Справа № 761/1425/14-ц
Провадження №2/761/2179/2014
16 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді Мальцева
при секретарі Жигня
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
У січні 2014 року Позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить
розірвати шлюб між ним та відповідачем,
а також, визначити місце проживання
дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком -
ОСОБА_1, посилаючись на те, що шлюбні
відносини між сторонами було
припинено, спільне господарство не
ведуть. Подальше спільне життя і
збереження сім'ї неможливе.
З'явившись у судове засідання, позивач
позовну заяву повністю підтримав та
просив позов задовольнити. Проти
заочного розгляду справи не
Відповідач в судове засідання не
з'явилася. Причини неявки суду
невідомі. Судом вживалися заходи щодо
повідомлення Відповідача про дату, час
та місце розгляду справи належним
Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що позивач проти
заочного розгляду справи не заперечує,
суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно
до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив
ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 03 листопада
2006 року у Центральному відділі
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї,
актовий запис № 3171, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).

В даний час Позивач та Відповідач не
ведуть спільного господарства, не
підтримують шлюбних стосунків, наміру
зберігати сім'ю не мають, сім'я
розпалась і подальше її збереження
неможливе, шлюб існує формально,
подальше спільне життя з відповідачем
суперечить інтересам позивача.

Майновий спір між сторонами відсутній.

В шлюбі у позивача та відповідача
народилося двоє дітей - син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с. 7) та
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 6).

Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України,
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Відповідно до ст. 110 СК України, позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України,
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам кожного з них, що мають
істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного
кодексу України документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом,
є рішення суду про розірвання шлюбу,
яке набрало законної сили.

Отже, позов в частині розірвання шлюбу
підлягає задоволенню.

Разом з тим, однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України,
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, враховуючи те, що
обставини, на які посилається Позивач
як на підставу для задоволення вимоги
про визначення місця проживання
дитини- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком -
ОСОБА_1, не ґрунтуються на жодному
наданому доказі, суд прийшов до
висновку, що вказана вимога не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 21, 24, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 88,
169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який зареєстровано 03 листопада 2006 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва з державним Центром
розвитку сім'ї, актовий запис № 3171.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене через
Шевченківський районний суд м.Києва до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: