АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/58/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк»

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 23 жовтня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» до Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс»,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, в якому з
урахуванням збільшених та уточнених
вимог, остаточно просило стягнути
солідарно з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» та
ОСОБА_2 1 000 гривень, а також 29 768 694,
76 грн. заборгованості за кредитним
договором і судові витрати у розмірі 3441
грн. з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс».

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 23 жовтня 2013 року
позов задоволено частково.

В задоволенні позову про
стягнення заборгованості з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» відмовлено у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 1 000
гривень.

Не погодившись частково з таким
рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк»
подало на нього апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його змінити в частині
відмови в задоволенні позову,
задовольнивши вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення
заборгованості з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» та
ухвалити нове, яким позов задовольнити
в повному обсязі, вирішивши, при цьому,
питання судових витрат.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 15 вересня 1999 року між
Спільним Українсько-Білоруським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Авіс» та ЗАТ КБ
«Приватбанк, правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений
договір на здійснення овердрафтного
обслуговування № 50а, за умовами якого
банк зобов'язався на протязі 12 місяців
з моменту укладення договору
здійснювати платежі клієнта в межах
ліміту в розмірі 2 655 659, 39 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 60% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення до 15
вересня 2000 року.

10 липня 2000 року сторони за вказаним
договором уклали додаткову угоду до
договору на здійснення овердрафтного
обслуговування № 50а від 15.09.1999 року,
згідно умов якої кредитна лінія
відкрита на строк до 15.09.2000 року зі
сплатою 20% річних.

15.09.2000 року сторони уклали додаткову
угоду про продовження строку виконання
кредитного договору № 50а від 15.09.1999
року до 16 вересня 2002 року.

14.09.1999 року у забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем та Спільним
Українсько-Білоруським товариством з
обмеженою відповідальністю «Авіс» був
укладений договір застави нерухомого
майна № Б/Н, відповідно до якого
заставодавець передав з заставу банку
вбудоване приміщення офісу, що
знаходиться по вул. Сінній, 8/1 в м.
Полтаві, загальною площею 130 кв.м.,
вартістю 250 000 грн.

Крім того, в подальшому зобов'язання за
вказаним кредитним договором № 50а було
забезпечене порукою на підставі
договору поруки № 50а-ІІ від 01.06.2009 року,
укладеного з поручителем ОСОБА_2.

На підставі виконавчого напису № 7117
від 02.09.2003 року нотаріуса Полтавського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
було запропоновано позивачу
задовольнити свої вимоги за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
предмета застави: вбудованого
приміщення офісу.

11.03.2009 року постановою заступника
начальника Київського відділу ДВС
Полтавського МУЮ Деркач О.В., на
підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» від
11.03.2009 року, було відкрито виконавче
провадження на виконання виконавчого
напису № 7117 від 02.09.2003 року та надано
боржнику строк до 17.03.2009 року для
добровільного виконання.

В результаті заборгованість погашена
не була, у зв'язку з чим станом на 22.10.2013
року загальна заборгованість у
Спільного Українсько-Білоруського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс» становить 29
768 694, 76 гривень.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення заборгованості з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс», то
рішення підлягає перегляду лише в
цій частині.

Відмовляючи частково ПАТ КБ
«Приватбанк» в задоволенні позову суд
першої інстанції, виходив з того, що
позивач з 02.09.2003 року - дня вчинення
виконавчого напису нотаріуса знав про
порушення свого права, а відтак
пропустив строк позовної давності,
передбачений ст. ст. 256, 257 ЦК України,
про застосування якого в ході судового
розгляду справи в місцевому суді
прохав відповідач, а тому відсутні
правові підстави для задоволення
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс».

Як роз'яснено у пункті 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Однак, місцевий суд встановивши, що
позивачем пропущено трьохрічний строк
позовної давності, не пересвідчився в
неповажності причин такого пропущення.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

З матеріалів справи вбачається, що за
наслідками невиконання відповідачем
Спільним Українсько-Білоруським
товариством з обмеженою
відповідальністю «Авіс» умов договору
№ 50 від 15.09.1999 року нотаріусом
Полтавського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за зверненням позивача
ПАТ КБ «Приватбанк», було вчинено
виконавчий напис № 7117 від 02.09.2003 року,
згідно якого пропонувалося звернути
стягнення на заставне майно.

Не погоджуючись з такими діями
нотаріуса щодо вчинення виконавчого
напису, ТОВ «Авіс» 30 квітня 2004 року
звернулося до суду зі скаргою на
неправомірні дії нотаріуса.

Як наслідок, ухвалою Верховного суду
України від 21 січня 2009 року, рішення
Київського районного суду м. Полтави
від 06 грудня 2006 року, додаткове рішення
цього місцевого суду від 16 липня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 24 жовтня 2007
року було скасовано, а провадження по
справі закрито, з тих підстав, що
учасники даних правовідносин являлися
юридичними особами, а тому спір між
ними підлягав розгляду в порядку
господарського, а не цивільного
судочинства.

В подальшому рішенням господарського
суду Полтавської області від 06.01.2012
року у справі № 18/32/87/11 позовні вимоги
задоволено та визнано виконавчі написи
від 02.09.2003 року, зареєстровані у реєстрі
за № 7117 та № 7118, такими що не підлягають
виконанню.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 02.04.2012 року,
залишеною без змін постановою Вищого
Господарського суду України від 11.06.2012
року зазначене вище рішення
господарського суду Полтавської
області від 06.01.2012 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим, господарським судом
Полтавської області по справі № 20/6 за
позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до
Спільного підприємства «Авіс» про
стягнення 1 242 200, 12 грн. винесено
рішення від 20.11.2008 року про відмову в
позові, на яке ЗАТ КБ «Приватбанк»
подало апеляційну скаргу до Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду.

У відповідності до ухвали цього
апеляційного суду від 29.12.2008 року
апеляційну скаргу ЗАТ КБ «Приватбанк»
прийнято до провадження, однак на даний
час невідомі результати розгляду
апеляційної скарги.

Таким чином зазначене рішення не
вступило в законну силу.

Приймаючи до уваги тривалі судові
розгляди, пов'язані зі зверненням
стягнення на заставне майно, та обраний
спосіб захисту порушеного права, а
також те, що виконавчий напис за № 7117
по сьогоднішній день не реалізований,
колегія суддів вважає, що ПАТ КБ
«Приватбанк» пропущено строк позовної
давності з поважних причин.

Відповідно до ч. 1. ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке
існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної
(немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Звертаючись в серпні 2013 року до суду,
ПАТ КБ «Приватбанк», обравши інший
спосіб захисту порушеного права,
вказало, що у зв'язку з тим, що захистити
порушене право шляхом звернення
стягнення на майно до даного часу не
вдалося, а станом на 31.07.2013 року
заборгованість боржника перед банком
становить 2 009 755, 35 гривень, яка
складається з 550 000, 00 грн. -
заборгованості за кредитом, 1 198 594, 67
грн. - заборгованості за відсотками, 261
160, 68 грн. - заборгованості з пені,
просило стягнути зазначену суму з
відповідача.

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
подало заяву про збільшення та
уточнення позовних вимог, де вказувало,
що станом на 22.10.2013 року заборгованість
за кредитним договором № 50а від 15.09.1999
року становить 29 768 694, 76 гривень та
просило стягнути солідарно з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» та
ОСОБА_2 1 000 гривень, а також 29 768 694,
76 гривень і судові витрати у розмірі і
3441 гривень з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс».

Згідно додаткових пояснень до
апеляційної скарги заборгованість ТОВ
«Авіс» за кредитним договором № 50а від
15.09.1999 року в період з 14.08.2010 року по
22.10.2013 року становить 43 615 167, 72 грн.,
що в свою чергу, суперечить розрахунку
заборгованості вказаної в заяві про
збільшення та уточнення позовних вимог
від 22.10.2013 року.

Враховуючи суперечливість останніх
розрахунків, судова колегія бере до
уваги первісний розрахунок як найбільш
обґрунтований та такий, що
узгоджується з матеріалами справи.

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів,
приходить до висновку про можливість
задоволення позову про стягнення з
Спільного Українсько-Білоруського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Авіс»
заборгованості в сумі 2 008 755, 35
гривень, тобто станом 31.07.2013 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, суд присуджує
з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Оскільки позов в частині стягнення з
відповідача Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс»
заборгованості за кредитним
договором підлягає частковому
задоволенню, відтак судові витрати
також підлягають стягненню.

Неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, а тому в
силу ст.. 309 ЦПК України є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового про
часткове задоволення позову про
стягнення з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк»
заборгованості за кредитним
договором та судового збору.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п. 2. ч. 1 ст. 307, п.
п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» - задовольнити
частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 23 жовтня 2013 року - скасувати
в частині відмови в позові до Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс».

Позов в цій частині задовольнити
частково.

Стягнути з Спільного
Українсько-Білоруського товариства з
обмеженою відповідальністю «Авіс» на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № 50а від 15.09.1999
року 2 008 755, 35 грн. та 3 441 грн.
судового збору.

В решті позову в цій частині
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: /підпис/ О.О.
Панченко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна
/підпис/ В.П. Пікуль

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
________________ О.О. Панченко