У х в а л а

іменем україни

23 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Фаловської І.М.,
Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Вижницької районної державної
адміністрації Чернівецької області,
Мигівської сільської ради Вижницького
району Чернівецької області, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, відділ Держкомзему у
Вижницькому районі Чернівецької
області, про визнання незаконними
рішення зборів власників сертифікатів
с. Мигове від 15 липня 2006 року, визнання
неправомірним рішення Мигівської
сільської ради про погодження
технічної документації земельних
ділянок (паїв) від 27 жовтня 2006 року,
визнання незаконними розпорядження
Вижницької районної державної
адміністрації №502 від 22 грудня 2006 року
та №911 від 18 грудня 2008 року в частині
передачі земельної ділянки у власність
ОСОБА_4, визнання недійсним державного
акту на право власності на земельну
ділянку, зобов'язання Вижницької
районної державної адміністрації
Чернівецької області передати у
власність земельну ділянку відповідно
до свідоцтва про право на спадщину, за
касаційними скаргами:

- ОСОБА_4 на рішення Вижницького
районного суду Чернівецької області
від 25 лютого 2013 року та рішення
апеляційного суду Чернівецької
області від 22 жовтня 2013 року;

- Вижницької районної державної
адміністрації Чернівецької області на
рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 22 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на
підставі рішення Вижницької районної
державної адміністрації №102 від 21
лютого 1997 року його батькові - ОСОБА_15
було видано сертифікат на право на
земельну частку (пай), серії ЧВ №0063845,
розміром 0,40 га, розташовану в с. Мигове
Вижницького району. ОСОБА_15 свою
земельну частку (пай) розміром 0,40 га з 10
травня 2000 року по 10 травня 2004 року
здавав в оренду ТОВ «Мигівське».
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько помер. Після
смерті батька спадкоємцями за законом
стали він та мати батька - ОСОБА_16

17 лютого 2005 року державним нотаріусом
йому було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом, де вказано, що
спадкове майно складається з права на
земельну частку (пай) у землі розміром
0,40 га, що знаходиться в с. Мигове
Вижницького району Чернівецької
області.

18 лютого 2005 року йому видано сертифікат
серії ЧВ №0109252 на земельну ділянку
площею 0,20 га. На цей час він був
неповнолітнім.

13 березня 2006 року розпорядженням
Вижницької райдержадміністрації було
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою, щодо організації
території земельних часток (паїв). Тоді
ж, було складено список громадян,
власників сертифікатів на земельні
частки (паї), проте його в цей список не
включили.

15 липня 2006 року відбулися збори
власників сертифікатів на земельні
частки (паї), а потім жеребкування по
розподілу земельних ділянок.

Вважає ці збори незаконними, оскільки
його на них ніхто не запрошував, участі
в жеребкуванні він не приймав і свої
підписи в протоколі погоджень
результатів розподілу земельних
ділянок не ставив. Крім цього, розподіл
земельних ділянок проводився всупереч
ст. 25 ЗК України, відповідно до ч.7 якої
вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) є рівними. В той же час, із проекту
розподілу та рішення про затвердження
результатів жеребкування вбачається,
що кадастрова оцінка, а відповідно і
вартість та розміри земельних ділянок
є різними, одним розподілили тільки
ріллю, а іншим - ріллю та кормові угіддя.
Він не був ознайомлений із проектом
розподілу землі пайовикам, не
погоджував ні межі, ні розміри
земельних ділянок.

Рішенням Мигівської сільської ради від
27 жовтня 2006 року погоджено технічну
документацію по передачі земельних
часток (паїв) із земель пайового фонду
членів колишнього СТОВ «Мигівське» та
погоджено розміри ділянок. Оскільки
його в цей список не було включено, то
просив дане рішення визнати
неправомірним.

Розпорядженням Вижницької районної
державної адміністрації №911 від 18
грудня 2008 року його було включено в
додаток до розпорядження
райдержадміністрації №502 від 22 грудня
2006 року, де зазначено, що йому
передається у власність земельна
ділянка під №118 загальною площею 0,16
га, в тому числі під ріллею - 0,11 га та під
кормовими угіддями - 0,05 га. На підставі
даного розпорядження 11 травня 2010 року
йому було видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№365868.

Вважає дане розпорядження незаконним,
а державний акт - недійсним, оскільки
йому було зменшено розмір земельної
ділянки, поділено її на дві частини,
хоча у батька була одна частина, а він
не висловлював бажання отримати в
натурі дві земельні ділянки.

Просив визнати незаконними рішення
зборів власників сертифікатів с.
Мигове від 15 липня 2006 року, визнати
неправомірним рішення Мигівської
сільської ради про погодження
технічної документації земельних
ділянок (паїв) від 27 жовтня 2006 року,
визнати незаконним розпорядження
Вижницької районної державної
адміністрації №502 від 22 грудня 2006 року
та №911 від 18 грудня 2008 року в частині
передачі йому у власність земельних
ділянок, визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ №365868 від 11 травня 2010
року, виданий на його ім'я, зобов'язати
Вижницьку районну державну
адміністрацію передати йому у
власність земельну ділянку відповідно
до свідоцтва про право на спадщину
єдиним масивом і видати відповідний
державний акт.

Рішенням Вижницького районного суду
Чернівецької області від 25 лютого
2013 року ОСОБА_4 відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 22 жовтня 2013
року рішення Вижницького районного
суду Чернівецької області від 25
лютого 2013 року скасовано в частині
відмови у задоволенні позову про
визнання незаконним розпорядження
Вижницької районної державної
адміністрації №911 від 18 грудня 2008 року
в частині передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_4 та визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким задоволено
позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині
позовних вимог. Визнано незаконним
розпорядження Вижницької районної
державної адміністрації №911 від 18
грудня 2008 року в частині передачі
земельної ділянки у власність ОСОБА_17
та визнано недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №365868, виданий на ім'я ОСОБА_4 11
травня 2010 року Вижницькою районною
державною адміністрацією. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити заявлені ним позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

У касаційній скарзі Вижницька районна
державна адміністрація Чернівецької
області просить скасувати ухвалене
судове рішення суду апеляційної
інстанції в частині часткового
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції в цій частині, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційні скарги підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку щодо часткового
задоволення позовних вимог позивача,
оскільки видача державного акта на
право власності на земельну ділянку
без визначеної законом (ч. 1 ст. 116 ЗК
України) підстави є неправомірною, а
державний акт, виданий з порушеннями
вимог ст.ст. 116, 118 ЗК України, -
недійсним. Також судом апеляційної
інстанції вірно враховано, що у спорах,
що пов'язані з правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватись як зазначені рішення
(розпорядження), на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки, що узгоджується із
судовою практикою визначеною у
постановах Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 19
червня 2013 року у справі № 6-57цс13 та
від 24 квітня 2013 року у справі
№ 6-14цс13.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини у справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює, а наведені у касаційних
скаргах доводи висновків суду не
спростовують.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст.
332 ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційну скаргу і
залишити рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Вижницької
районної державної адміністрації
Чернівецької області відхилити.

Рішення апеляційного суду
Чернівецької області від 22 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Колодійчук В.М.

Фаловська І.М.