Номер провадження 2/754/456/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді
Зотько Т.А.

при секретарі
Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" про захист прав споживача,
стягнення зайво сплачених грошових
коштів по договору та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПАТ "КБ "ПриватБанк" про
захист прав споживача, стягнення зайво
сплачених грошових коштів по договору
та відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 17 вересня
2003 року між ним та ПАТ "КБ "Приватбанк" в
особі Житомирського регіонального
управління було укладено кредитний
договір № ZRH0G000150370 про відкриття
картрахунку НОМЕР_1 і встановлення
кредитного ліміту «VISA ELECTRON SERVICE» в сумі
14.540,00 дол. США, відповідно до умов якого
йому було надано кредит у розмірі 13.000
дол. США під 14,04% річних на термін до
14.09.2013 року включно. В березні 2009 року
він отримав від відповідача листа про
те, що останнім було прийнято рішення
не підвищувати відсоткову ставку за
валютними кредитами, тим платникам, які
не мають прострочених платежів по
кредиту. Однак, 03.08.2012 року позивач
дізнався про наявну у нього непогашену
заборгованість по вказаному кредиту,
яка виникла внаслідок того, що
відповідачем 22.11.2008 року було
самостійно, в односторонньому порядку,
без згоди позивача підвищено розмір
кредитної ставки з 14,04% до 16,08% річних
всупереч вимогам п.5.1.6 договору. Крім
того, відповідачем не обґрунтовано, без
складання графіку платежів за
договором завищено щомісячний платіж
оплати за отриманий кредит, так як сума
щомісячного платежу в розмірі 227,82 дол.
США вираховувалась з нікому невідомої
та не погодженої сторонами суми
кредиту в розмірі 14.650,00 дол. США, а
позивачем було отримано кредит в
розмірі 13.000,00 дол. США. Не маючи іншого
виходу, позивачем 26.02.2013 року було
повністю сплачено залишок кредитної
заборгованості з урахуванням штрафних
санкцій по кредитному договору. У
зв'язку з наведеним ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом та просить суд
стягнути з відповідача суму зайво
сплачених коштів по договору у розмірі
16.767,80 грн., вартість проведення
експертного дослідження розміром 2.000,00
грн., моральної шкоди 16.000,00 грн., витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката у сумі 8.000,00 грн. та витрати по
сплаті судового збору.

В ході судового розгляду представником
позивача - ОСОБА_2 подано до суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій просив суд стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь позивача суму
зайво сплачених коштів по договору у
розмірі 20.467,91 грн., вартість проведення
експертного дослідження розміром 2.000,00
грн., моральної шкоди 16.000,00 грн., витрат
пов'язаних з оплатою правової допомоги
адвоката у сумі 8.000,00 грн. та витрати по
сплаті судового збору.

Представник позивача - ОСОБА_2 у
судовому засіданні позов підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
викладені в ньому обставини. Крім того,
зазначив, що окрім незаконного
підвищення розміру відсоткової ставки
по кредитному договору з 14,04% до 16,08%
річних, банком не обґрунтовано
завищено щомісячний платіж оплати за
отриманий позивачем кредит. Адже сума
щомісячного платежу в розмірі 227, 82 дол.
США вираховувалась з нікому невідомої
та непогодженої сторонами суми кредиту
в розмірі 12.650,00 дол. США, а позивачем
було отримано кредит в розмірі 13.000,00
дол. США, що дорівнює щомісячному
платежу не менше 202,16 дол. США. Викладені
обставини підтверджуються висновком
№10/03-2013-ВЕД експертного економічного
дослідження від 18.06.2013 року,
проведеного судовий експертом
Пирожніковою Т.Л.

Представники відповідача - Огієнко А.А.
та Тулба К.Г. проти позовних вимог
заперечували у повному обсязі з огляду
на їх безпідставність та
необґрунтованість, просили суд у їх
задоволенні відмовити у повному
обсязі, посилаючись на той факт, що
підняття 22.11.2008 року відсоткової ставки
за вищевказаним кредитним договором з
14,04% до 16,08% річних є обґрунтованим, що
підтверджується копією наказу від
03.10.2008 року, після зміни тарифів
позичальник сплачував відсотки та
кредит і погасив заборгованість у
повному обсязі, а відтак вказана
пропозиція була ним прийнята.
Представники послались на той факт, що
позивачем порушено строк на звернення
до суду з вказаним позовом, оскільки
строк позовної давності сплинув 22.11.2011
року, а позивач звернувся до суду з
вказаним позовом лише 13.08.2013 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази по
справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є не обґрунтованими та
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4
ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Сторонам роз'яснювалось, що відповідно
до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач,
відповідач, третя особа для
підтвердження своїх вимог та
заперечень, зобов'язані надати суду всі
наявні докази, або повідомити про них
суд до початку розгляду справи судом по
суті.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» № 5 від 30 березня 2012
року договір про відкриття кредитної
лінії є одним із видів кредитного
договору, а кредитна лінія - однією із
форм її кредитування, в якій у межах
встановленого ліміту здійснюється
видача і погашення кредиту кількома
частинами (траншами). Оскільки в цьому
договорі передбачено всі істотні
умови, необхідні для кредитного
договору, то зобов'язання з надання
кредиту є дійсним із моменту укладення
кредитного договору - договору про
відкриття кредитної лінії.

Судом встановлено, що 17.09.2003 року між
сторонами було укладено договір
№ZRH0G000150370 про відкриття картрахунку
НОМЕР_1 і встановлення кредитного
ліміту «VISA ELECTRON SERVICE», згідно якого
відповідачем отримано кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку в сумі 14.540,00 дол. США на
термін по 14.09.2013 року (а.с.5-8 т.1).

З вищезазначеного кредитного договору
вбачається, що розмір процентної
ставки за користування кредитом
становить 1,17% на місяць, розрахунок
відсотків здійснюється починаючи з
дати списання коштів з позичкового
рахунку до дати остаточного погашення
кредитного ліміту.

У відповідності до п.5.1.6 сторони
погодили, що переглядати процентну
ставку за платежі, здійснені в рахунок
кредитного ліміту, при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме: зміні курсу долара США
до гривні більш ніж на 10% в порівнянні з
курсом долара США до гривні,
встановленого НБУ на момент укладання
даного договору: зміні облікової
ставки НБУ, зміні розміру відрахувань в
страховий (резервний) фонд. При цьому
Банк направляє клієнту письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки за 20 днів до передбачуваного
вступу в дію зміненої процентної
ставки.

Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк», що
був направлений позивачу 27.02.2009 року,
відповідач повідомив, що згідно
рішення, прийнятого правлінням банку, у
випадку своєчасного виконання
зобов'язання по погашенню кредиту в
розмірі, передбаченому кредитним
договором, і на 01.03.2009 року відсутня
прострочена заборгованість -
відсоткова ставка за кредитним
договором збільшена не буде (а.с.15 т.1).

21.09.2012 року відповідач направив на
адресу позивача листа, в якому
повідомив, що за вищевказаним
кредитним договором 22.11.2008 року була
піднята відсоткова ставка з 14,04% до 16,08%,
внаслідок того, що щомісячні платежі
вносяться не в повному обсязі, кошти
від платежів зараховуються на
погашення простроченої
заборгованості, на погашення основного
боргу кошти надходять не в повному
обсязі (а.с.18 т.1).

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо заборони банкам
змінювати умови договору банківського
вкладу та кредитного договору в
односторонньому порядку» від 12 грудня
2008 р. № 661 (який набрав чинності з 10
січня 2009 р.), передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 9 лютого 1999 р. № 1-рп/99 у
справі за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.
58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів), беручи до
уваги закріплений Конституцією
України принцип незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58),
усі рішення банку у будь-якій формі
(постанова, рішення, інформаційний
лист) щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку після
10 січня 2009 р. є неправомірними.

Відповідно до п.5.1.6 Кредитного договору
від 17.09.2003 року, на який посилається
ОСОБА_1, банк має право переглядати
процентну ставку за платежі, здійснені
в рахунок кредитного ліміту, при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні, а саме зміні курсу долара США
до гривні більш ніж на 10% в порівнянні з
курсом долара США до гривні
встановленого НБУ на момент укладення
даного договору, зміні облікової
ставки НБУ; зміні розміру відрахувань в
страховий (резервний) фонд. При цьому
банк направляє клієнту письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки за 20 днів передбачуваного
вступу в дію зміненої процентної
ставки

Враховуючи той факт, що сторони досягли
домовленості згідно з положеннями
статей 207, 640 ЦК та уклали кредитний
договір, в якому передбачили умови
відповідальності позичальника та
підвищення процентної ставки, то вони
мають виконуватись, а момент
досягнення домовленості вважається
таким, що настав.

Отже, суд приходить до висновку, що
кредитний договір від 17.09.2003 року,
згідно якого ПАТ КБ "Приватбанк" надав
позивачу ОСОБА_1 кредитні кошти, був
укладений до 10 січня 2009 р. і в ньому
сторони досягли домовленості про те, що
банк має право в односторонньому
порядку змінити проценту ставку, то це
вже є домовленістю сторін.

Таким чином, суд не вбачає порушень з
боку відповідача ПАТ КБ "Приватбанк",
при прийнятті рішення щодо збільшення
відсоткової ставки за договором.

При цьому посилання представника
позивача на той факт, що згідно листа
ПАТ КБ «ПриватБанк», що був направлений
відповідачу 27.02.2009 року, відповідач
повідомив, що згідно рішення,
прийнятого правлінням банку, у випадку
своєчасного виконання зобов'язання по
погашенню кредиту в розмірі,
передбаченому кредитним договором, і
на 01.03.2009 року відсутня прострочена
заборгованість - відсоткова ставка за
кредитним договором збільшена не буде,
а відтак збільшення відсоткової ставки
з 14,04% до 16,08% є необґрунтованим та
незаконним, суд не приймає, як доказ,
оскільки з вказаного листа вбачається,
що відсоткова ставка не буде піднята
станом на 01.03.2009 року, а підвищення
відсоткової ставки з 14,04% до 16,08% за
вищевказаним кредитним договором
відбулося 22.11.2008 року, тобто до 01.03.2009
року, а крім того, позивачем в
подальшому проводилась сплата
кредитних зобов'язань з урахуванням
підвищеної відсоткової ставки, що
вбачається з наданого суду
відповідачем розрахунку та витягу по
руху коштів на рахунку позивача (а.с.99-250
т.1, а.с.1-39 т.2).

Згідно ст.3 Закону України "Про захист
прав споживачів" від 12.05.1991 р. із
наступними змінами та доповненнями
споживачі, які перебувають на
території України, під час придбання,
замовлення або використання послуг
(робіт, товарів) для задоволення своїх
побутових потреб мають право на:
державний захист своїх прав;
гарантований рівень споживання,
належну якість послуг (робіт, товарів),
інших видів обслуговування,
відшкодування збитків, завданих
послугами (роботами, товарами)
неналежної якості, а також майнової та
моральної шкоди, заподіяної
небезпечними для життя і здоров'я людей
послугами (роботами, товарами) у
випадках передбачених законодавством;
звернення до суду та інших
уповноважених державних органів за
захистом порушених прав…

Слід мати на увазі, що відповідно до
ст.11 Закону України "Про захист прав
споживачів" договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

У наведеному Законі чітко прописана
процедура укладання договору, яка
включає питання щодо надання
інформації кредитодавцеві та
споживачеві один про одного та щодо
умов кредитування: мету, для якої
споживчий кредит може бути витрачений,
форми його забезпечення, тип
відсоткової ставки, сукупну вартість
кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту, строк, на який кредит може бути
одержаний, та варіанти його повернення.

Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з п.п.6.1, 6.2 Кредитного
договору, Банк здійснює кредитне
обслуговування клієнта по картці, що
полягає в проведенні платежів зверх
залишку коштів на картковому рахунку. З
цією метою, банк надає кредитний ліміт
на картковий рахунок клієнта в сумі 14.540
доларів США на термін по 14 вересня 2013
року включно.

Згідно з п.6.5 Кредитного договору,
починаючи з місяця, наступного за датою
встановлення кредитного ліміту.
Позичальник щомісяно в період сплати,
за який приймається період з 17 по 22
число кожного місяця, надає банку
грошові кошти сумою не менш 227,82 дол. США
на рахунок для зарахування коштів для
погашення заборгованості за цим
договором, яка включає заборгованість
за кредитним лімітом та проценти за
користування кредитним лімітом,
розраховані у відповідності з п.6.7
даного договору. При несплаті
відсотків та/або частини кредитного
ліміту у вказаний період сплати вони
вважаються простроченими.

За таких обставин, твердження
представника позивача, що за
вищевказаним договором завищено
щомісячний платіж оплати за отриманий
кредит, так як сума щомісячного
платежу в розмірі 227,82 дол. США
вираховувалась з нікому невідомої та
не погодженої сторонами суми кредиту в
розмірі 14.650,00 дол. США, а позивачем було
отримано кредит в розмірі 13.000,00 дол. США
не знайшло свого обґрунтування в
судовому засіданні та не відповідає
умовам укладеного між сторонами
договору.

При цьому, суд не приймає, як доказ в
обґрунтування заявлених позивачем
позовних вимог висновок експертного
економічного дослідження від 18.06.2013
року (а.с.19-35 т.1) з тих підстав, що
експертом при наданні вказаного
висновку було надано оцінку та взято за
основу твердження позивача щодо
необґрунтованого підняття відсоткової
ставки з 14,04% до 16,08%, а також викладені в
експертному економічному дослідженні
обставини, суперечать умовам
погодженого та підписаного сторонами
кредитного договору, який у
передбаченому законом порядку не
визнаний судом недійсним (нікчемним), а
відтак суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 27, 31, 60, 61, 212, 213 - 215 ЦПК України,
ст.ст.509, 626, 638 ЦК України, ст.ст.3, 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" про захист прав
споживача, стягнення зайво сплачених
грошових коштів по договору та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько