№ 2/679/42/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
Нетішинський міський суд
Хмельницької області у складі:
головуючої судді Фурсевич О.В.,

при
секретарі Ткачук Т.А., Лисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Нетішин
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Хмельницької області,
Державної казначейської служби
України про стягнення моральної шкоди,
завданої незаконним притягненням як
обвинуваченого, незаконним
проведенням в ході розслідування
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконним накладенням арешту на
майно, незаконним застосуванням
запобіжного заходу, незаконним
відстороненням від роботи, -

В С Т А
Н О В И В:

Згідно позовної заяви, усних
пояснень позивача в судовому
засіданні, 31 січня 2005 року прокуратурою
Хмельницької області стосовно нього
було порушено кримінальну справу за
ознаками злочинів, передбачених ч.5 ст.
27, ч.3 ст.212, ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.2
ст.366 КК України. 21.03.2005 року йому було
пред'явлено обвинувачення у вчиненні
злочинів передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.212,
ч.2 ст.366 КК України (в редакції 2001 року),
ч.2 ст.165 КК України (в редакції 1960 року)
та обрано міру запобіжного заходу -
підписку про невиїзд. 26.12.2011 року
прокуратурою Рівненської області
винесено постанову про закриття
відносно позивача вказаної
кримінальної справи у зв'язку з
недоведеністю участі обвинуваченого у
вчинені злочинів. Позивач вважає, що
внаслідок незаконного порушення
кримінальної справи, незаконного
притягнення його як обвинуваченого,
незаконного обранням відносно нього
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд, незаконного накладення
арешту на майно, штучного створення
доказів, неправильного розслідування
прокуратурою Хмельницької області
йому завдана моральна шкода, яку він
оцінює в розмірі 3 000 000 гривень.
Моральна шкода полягає у порушенні
його нормальних життєвих зв'язків,
необхідності докладання додаткових
зусиль для організації свого життя,
душевних стражданнях, позбавленні
можливості реалізації своїх звичок та
бажань. Так, в 2008 році він був
переведений з посади старшого
інспектора ДАІ на роботу в чергову
частину Нетішинського МВ УМВС в
Хмельницькій області, а в травні місяці
змушений був звільнитися за вислугою
років, оскільки на нього тиснуло
керівництво наявністю порушеної
кримінальної справи. Також було
обмежено його право на свободу
пересування, він не мав можливості
виїхати за межі м.Нетішин без дозволу
слідчого та суду у зв'язку з обранням
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд та заборони на виїзд
закордон. Після пред'явлення позивачу
обвинувачення в нього погіршився стан
здоров'я, від неодноразово знаходився
на лікуванні, хворіє і на даний час. У
зв'язку з порушенням кримінальної
справи погіршились його відносини з
оточуючими людьми, які, вважаючи його
злочинцем, перестали з ним
спілкуватися. Пред'явлення
обвинувачення у вчиненні тяжких
злочинів спричинило йому глибокі
моральні страждання, принизило його
честь, гідність та ділову репутацію.
Крім нього, моральних страждань
зазнали і члени його сім'ї, що негативно
впливало на його на нормальні та звичні
відносини з близькими людьми. У 2006 році
він розлучився з дружиною, так як вона
важко переносила обставини, що
склалися, не вірила в те, що всі
обвинувачення безпідставні.

На підставі наведеного, позивач
та його представник адвокат ОСОБА_2
просили позов задоволити, стягнути з
Державної казначейської служби
України за рахунок коштів Державного
бюджету України, шляхом списання
коштів з єдиного казначейського
рахунку на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в розмірі 3 000 000 гривень, витрати
на правову допомогу в сумі 3000 гривень
та витрати на проведення судово -
психологічної експертизи.

Представник прокуратури
Хмельницької області Косік О.В. позов
визнав частково на суму 90558 гривень,
виходячи з періоду перебування
позивача під слідством і судом: з дня
пред'явлення йому обвинувачення у
вчиненні злочинів - 21 березня 2005 року по
день закриття кримінальної справи - 26
грудня 2011 року.

Представник Державної
казначейської служби України позов не
визнала, вказавши, що позивач помилково
ототожнює державу з її органом -
Державною казначейською службою
України, яка лише виконує рішення суду
про стягнення коштів з Державного
бюджету України, а не відповідає за
зобов'язання держави або державних
органів. Крім того, позивач жодним
чином не обґрунтував та не довів, яку
саме шкоду завдав йому орган
Казначейства, яке його право порушив та
в чому полягала протиправність діяння
саме цього органу, як відповідача.

Вислухавши позивача, його
представника, представників
відповідачів, свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази у їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов слід задоволити частково,
виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 -
колишній колега позивача показав, що до
2000 року знав ОСОБА_1 як товариську,
нормальну людину, а після порушення у
2000 році кримінальної справи він став
замкнений. У 2004 - 2005 роках його
змушували писати рапорт на звільнення,
проводили перевірки, неодноразово
викликали в управління Служби безпеки
України, в прокуратуру, в суд, що
негативно впливало на його здоров'я,
психічний стан, спосіб життя і сімейні
стосунки. Йому відомо, що у 2006 році
ОСОБА_1 розлучився з дружиною через
непорозуміння в сім'ї, які виникли коли
описували майно. Також, він змушений
був перевестися з однієї роботи на іншу
і пропрацювавши там рік, піти на пенсію.
Крім того, жителі міста, яким було
відомо про порушення кримінальної
справи, говорили про нього як про
злочинця.

Свідок ОСОБА_5 - колишній колега
позивача показав, що до порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_1
знав його як веселу, акуратну, здорову
людину, а після цього в нього
погіршився стан здоров'я, він посивів,
неодноразово лікувався в
неврологічному відділенні і зараз
хворіє. Крім того, він розлучився з
дружиною, втратив багато друзів.

Свідок ОСОБА_6 показав, що працював
разом з ОСОБА_1 і до порушення
кримінальної справи знав його як
життєрадісну, товариську, ініціативну
людину. До 2005 року він жив очікуванням,
що може щось статися, став
безініціативним, замкнувся в собі,
змінилося його ставлення до колег, а
колег до нього. Після порушення
відносно нього кримінальної справи у
2005 році, опису майна, заборони виїзду
закордон, обрання підписки про невиїзд
в нього зіпсувалися відносини в сім'ї,
він розлучився з дружиною, став
нервовий, схильний до стресів, впадав в
депресію, неодноразово лікувався в
неврології. В той час в ОСОБА_1 виникли
проблеми на роботі, були постійні
перевірки, його перевели на іншу
посаду, а згодом він не витримав тиску
та звільнився на пенсію за вислугою
років.

Свідок ОСОБА_7 показав, що знає позивача
по роботі. У 2000 роках у зв'язку з
порушенням кримінальної справи та
допитами в ОСОБА_1 виникли проблеми на
роботі, а також зі здоров'ям, він часто
лікувався, переживав, навіть
розлучився з дружиною. Через
переживання хворіли його мати та теща.

Свідок ОСОБА_8 показав, що до порушення
кримінальної справи знав ОСОБА_1 як
впевнену в собі, врівноважену людину.
Після порушення кримінальної справи,
накладення арешту на майно він став
переживати, хвилюватися, оскільки не
міг контролювати ситуацію, в нього
почалися проблеми зі здоров'ям. Через
психологічний і моральний тиск він
змушений був перевестися на іншу
роботу. Крім того, в ОСОБА_1 погіршилися
відносини з дружиною, оскільки вона не
вірила у його невинуватість, що стало
причиною їх розлучення.

З матеріалів справи в судовому
засіданні встановлено, що 21
березня 2005 року ОСОБА_1 було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів
передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.212, ч.2 ст.366
КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.165
КК України (в редакції 1960 року).

26 квітня 2005 року кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_1 та
інших 8 осіб виділено в окрему
кримінальну справу.

В подальшому, постановою слідчого
з особливо важливих справ слідчого
відділу прокуратури Рівненської
області від 26.12.2011 року, кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 та
інших осіб закрито на підставі п.2 ч.1
ст. 213 КПК України, тобто, у зв'язку із
недоведеністю участі обвинувачених у
вчиненні злочинів.

Як вбачається з висновку
експерта за результатами проведення
судово-психологічної експертизи №
647/13-25 від 13.02.2014 року, ведення за участю
ОСОБА_1 слідчих дій, порушення відносно
нього кримінальної справи спричинило
йому страждання (моральну шкоду),
рекомендований розмір компенсації
якої може становити 1440 мінімальних
заробітних плат.

Згідно ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України, шкода,
завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування запобіжного заходу,
незаконного затримання, незаконного
накладення адміністративного
стягнення у вигляді арешту чи
виправних робіт, відшкодовується
державою у повному обсязі незалежно
від вини посадових і службових осіб
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду. Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом. (досудового)
слідства, прокуратури або суду.
Порядок відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Порядок відшкодування зазначеної
шкоди визначений Законом України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду».

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду» (в
редакції, що діяла станом на 26.12.2011 року
- на час закриття кримінальної справи
відносно ОСОБА_1) підлягає
відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення
як обвинуваченого, незаконного взяття
і тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.4 Закону України
«Про порядок відшкодування
шкоди,завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду», п.17 Положення про застосування
Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», відшкодування
моральної шкоди провадиться в разі,
коли незаконні дії органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати
громадянинові, призвели до порушення
його нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. При цьому
моральною шкодою визнаються
страждання, заподіяні громадянинові
внаслідок фізичного чи психічного
впливу, що призвело до погіршення або
позбавлення можливостей реалізації
ним своїх звичок і бажань, погіршення
відносин з оточуючими людьми, інших
негативних наслідків морального
характеру.

Відшкодування моральної шкоди за
час перебування під слідством чи судом,
згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

В п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995
року роз'яснено, що у випадках, коли
межі відшкодування моральної шкоди
визначаються у кратному
співвідношенні з мінімальним розміром
заробітної плати чи неоподатковуваним
мінімумом доходів громадян, суд при
вирішенні цього питання має виходити з
такого розміру мінімальної заробітної
плати чи неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, що діють на час
розгляду справи.

З огляду на положення ст.23 ЦК
України, ст.13 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду» за наявності
заподіяння громадянинові моральної
шкоди її розмір визначається судом з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених Законом із урахуванням
вимоги розумності та справедливості.

Незаконні дії органів досудового
слідства у зв'язку із порушенням
кримінальної справи, пред'явленням
обвинувачення у вчиненні злочинів
завдали позивачу моральних страждань.
Щодо нього відбувалось незаконне
кримінальне переслідування, що в свою
чергу призвело до порушення його
нормальних життєвих зв'язків.

Позивач страждав через
приниження його честі, ділової
репутації працівника органу
внутрішніх справ, а з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
ґрунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло. Порушенням
кримінальної справи відносно
позивача було сформовано негативну
суспільну оцінку його ділових і
професійних якостей при виконанні ним
службових обов'язків.

При визначені розміру завданої
ОСОБА_1 моральної шкоду суд врахує
вищевикладені обставини, тривалість,
характер, глибину та обсяг його
страждань, характер немайнових втрат,
можливість відновлення попереднього
стану, а також те, що позивач за час
перебуванням під слідством і судом не
був обмежений в здійсненні нормальних
життєвих зв'язків, не були порушенні
при цьому його трудові права та право
власності.

Також суд враховує, що позивачем
не надано достовірних доказів щодо
незаконного порушення відносно нього
кримінальної справи, обрання міри
запобіжного заходу та притягнення як
обвинуваченого, а кримінальна справа
закрита з підстав недоведеності участі
обвинуваченого у вчинені злочинів.

Крім того, визначаючи розмір
відшкодування, суд керується
принципами рівності, поміркованості,
розумності, справедливості та виходить
з того, що розмір відшкодування
моральної шкоди має бути не більш, аніж
достатнім для розумного задоволення
потреб потерпілої особи і не повинен
призводити до її збагачення.

Так, Законом України "Про
державний бюджет України на 2014 рік" з
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату в розмірі 1218 гривень.

Оскільки позивачем не надано
доказів того, коли відносно нього було
порушено кримінальну справу, а в
судовому засіданні лише встановлено,
що 21 березня 2005 року йому пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів, суд
виходить з того, що ОСОБА_1 перебував
під слідством і судом з 21.03.2005 року по
26.11.2011 року, тобто 81 місяць 5 днів.

За таких обставин, виходячи із
засад розумності, поміркованості і
справедливості, з врахуванням
конкретних обставин справи, характеру
та обсягу моральних страждань,
отриманих позивачем, суд вважає, що
розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_1
за час перебування під слідством і
судом необхідно визначити в розмірі 99
000 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України
до судових витрат належать зокрема,
витрати на правову допомогу, витрати
пов'язанні із проведенням судових
експертиз.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України,
якщо сторону, на користь якої ухвалено
рішення, звільнено від оплати судових
витрат, з другої сторони стягуються
судові витрати на користь осіб, що їх
понесли пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Так, судом встановлено, що
позивачем було понесенні витрати на
проведення судово-психологічної
експертизи в сумі 6120 гривень.

Виходячи з пропорційності
задоволених вимог сума витрат на
проведення судово - психологічної
експертизи, яка підлягає стягненню на
користь позивача, складає 202 гривні.

Крім того, підлягають частковому
стягненню на користь позивача витрати
на правову допомогу в сумі 935 гривень,
пропорційно часу затраченому на участь
в судових засіданнях адвокатом ОСОБА_2,
відповідно до вимог Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах".

Сплата позивачем послуг за
отримання правової допомоги
підтверджується наявною в матеріалах
справи квитанцією від 07 березня 2014
року.

Згідно ст.176 ЦК України юридичні
особи, створені державою, не
відповідають за зобов'язаннями
держави.

Відповідно до п.16, пп.5 п.4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 14.04.2011 року № 460/2011,
казначейство України є юридичною
особою публічного права, має печатку із
зображенням Державного Герба
України та своїм найменуванням,
власні бланки, рахунки в Казначействі
України. Казначейство України
відповідно до покладених завдань
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду

Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" відшкодування
моральної шкоди провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Таким чином, відшкодування
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду проводиться за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання з
відповідного рахунку Державної
казначейської служби України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.23, 176, 1176 ЦК України, Законом
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду", ст.ст.3, 15, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного бюджету України
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 99 000 гривень
моральної шкоди, 202 гривні витрат на
проведення судово - психологічної
експертизи, 935 гривень витрат на
правову допомогу, а всього: 100137 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Хмельницької області через
Нетішинський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуюча: