Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1093/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із житлових
правовідносин Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула
М.А.

суддів: Кіселика С.А.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Задирака
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог КП
„Житлогосп", про визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням, за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 14 лютого
2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в
якому просила визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1 з підстав визначених ст. 71 ЖК
України. Посилалася на те, що
відповідач зареєстрований в квартирі,
але не проживає в ній без поважних
причин з жовтня 2011 року.

Ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05 грудня 2013 року до участі у
справі залучено в якості третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог, КП „Житлогосп".

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 лютого 2014 року позов
задоволено, вирішено питання про
судові витрати.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_3, посилаючись на те, що він не
втратив зв'язок зі спірним жилим
приміщенням і поважність причин
непроживання в ньому, просить рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що
приймають участь у справі, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд вважав
встановленим, що у спірній не
приватизованій квартирі зареєстрована
та проживає позивачка, а відповідач
зареєстрований, але не проживає в
квартирі більше двох років без
поважних причин, а тому на підставі
ст.ст. 72 71 ЖК України втратив право
користування нею.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають фактичним обставинам
справи і положенням норм ЖК України,
які регулюють правовідносини, що
склалися між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі знаходились у
рареєстрованому шлюбі, який розірвано
рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 08 лютого 2012 року. Від шлюбу
мають двох неповнолітніх дітей- дочки:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В довідкі КП „Житлогосп" від 27.09.2013
року, яка видана ОСОБА_2, зазначено, що
вона дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 і
займає квартиру житловою площею 26,7
кв.м., склад сім"ї 4 особи: ОСОБА_3, наймач,
ОСОБА_6, дочка, ОСОБА_5, дочка, ОСОБА_2,
колишня дружина.

З копій паспортів сторін видно, що
ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі з
26.11.1998 року, ОСОБА_2 з 15.07.2004 року.

В акті-розпорядженні від 27.09.2013 року,
який складений майстром дільниці та
паспортистом КП „Житлогосп" в
присутності двох сусідів, зазначено, що
на момент перевірки 27.09.2013 року ОСОБА_3 в
квартирі був відсутній, особистих
речей не має, в квартирі не проживає з
жовтня 2011 року.

Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК
України особа може бути визнана судом
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, якщо не проживає в
ньому понад шість місяців без поважних
причин. Якщо наймач був відсутнім з
поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може
бути продовжено наймодавцем, а в разі
спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто
не може бути обмежений у праві
користуватися жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10
постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судамиЖитлового кодексу
України» роз'яснив судам, що у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Обґрунтовуючи поважність причин
тимчасової відсутності в спірній
квартирі, відповідач посилався на те,
що звертався до КП „Житлогосп" з
заявами, що ОСОБА_2 чинить йому
перешкоди у користуванні спірним
житлом. При цьому зазначав, що він не
утратив інтересу до цього житла, іншого
житла немає, уклав договір найму
квартири, його мати сплачувавла
витрати по квартирі, які він
зобов»язався їй відшкодувати.

На підтвердження заперечень надав суду
першої інстанції копію своєї заяви до
КП „Житлогосп" зі штампом її
реєстрації 07.07.2012 року, в якій просив
переоформити на нього договір найму
спірної квартири і особовий рахунок та
вирішити питання відносно його
недопуску в квартиру, копію договору
найму житла в будинках державного і
комунального житлового фонду від 07
листопада 2013 року, відповідно до якого
він є наймачем квартири, довідку про
погашення боргу по квартирі за надані
послуги теплопостачання в сумі 1922, 47
грн. його матірью, розписку про
зобов"язання повернути матері сплачені
нею суми боргу (а.с.48, 55, 71,72).

При оцінці доказів суд першої
інстанції не прийняв до уваги
викладене, а тому дійшов помилкового
висновку про обґрунтованість позову.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що відсутні підстави для
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання його таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 14 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про визнання його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: