Провадження № 2/537/94/2014
Справа № 537/6035/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2014 року Крюківський районний суд
міста Кременчука Полтавської області в
складі: головуючої судді Зоріної Д.О.,
при секретарі Чернявській А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за позовом юридичної особи,
комунального підприємства
"Кременчукводоканал", до фізичної
особи, ОСОБА_1, фізичної особи ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КП "Кременчукводоканал",
звернувся до суду із позовною заявою,
якою просив суд ухвалити рішення про
стягнення з ОСОБА_1 на його користь
боргу за надані послуги з
водопостачання та водовідведення в
сумі 1 402 грн. 89 коп., а також судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
КП "Кременчукводоканал" надавало
послуги з водопостачання та
водовідведення споживачу ОСОБА_2, що
проживав в АДРЕСА_1, власником якої був
ОСОБА_1 26 січня 2005 року за ініціативою
відповідача між ним та ОСОБА_2 було
укладено договір дарування, за умовами
якого останній подарував ОСОБА_1
вказану квартиру. Також умовами
договору визначено, що за ОСОБА_2
зберігається право довічного
проживання у квартирі, а ОСОБА_1 буде
сплачувати комунальні платежі та по
мірі необхідності надавати допомогу на
утримання ОСОБА_2 Однак відповідач
своїх зобов'язань не виконував,
внаслідок чого прокурор міста
Кременчука звернувся до суду із
позовом в інтересах ОСОБА_2 Рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 червня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 8 жовтня 2012 року,
частково задоволено позовні вимоги
прокурора міста Кременчука в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
договору довічного утримання. Позивач
пояснює, що зазначеним рішенням
встановлено, що 26 січня 2005 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дійсності укладено
договір довічного утримання, а не
договір дарування квартири та у зв'язку
із невиконанням відповідачем
зобов'язань договір довічного
утримання розірвано та поновлено право
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.
Позивач зазначає, що в результаті
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати наданих послуг з
водопостачання та водовідведення
станом на 1 листопада 2013 року виникла
заборгованість в розмірі 1 402 грн. 89
коп. за період з 1 серпня 2008 року по 1
липня 2011 року, у зв'язку із чим позивач і
вимушений звернутись до суду із
позовом про стягнення заборгованості
за надані послуги з водопостачання та
водовідведення.

В судовому засіданні представник
позивача, КП "Кременчукводоканал" -
Нікітін С.О.заявив клопотання про
залучення в якості співвідповідача
ОСОБА_2 та стягнення в солідарному
порядку на користь КП
«Кременчукводоканал» заборгованості
за надані послуги з водопостачання та
водовідведення в сумі 1402 грн. 89 коп. та
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.,
позовні вимоги підтримав, просив суд
позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Крюківського районного суду
міста Кременчука від 18 березня 2014 року
ОСОБА_2 залучений в якості
співвідповідача до участі у справі за
позовом Комунального підприємства
«Кременчукводоканал» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за надані послуги з
водопостачання та водовідведення.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив, при цьому зазначив, що
рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14 червня 2011
року встановлено, що між ним та ОСОБА_4
фактично був укладений договір
довічного утримання, а не договір
дарування квартири АДРЕСА_1. Згідно
договору утримання, набувач
зобов'язується забезпечувати
відчужувача утриманням або доглядати
довічно. Також пояснив, що відповідно
до Цивільного кодексу України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки,
оскільки позивач просить стягнути
заборгованість з 01 серпня 2008 року по 01
липня 2011 року, строк позовної даності
сплив, а договір по надання послуг з
водопостачання та водовідведення між
ним та КП "Кременчукводоканал" взагалі
не укладався. Просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідач, ОСОБА_1, а також його
представник - ОСОБА_5, в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце розгляду справи належним чином
повідомлені, при цьому представник
позивача надав суду заяву про розгляд
справи без його участі та без участі
його довірителя. Відповідач, ОСОБА_1
надав суду письмові заперечення згідно
яких позовні вимоги КП
"Кременчукводоканал" вважає
необгтунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
договору про надання послуг з
водопостачання та водовідведення з КП
"Кременчукводоканал" він не укладав.
Посилання позивача на договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 26 січня
2005 року, нібито згідно умов якого він
повинен сплачувати комунальні платежі
є безпідставним, оскільки така умова не
зазначена в рішенні апеляційного суду,
на яке посилається позивач. В період
судового вирішення спору щодо
вищезазначеної квартири, послугами
користувався лише ОСОБА_2, позовні
вимоги про стягнення заборгованості в
період з 14 червня 2011 року не підлягають
, оскільки з цього часу право власності
було поновлене за ОСОБА_2 Відповідач
вважає, що до позовних вимог про
стягнення з нього заборгованості за
період з 2008 року має застосовуватись
позовна давність.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
і проаналізувавши представлені докази,
приходить до наступних висновків.

26 січня 2005 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 було укладено договір дарування
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_6, та
зареєстрованого в реєстрі за номером
1360.

Відповідно до вказаного договору,
ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в
дар квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
23,6 кв.м; за ОСОБА_2 зберігається право на
довічне проживання у відчужуваній
квартирі.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 14 червня 2011
року встановлено, що 26 січня 2005 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в дійсності
укладено договір довічного утримання,
а не договір дарування квартири
АДРЕСА_1; розірвано договір довічного
утримання від 26 січня 2005 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1,
поновлено право власності ОСОБА_2 на
зазначену квартиру.

Відповідно до частини 3 статті 61
Цивільно-процесуального кодексу
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Зазначеним вище рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 червня 2011 року встановлено факт,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали на меті
укладення договору довічного
утримання, відповідно до якого ОСОБА_1
зобов'язався надавати ОСОБА_2
матеріальну допомогу та розірвано
зазначений договір.

Згідно зі статтею 744 Цивільного
кодексу України, за договором
довічного утримання (догляду) одна
сторона (відчужувач) передає другій
стороні (набувачеві) у власність
житловий будинок, квартиру або їх
частину, інше нерухоме майно або рухоме
майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

Таким чином, рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
встановлено факт укладення між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 договору довічного
утримання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду", утримання
приватизованих квартир (будинків)
здійснюється за рахунок коштів їх
власників згідно з Правилами
користування приміщеннями жилих
будинків та прибудинкових територій,
які затверджуються Кабінетом
Міністрів України, незалежно від форм
власності на них.

Статтями 20 та 21 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
визначені права та обов'язки споживача
та виконавця житлово-комунальних
послуг, відповідно до яких споживач має
право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно із законодавством та
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг, а
обов'язком виконавця є надання таких
послуг вчасно та відповідної якості.

Пунктом 5 статті 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Статтею 22 Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання"
встановлено, що споживачі питної води
зобов'язані своєчасно вносити плату за
використану питну воду відповідно до
встановлених тарифів на послуги
централізованого водопостачання і
водовідведення.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону, споживачі зобов'язані
оплачувати житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувалися ними.

В судовому засіданні достовірно
встановлений та не оспорюється
сторонами факт, що ОСОБА_2 постійно
проживав у АДРЕСА_1 в період з 1 серпня
2008 року по 1 липня 2011 року, а відтак він
являється споживачем наданих КП
"Кременчукводоканал" послуг з
водопостачання та водовідведення.
Також встановлено, що відповідач,
ОСОБА_1.у зазначеній квартирі, в період,
вказаний в позовній заві, не проживав,
послугами з водопостачення та
водовідведення не корситувався.

Статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається із довідки КП
"Кременчукводоканал" за адресою:
квартира АДРЕСА_1, наявна
заборгованість із водопостачання та
водовідведення в період з серпня 2008
року по липень 2011 року, і складає 1 402
грн. 89 коп.

Відповідно до статті 257
Цивільного кодексу України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позивач нараховує відповідачу
заборгованість за період з 01 серпня 2008
року по 01 липня 2011 року. Враховуючи
момент звернення позивача до суду, 12
листопада 2013 року, суд приходить до
висновку, що за період 01 серпня 2008 року
по 01 листопада 2010 року слід застосувати
позовну даність.

Виходячи з викладеного заборгованість
розраховується за період з 01 листопада
2010 року по 01 червня 2011 року шляхом
додавання щомісячно нарахованих сум
за отримання послуг з водопостачання
та водовідведення і складає 371 грн. 72
коп.

Враховуючи викладене, аналізуючи
матеріали справи, оскільки чинним
законодавством передбачений обов'язок
споживачів послуг, яким в даному
випадку являється ОСОБА_7, оплачувати
житлово-комунальні послуги, якщо вони
фактично користувалися ними, беручи до
уваги той факт, що рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 червня 2014 року лише встановлено
факт укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
договору довічного утримання,
відповідно до якого останній
зобов'язався забезпечувати ОСОБА_2
утриманням, суд не знаходить підстав
для стягнення з відповідача, ОСОБА_1, на
користь позивача боргу за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення, у зв'язку із чим
позовні вимоги КП "Кременчкуводоканал"
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 213,
215 Цивільно-процесуального кодексу
України, статтями 526, 744 Цивільного
кодексу України, Законом України „Про
житлово-комунальні послуги", Законом
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", Законом України "Про
питну воду та питне водопостачання",
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги юридичної особи,
комунального підприємства
"Кременчукводоканал", до фізичної
особи, ОСОБА_1, фізичної особи, ОСОБА_2,
про стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за
надані послуги з водопостачання та
водовідведення в розмірі 371 грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
комунального підприємства
"Кременчукводоканал" судовий збір в
розмірі 229 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості за надані
послуги з водопостачання та
водовідведення з ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів після отримання копії
цього рішення.

Суддя :

Д.О.Зоріна