АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2731/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/763/14
Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Прядкіної О.В., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
12 листопада 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, у
якому просив стягнути із відповідачки
заборгованість за кредитним договором
№АBKGRX17870002 від 05 березня 2008 року в
розмірі 39023 грн. 64 коп. та судові
витрати.

Вмотивовуючи підстави позову позивач
зазначав, що 05 березня 2008 року між ним
та ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір №б/н, за яким позичальник
отримала кредит у розмірі 2 494,51 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідачка порушила
договірні зобов'язання в частині
своєчасного повернення кредиту, сплати
відсотків, комісії та інших витрат,
банк просив стягнути із неї відповідні
платежі у судовому порядку.

Заочним рішенням Глобинського
районного суду Полтавської області від
12 листопада 2013 року позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Акцент-банк» до ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки села В.Кринки Глобинського
району Полтавської області,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, на користь ПАТ «Акцент-Банк» (
р/р 0010, МФО 307770, ідентифікаційний
код за ) заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
39023 грн. 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, індивідуальний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ПАТ «Акцент-банк» ( р/р 0001,
МФО 307770, ідентифікаційний код за ) судовий збір в сумі 390 грн. 24 коп.

З рішенням суду не погодилася
відповідач та подала на нього
апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог банку у
повному обсязі.

Вказує, що банк пропустив строк
позовної давності на пред'явлення
відповідного позову, а суд першої
інстанції безпідставно не застосував
правові наслідки, що цим обумовлено.

Вважає, що районний суд ухвалюючи
оскаржуване рішення помилився у
визначенні строку дії договору, та
прийшов хибного висновку про
багаторазове продовження строку його
дії. Також вказувала на пропуск
позивачем строків позовної давності.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, своїм особистим підписом
відповідачка підтвердила, що вона
ознайомилася та згодна з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам ( «Розстрочка») ( Стандарт), які
були їй надані у письмовій формі. Також
своїм підписом відповідач підтвердила
факт надання їй повної інформації про
умови кредитування.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Згідно заяви позичальника ( ОСОБА_1) №
ABKGRX17870002 від 05 березня 2008 року сторони
домовилися, що Банк надає Позичальнику
строковий кредит у сумі 2494,51 грн. на
строк 24 місяців з 05 березня 2008 року по 05
березня 2010 року включно, з умовами
сплати за користування Кредитом
відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на
суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 91,05 грн., та єдино разової
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 399,8 грн., в обмін
на зобов'язання Позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в Заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам строки.

Також визначено, що погашення
заборгованості здійснюється у
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, за який приймається період з «
1» по « 5» число кожного місяця
Позичальник повинен надавати Банку
грошові кошти ( щомісячний платіж) у
сумі 208,67 грн. для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
Умовами.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
належним чином не виконала обов'язків
щодо повернення кредитних ресурсів та
сплати відсотків.

З наданого банком розрахунку
вбачається, що станом на 20 серпня 2013
року ОСОБА_1 має заборгованість перед
банком у загальному розмірі 39023,64 грн., з
яких:

- заборгованість за кредитом - 1871,80
гривень;

- заборгованість за відсотками - 260,01
гривень;

- заборгованість з комісії - 1790,15
гривень;

- заборгованості з пені - 32767,22 гривень;

- штраф - 500 гривень;

- штраф ( відсоток від суми
заборгованості ) - 1834,46 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги банку у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що заборгованість за
тілом кредиту, заборгованість за
процентами за користування кредитом,
заборгованість по комісії за
користування кредитом, фіксована та
процентна складові штрафів є прямими
збитками в результаті невиконання
відповідачкою умов кредитного
договору, а тому такі платежі
підлягають обов'язковому стягненню з
відповідачки.

Проте колегія суддів не може
погодитися із вказаними висновками у
повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно умов договору, термін позовної
давності по вимогам про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за договором встановлений
сторонами тривалістю у п'ять років, що
відповідає вимогам ст.259 ЦК України.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Зі змісту умов договору сторін та
зазначених правових норм, у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

При цьому, аналізуючи норми ст.ст. 261, 530,
631 ЦК України, колегія суддів приходить
до висновку, що у разі порушення
боржником строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом всього часу - до
закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
вимогу про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі ( з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатися в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що позичальник почала
порушувати умови кредитного договору
уже з вересня 2008 року. З відповідним
позовом до суду позивач звернувся лише
в жовтні 2013 року. Кінцевий термін
повернення кредитних коштів умовами
договору визначений - 05 березня 2010 року.

Верховний Суд України зробив правовий
висновок у справі № 6-126цс13 від 20.11.2013
року, відповідно до якого норми ЗУ «Про
захист прав споживачів», якими
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв'язку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту.

ЦК України не передбачено заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

Нормами статті 267 ЦК України визначено,
що позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Заперечуючи проти позову, відповідач
просила, у тому числі застосувати
строки позовної давності ( а.с. 38),
доводи з приводу чого, місцевий суд
належним чином не перевірив та не
врахував діючі норми матеріального
права, внаслідок чого прийшов до
помилкового висновку.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги пред'явлені в межах
збільшеного строку позовної давності.
Строк позовної давності слід
застосувати при обрахунку
заборгованості позивальника по
кредиту.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Зважаючи на те, що умовами кредитного
договору передбачений обов'язок
позичальника щомісячно погашати
кредит і відсотки від залишку кредиту,
з урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК
України на користь кредитора підлягає
стягненню та частина позики, що
підлягала сплаті разом з нарахованими
процентами, а також несплачені до
моменту звернення кредитора до суду з
позовом щомісячні платежі ( з
процентами) в межах позовної давності
щодо кожного із цих платежів.

Умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам ( «Рострочка» )
( Стандарт ) п. 5.3. визначено, що при
порушенні Позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 30 днів, Позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

Однак, розрахунок процентної складової
штрафу здійснювався виходячи із
сукупних величин заборгованості за
кредитом, заборгованості по процентам
за користування кредитом,
заборгованості по комісії за
користування кредитом та пені, що в
свою чергу суперечить ч. 2 ст. 550 ЦК
України, яка визначає, що проценти на
неустойку не нараховуються. Колегія
суддів вважає, що нарахування
відсотків на пеню є безпідставним та
таким, що суперечить нормам чинного
законодавства.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності з умовами договору та
наданим Банком розрахунку з
відповідача на користь Банку підлягає
стягненню 36344 гривні 60 копійок, з яких:
1486,08 гривень заборгованості за
кредитом, 171,27 гривень - заборгованості
за процентами, 1456,80 - заборгованості по
комісії, 32574,75 гривень - заборгованості
по пені, 500 гривень - фіксованого штрафу
та 155,70 гривень 5-ти відсоткового штрафу.

За таких обставин, заочне рішення
Глобинського районного суду
Полтавської області від 12 листопада 2013
року підлягає зміні, стягнувши із
ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент - Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ №АBKGRX17870002 від 05 березня 2008 року з
урахуванням визначеного сторонами
строку позовної давності.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає компенсації за рахунок
відповідача з урахуванням норм ст. 88
ЦПК України, враховуючи часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення заочне рішення Глобинського
районного суду Полтавської області від
12 листопада 2013 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент - Банк» заборгованість за
кредитним договором №№АBKGRX17870002 від 05
березня 2008 року в сумі 36344 гривні 60
копійок ( тридцять шість тисяч триста
сорок чотири гривні шістдесят копійок .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент - Банк» судовий збір в розмірі
364 грн. 71 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом 20 днів
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ О.В. Прядкіна
/підпис/ П.С. Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко