Справа № 760/5508/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за спільною
заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись в суд з спільною заявою про
розірвання шлюбу.

Посилаються на те, що спільне життя у
них не склалось. Сімейно-шлюбні
стосунки не підтримують, спільного
господарства не ведуть, у зв'язку з чим
подальше збереження сім'ї вважають
неможливим.

У судовому засіданні заявники
підтримали свої вимоги та просили шлюб
розірвати. Зазначили, що примирення між
сторонами неможливе.

Заслухавши пояснення заявників,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено,
що подружжя, яке має дітей, має право
подати до суду заяву про розірвання
шлюбу разом із письмовим договором про
те, з ким із них будуть проживати діти,
яку участь у забезпеченні умов їхнього
життя братиме той з батьків, хто буде
проживати окремо, а також про умови
здійснення ним права на особисте
виховання дітей.

Судом встановлено, що сторони
перебувають у шлюбі з 26 липня 2003 року
(а.с. 3).

Від шлюбу мають малолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

05 березня 2014 року сторони уклали
нотаріальний договір між батьками про
проживання, виховання дитини та сплату
аліментів на дитину, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 524.

У зазначеному договорі сторони
визначили, що донька після розірвання
шлюбу буде постійно проживати з матір'ю
до досягнення нею десяти років, після
досягнення донькою десяти років, її
місце проживання визначатиметься з
урахуванням бажання самої дитини, а
після досягнення чотирнадцяти років,
її місце проживання визначатиметься
нею самою.

У судовому засіданні заявники
підтвердили, що вони не підтримують
сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть
спільного господарства, примирення
вважають неможливим.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що збереження сім'ї буде
носити формальний характер.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що заява
про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі дружини та чоловіка і що
після розірвання шлюбу не будуть
порушені їхні особисті та майнові
права, а також права їхніх дітей.

При укладенні шлюбу ОСОБА_1 змінила
своє прізвище. При розгляді справи
судом не порушувалось питання про
зміну прізвища у випадку задоволення
заяви про розірвання шлюбу.

За таких обставин, враховуючи, що вибір
прізвища при розірванні шлюбу є правом
особи, вирішуючи питання про зміну
прізвища ОСОБА_1 на дошлюбне не
вбачається за необхідне.

З огляду на наведене, заява підлягає
задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112,
109 СК України, статтями 10, 11, 57-60, 169, 209,
212-215, 218, 223, 234 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 26 липня 2003 року
Лівобережним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з державним Центром
розвитку сім'ї за актовим записом № 727,
розірвати.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: