АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/693/14
в І інстанції: Зуб І.Ю.
Доповідач: Слюсаренко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого:Радченка С.В.
суддів:Вербицької Л.І. Слюсаренко О.В.
при секретарі:Герасименко
І.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль" на
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" до ОСОБА_5 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ "Херсонська
теплоелектроцентраль" звернулося до
суду із цивільним позовом до ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідач з листопада
1998 року не сплачує за надані послуги з
теплопостачання , внаслідок чого на
липень 2013 року виникла заборгованість
у розмірі 1076,95 грн., яку просить
стягнути.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 13 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Херсонська
ТЕЦ", посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_5 просить скаргу
відхилити, оскаржуване рішення суду
залишити без змін. Вказав на те, що
визнає борг у межах строку позовної
давності у розмірі 189, 17 грн. і додав
копію квитанції від 18.02.2014 року про
сплату зазначеної суми.

Неявка в судове засідання відповідача,
належним чином повідомленого про час
та місце розгляду справи, відповідно до
ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта , перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позовні вимоги заявлено з пропуском
встановленого законодавством строку
позовної давності.

Проте повністю з таким висновком
погодитися не можна.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи , що відповідач
проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем
послуг з централізованого опалення та
гарячого водопостачання , що надаються
ПАТ " Херсонська ТЕЦ" .

Розрахунок позивача містить відомості
про те , що заборгованість відповідача
за надані послуги з листопада 1998 року
по липень 2013 року становить 1076, 95 грн.

Пунктом 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005 року передбачено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць.

Плата за послуги вноситься не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим, якщо договором не
встановлено інший строк.

Отже право на звернення до суду про
стягнення оплати окремо за кожен з
розрахункових місяців виникає у
позивача з 21 числа місяця, що настає за
розрахунковим.

За положеннями ст. ст. 257, 261, 264 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Аналогічним чином ці питання були
врегульовані нормами ст.ст.71, 79, 80 ЦК
УРСР 1963 року, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин по
заборгованості, що нарахована за
період з 1998 рік по січень 2004 року.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

За нормами ЦК УРСР 1963 року строк
позовної давності застосовується
судом незалежно від наявності заяви
про його застосування.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем було заявлено в суді
про застосування судом строку позовної
давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК
України.

На час звернення позивача до суду із
позовом 09.08.2013 року перебіг строку
позовної давності по вимогам про
стягнення нарахованої оплати за
період з листопада 1998 року по 09
серпня 2010 року закінчився. Будь-яких
дій, що свідчили б про визнання
відповідачем боргу за вказаний
період чи інших обставин, за яких
переривається строк позовної давності
щодо цих вимог судом не було
встановлено, а тому колегія суддів
погоджується із висновком суду про
відмову у стягненні заборгованості , що
виникла за вказаний період.

Разом з тим, висновок суду першої
інстанції про відмову у стягненні
заборгованості у розмірі 189, 17 грн., що
виникла у межах строку позовної
давності та заявлених позивачем вимог
за період з 09.08.2010 року по 01.07.2013 року є
помилковим, оскільки на час ухвалення
судового рішення строк позовної
давності щодо зазначених вимог не
сплив.

Доданою до письмового заперечення
відповідача копією квитанції від 18.02.2014
року підтверджується сплата
відповідачем заборгованості у розмірі
189, 17 грн.( а.с.63)

Таким чином на час розгляду
апеляційної скарги між сторонами не
існує спору про стягнення
заборгованості у розмірі 189, 17 грн. у
межах строку позовної давності.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
в частині відмови у стягненні
заборгованості у розмірі 189, 17 грн. за
період з 09.08.2010 року по 01.07.2013 року
підлягає скасуванню з визначених п. 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України підстав , з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні
зазначених вимог позивача з інших
підстав, а саме сплати заборгованості
відповідачем до ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Враховуючи , що відповідач сплатив
заборгованість після звернення
позивача до суду, колегія суддів
вважає за необхідне відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідача судовий збір у сумі 40, 28
грн., пропорційно до розміру позовних
вимог, які підлягали задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст.309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного
суду м. Херсона від 13 січня 2014 року в
частині відмови у стягненні
заборгованості за період з 09.08.2010 року
по 01.07.2013 року у розмірі 189, 17 грн.
скасувати, ухвалити в цій частині нове
рішення , яким відмовити Публічному
акціонерному товариству "Херсонська
теплоелектроцентраль" у задоволенні
зазначених вимог .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Херсонська теплоелектроцентраль"
судовий збір у розмірі 40, 28 грн.

В іншій частині зазначене рішення
залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
його проголошення і з цього часу може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: