенції про права дитини, ст. 26 Закону
України «Про охорону дитинства», ст. 7
Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60,
169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виїзд за межі
України дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м. Харкова, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Харкова,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.
Харкова,без згоди та супроводу батька -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м.
Харкова, до Республіки Польща, строком
на 90 днів, в період з квітня 2014 року по
серпень 2014 року, у супроводі ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Дозволити виготовлення проїзних
документів та оформлення візи для
виїзду до Республіки Польща дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Харкова, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки
м. Харкова, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженця м. Харкова,

без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Харкова.

Заочне рішення можу бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги позивачем та
письмової заяви про перегляд заочного
рішення відповідачем.

Суддя
Т.В. Поліщук