У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до закритого
акціонерного товариства будівельна
компанія «Рівнепромбуд» про
припинення дії, яка порушує право за
касаційною скаргою закритого
акціонерного товариства будівельна
компанія «Рівнепромбуд» на рішення
Рівненського міського суду
рівненської області від 16 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 08 жовтня 2013
року,

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до закритого
акціонерного товариства будівельна
компанія «Рівнепромбуд» (далі - ЗАТ БК
«Рівнепромбуд») про припинення дії, яка
порушує право.

Позов мотивував тим, що 05 травня 2004 року
між ним та ЗАТ БК «Рівнепромбуд»
укладено договір про участь у
будівництві, за умовами якого останній
зобов'язувався прийняти його, як
пайовика, у часткове будівництво, а
позивач зобов'язувався повністю
оплатити вартість приміщень, вказаних
у договорі.

Посилаючись на те, що відповідач
порушив умови договору, оскільки не
передав належні позивачу приміщення, а
саме квартиру НОМЕР_1, загальною площею
39,9 кв.м; квартину НОМЕР_2, загальною
площею 72,5 кв.м.; офісне приміщення,
загальною площею 23,6 кв.м., які
розташовані на АДРЕСА_1 ОСОБА_3 просив
припинити протиправні дії ЗАТ БК
«Рівнепромбуд» та зобов'язати передати
йому за актом прийому - передачі у
власність вказані приміщення.

Рішенням Рівненського міського суду
рівненської області від 16 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 8 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_3
задоволено.

Припинено протиправні дії ЗАТ БК
«Рівнепромбуд» та зобов'язано його
передати за актом приймання-передачі
ОСОБА_3 у власність приміщення,
розташовані на АДРЕСА_1, а саме:
квартиру НОМЕР_1, загальною площею 39,9
кв.м.; квартиру НОМЕР_2, загальною площею
72,5 кв.м.; офісне приміщення, загальною
площею 23,6 кв.м.

Припинено протиправні дії ЗАТ БК
«Рівнепромбуд» та зобов'язано його
здійснити остаточний розрахунок
вартості та заборгованості ОСОБА_3
(пайовика) з урахуванням вимог
договору про пайову участь у
будівництві від 05 травня 2004 року в
частині вказаних приміщень.

У касаційній скарзі ЗАТ БК
«Рівнепромбуд» просить скасувати
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 16 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 08 жовтня 2013
року, справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю - доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 213, 214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Даним вимогам ухвалені в справі судові
рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що між сторонами
виникли договірні правовідносини,
порушення або невиконання яких тягне
настання певних наслідків.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6,
203, 626, 627 визначає загальні засади
цивільного законодавства, зокрема
поняття договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України).

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у статтях 6, 627 ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

При вирішення спору судом установлено,
що 05 травня 2004 року між ЗАТ БК
«Рівнепромбуд» та ОСОБА_3 укладено
договір про пайову участь у
будівництві (а.с. 5-6).

Підпунктом 2.1.3. договору встановлено,
що виконавець зобов'язаний передати у
власність пайовика квартиру,
передбачену даним договором для
використання її за призначенням. Така
передача здійснюється за актом
приймання-передачі, який підписується
уповноваженими представниками сторін
не пізніше 2-х тижнів з дня введення
будинку в експлуатацію.

Розділом 3 вказаного договору
визначено ціну договору та порядок
оплати, зокрема п.3.5. встановлено, що
остаточний розрахунок, враховуючи
збільшення ціни будівництва , якщо
таке мало місце, проводиться сторонами
протягом 15-и днів з моменту
приймання-передачі об'єкта.

Крім того, згідно підпункту 3.2. договору
ціна договору може бути змінено лише у
разі збільшення вартості будівельних
матеріалів, енергоносіїв більше ніж на
20% протягом часу будівництва від дати
початку даного договору, при цьому
відхилення остаточної ціни відносно
ціни на момент укладення договору не
може перевищувати 30%.

Установлено, що 04 січня 2012 року будинок
введено в експлуатацію, а ОСОБА_3
перераховано грошові кошти в розмірі,
що становили близько 93% вартості
будівництва (а.с. 45-46).

З обставин справи вбачається, що в
судовому засіданні ОСОБА_3 визнав, що
він не сплатив всю вартість квартири, а
саме не провів оплату біля 7% її
вартості. Свою поведінку відповідач
мотивував тим, що його не допускають до
квартири, чим позбавляють можливості
з'ясувати якість виконаних робіт та
встановити ступінь їх готовності.

Зі змісту договору вбачається, що
сторони передбачили передачу
збудованої квартири ОСОБА_3 лише після
сплати ним повної вартості
будівництва.

Проте у порушення вимог статей 212, 214 ЦПК
України суд на вказане уваги не
звернув; у повній мірі не визначився з
характером спірних правовідносин; не
з'ясував усіх обставини справи; не
врахував, що оплата за спірним
договором ОСОБА_3 внесена не в повному
обсязі та дійшов до передчасного
висновку про задоволення позову.

Крім того, у пунктах 11,14 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення
у цивільній справі» роз'яснено, що у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.
Встановлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Згідно з частиною першою статті 192
ЦК законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. При
стягненні періодичних платежів суд має
вказати період, протягом якого
проводиться виконання.

Указані роз'яснення суд до уваги не
взяв, резолютивна частина рішення в
грошових зобов'язаннях не чітка,
оскільки не вказано конкретної суми,
яка підлягає стягненню, а лише
зазначено про зобов'язано зробити
розрахунок.

Оскільки при вирішенні спору судом
порушені норми процесуального права та
не застосовані норми матеріального
закону, які підлягали застосуванню, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України
ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу закритого
акціонерного товариства будівельна
компанія «Рівнепромбуд» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду
рівненської області від 16 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 08 жовтня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О. В. Умнова

І.М. Фаловська