Єдиний унікальний номер 269/3517/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/339/2014
Головуючий 1 інстанції Нікішин Ю.В.
Доповідач Курило В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Космачевської Т.В., Биліни Т.І.,

при секретарі Руденко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Маквуглепостачання» про
стягнення боргу за кредитним
договором,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Маквуглепостачання», про
припинення поруки,

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» на
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки від 21 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «БМ Банк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання» про стягнення
боргу за кредитним договором. Свої
вимоги обґрунтував тим, що 9 вересня 2008
року між відкритим акціонерним
товариством «БМ Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «БМ Банк»
(надалі Банк) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання» укладений
договір 2008-15/003/DS-КЛ відновлювальної
кредитної лінії, зі змінами, внесеними
додатковими угодами №1 від 25 березня 2009
року, №2 від 31 липня 2009 року. Згідно з
вказаним договором підприємство
отримало на умовах, визначених
кредитним договором, грошові кошти в
сумі 500 000 грн. зі сплатою 20% річних з
терміном остаточного повернення
кредиту 8 вересня 2010 року. Факт
отримання підприємством кредиту
підтверджується меморіальним ордером
№1242830 від 9 вересня 2008 року, на суму 253000
грн., меморіальним ордером №1443454 від 2
жовтня 2008 року на суму 50000 грн.,
меморіальним ордером № 1549293 від 15
жовтня 2008 року на суму 100000 грн.,
меморіальним ордером № 205004 від 28 січня
2009 року на суму 97000 грн.

В якості забезпечення виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та ОСОБА_4 укладений договір
поруки №2008-15/003/DS-КЛ-2 від 9 вересня 2008
року, за яким ОСОБА_4 поручився перед
позивачем за своєчасне та належне
виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором, а саме сплатити
кредит та проценти за користування ним
у розмірі та на умовах, зазначених у
кредитному договорі.

Аналогічні договори поруки були
укладені між Банком та ОСОБА_2 за
№2008-15/003/DS-КЛ-3 від 9 вересня 2008 року,
Банком і ОСОБА_3 за №2008-15/003/DS-КЛ-4 від 9
вересня 2008 року.

Взяті на себе зобов'язань за кредитним
договором позичальник не виконував і 15
вересня 2010 року господарським судом
Донецької області прийнято рішення про
стягнення з ТОВ «Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання» на користь Банку
суми заборгованості у розмірі 539 828 грн.,
було звернуто стягнення на заставлене
майно, що належало позичальнику на
праві власності. Вказана
заборгованість складається з :
строкової суми заборгованості по
кредиту у розмірі 192 750 грн.,
простроченої суми заборгованості по
кредиту в розмірі 294 750 грн.,
простроченої суми заборгованості по
відсотках 22 329. 95 грн., строкової суми
заборгованості по відсотках в розмірі
8 280.82 грн., пені в розмірі 16 139,78 грн.,
судових витрат в сумі 5 342.51 грн. і 235.40
грн.

З часу ухвалення господарським судом
рішення по справі заборгованість
позичальника зросла і станом на 12
жовтня 2010 року її розмір складає 571 331. 94
грн., в тому числі:

прострочена заборгованість по кредиту
487 500 грн., сума заборгованості по
нарахованим та несплаченим процентам
511 79.26 грн., пеня 32 652.68 грн.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1. договорів
поруки відповідачі несуть солідарну
відповідальність перед Банком.
Відповідно до пункту 3.2.5 договорів
поруки відповідачі відповідають за
зобов'язаннями позичальника в повному
обсязі за повернення кредиту, сплату
процентів за користування ним, комісії,
сплату неустойки, а також
відшкодування збитків, завданих
позивачу невиконанням або неналежним
виконанням позичальником умов
кредитного договору.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 договорів
поруки банк направив відповідачам
письмове повідомлення про неналежне
виконання позичальником умов
кредитного договору із зазначення сум
та рахунків, на які відповідачі мають
сплатити позивачу заборгованість. Такі
вимоги були направлені усім
відповідачам:

за №30-30/349 від19 листопада 2009 року
ОСОБА_4,за №30-30/352 від 19 листопада 2009
року ОСОБА_2 і за №30-30/351 від 19 листопада
2009 року ОСОБА_3

Проте, відповідачі не виконали і своїх
зобов'язань перед Банком, передбачених
пунктом 1 договорів поруки, тому у
відповідності до пунктів 2.5 та 3.3
договорів поруки вони зобов'язані
сплатити позивачу штраф у сумі 57 133 грн.
кожний.

Враховуючи, що відповідачі не
виконують у добровільному порядку
умови договору поруки, існує
ймовірність невиконання ними
майбутнього рішення суду про стягнення
з них сум заборгованості за кредитним
договором, Банк вважає можливим
ініціювати перед судом встановлення
судовим рішенням заборони на тимчасову
видачу відповідачам паспорту для
виїзду за кордон України, а якщо вони
такий паспорт мають - тимчасовий виїзд
за кордон до повного виконання ними
своїх грошових зобов'язань.

Банк просив стягнути солідарно з
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку
571 331 грн. 94 коп., у тому числі
прострочену заборгованість по кредиту
487 500 грн., заборгованість по
нарахованим і не сплаченим процентам 51
179.26 грн., пеню 32 652.65 грн., стягнути з
відповідачів на користь банку штраф в
сумі по 57 133.19 грн. з кожного, понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 1700 грн. і 120 грн. - по сплаті
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи,
встановити тимчасову заборону
відповідачам на отримання паспортів
для виїзду за кордон України і заборону
на виїзд за кордон України до повного
виконання ними зобов'язань за
кредитним договором.

Заочним рішенням Совєтського
районного суду міста Макіївки від 13
грудня 2010 року позов банку задоволений.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість
за кредитним договором в сумі 571 331.94
грн. і солідарно судові витрати в сумі
1820 грн.

Стягнуто на користь Банку з ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 - кожного штраф в сумі 57
133.19 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року поручитель ОСОБА_4
помер. Ухвалою Совєтського районного
суду міста Макіївки від 6 березня 2013
року замінена сторона у зведеному
виконавчому провадженні від 3 березня
2011 року, що перебуває на примусовому
виконанні в Совєтському відділі
державної виконавчої служби
виконавчий лист № 2-6281, виданий
Совєтським районним судом міста
Макіївки 24 грудня 2010 року про стягнення
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
боргу 571 331.94 грн. за кредитом, судових
витрат в загальній сумі 1 820 грн. і
виконавчий лист № 2-6281, виданий
Совєтським районним судом міста
Макіївки 24 грудня 2010 року про стягнення
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
штрафу в сумі 57 133.19 грн. і визнано
боржником за вказаним виконавчим
провадженням правонаступника
померлого - доньку ОСОБА_1. (а.с.63).

Ухвалою Совєтського районного суду
міста Макіївки від 6 серпня 2013 року
заочне рішення того ж суду від 13 грудня
2010 року скасовано. (а.с.86).

У серпні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з зустрічною
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Маквуглепостачання» про
припинення поруки.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те, що
відповідно до договорів поруки №
2008-15/003/DC-КЛ-3, № 2008-15/003/DC-КЛ-4 від 09
вересня 2008 року та договору №
2008-15/003/DC-КЛ відновлювальної кредитної
лінії від 09.09.2008 року, ані строк дії
основного зобов'язання, ані строк дії
поруки не встановлено. Оскільки
вказані Договори поруки укладені 09.09.2008
року, а ПАТ БМ Банк пред'явило позов до
поручителів лише 12.10.2010 року, що сталось
пізніше ніж протягом одного року, як
передбачає ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука
передбачена вказаним вище договорами
припинилась. Вважають, що вимоги Банку
про виконання зобов'язання у
відповідності до поруки, яка
припинилась, є безпідставними та
порушують законні права та інтереси
відповідачів, за захистом яких вони
звернулись з зустрічним позовом.

ОСОБА_1 посилалась на те, що Банк і
позичальник уклали додаткову угоду до
кредитного договору, збільшивши обсяг
відповідальності поручителя і не
повідомивши поручителя ОСОБА_4 про це.
Новий договір поруки укладений не був,
тому відповідно до статті 559 ЦК України
такий договір поруки є припиненим.
Крім того, вона вважає, що строк дії
договору припинився через те, що
позивач не пред'явив до неї вимоги
протягом одного року з дня укладання
договору поруки.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки від 21 листопада 2013 року у
задоволені позову Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
відмовлено. Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задоволений. Визнано такими, що
припинена порука за договорами поруки
№ 2008-15/003/DC-КЛ-2, № 2008-15/003/DC-КЛ-3, №
2008-15/003/DC-КЛ-4 від 09 вересня 2008 року
укладеними між ОСОБА_4 ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Банком.

В апеляційній скарзі позивач - Банк
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог. Вважає, що рішення суду
суперечить нормам матеріального та
процесуального права. Зокрема вказує,
що відповідачі посилаються на
невідповідність Договорів поруки
частині 1 статті 546 ЦК України. Але ж, в
цій статті Цивільного кодексу України
присутня й частина 2, яка передбачає, що
«Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання». У заяві про
перегляд заочного рішення не наведено
жодних доказів, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Укладення договору поруки
відповідачем та сума боргу
відповідачем не оскаржується.
Обумовлені Позивачем та Відповідачами
в п. 3.3. Договорів поруки штрафи за
невиконання або неналежне виконання
Відповідачами зобов'язань,
передбачених п. 2.5 Договорів поруки
не суперечить діючому законодавству
України. З Договорів поруки, укладених
між Позивачем і ОСОБА_2 та Позивачем і
ОСОБА_3 відповідно, не вбачається
порушень норм чинного законодавств
оскільки данні договори відповідають
всім вимогам ст. 203 Цивільного кодексу
України, а відповідачами не надано
обґрунтування своїх вимог і належних
доказів. Договори поруки були
підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4
власноруч у присутності
уповноваженого співробітника Банку, їх
підпис у договорі відповідає підписам
у паспорті. Вимоги до Відповідачів були
заявлені Банком в шести місячний строк,
передбачений ч. 4. ст. 559 ЦК України. У
розрахунку заборгованості пеню
обчислено в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від несплачених
вчасно сум за кожен день прострочення
платежу у відповідності до п. 6.1
Кредитного договору. На час винесення
заочного рішення суду по цій справі
Наказ Господарського суду Донецької
області від 28 вересня 2010 року по справі
№28/144пн про стягнення з ТОВ
«Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання» суми
заборгованості в розмірі 539 828.46 гривень
- не виконано в повному обсязі. На цей
час у Позивача відсутні документи або
повідомлення про припиненні
діяльності ТОВ «Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання». Суду не
надавались документи, які б свідчили,
що ОСОБА_1 має право бути
правонаступником ОСОБА_4, зокрема у
відносинах з АТ «БМ Банк» за договором
поруки №2008-15//003/DC-KЛ-2 від 09.09.2008 та за
договором №2008-15/003/00 DC відновлювальної
кредитної лінії від 09.09.2008 року. Тобто
ОСОБА_1 не маючи на це право виступала
по судовій справі стороною в якості
Відповідача. Зазначені дії порушують
приписи ст. 37 ЦПК України.

В засіданні апеляційного суду
представник банку апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в апеляційному суді просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в
засідання апеляційного суду не
прибули. Від представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання
розглядати справу у їх відсутність.

Відповідно до статті 305 ЦПК України
неявка в судове засідання сторін,
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи апеляційним судом.
Враховуючи, що ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_5 повідомлені про час та місце
розгляду справи, суд вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Кредитний договір № 2008-15/003/DC-КЛ
відновлюваної кредитної лінії від 9
вересня 2008 року був укладений між ПАТ
«БМ Банк» (надалі БАНК) і ТОВ
«Маквуглепостачання». За умовами
договору Банк зобов'язаний був надати
ТОВ «Маквуглепостачання» кредит в сумі
650 000 грн. з виплатою Банку 20% річних за
користування кредитом.

Пункт договору 1.2 передбачає, що кредит
надається у вигляді відновлюваної
кредитної лінії з остаточним терміном
повернення не пізніше 8 вересня 2010 року.
Згідно графіку, вказаному в п.1.2.
договору щомісяця Позивальник ТОВ
«Маквуглепостачання» повинно
сплачувати Банку, в рахунок погашення
боргу за кредитом 32 500 грн.

У забезпечення виконання ТОВ
«Маквуглепостачання» умов кредитного
договору були укладені договори поруки
між: Банком та ОСОБА_4 за № 2008-15/003/DC-КЛ-2
від 09 вересня 2008 року; Банком та ОСОБА_2
за № 2008-12/003 DC-КЛ-3 від 09 вересня 2008 року;
Банком та ОСОБА_3 за № 2008-12/003 DC-КЛ-4 від 09
вересня 2008 року.

15 вересня 2010 року рішенням
Господарського суду Донецької області
з ТОВ «Маквуглепостачання» на користь
Банку було стягнуто 534 250,55 грн. в
рахунок погашення боргу за кредитним
договором № 2008-15/003/DС-КЛ відновлюваної
кредитної лінії від 9 вересня 2008 року.
Було звернуто стягнення на заставне
майно ТОВ «Маквуглепостачання».

Судом встановлено, що на даний час
рішення господарського суду не
виконано, заставне майно виявилося не
ліквідним.

Звертаючись в суд позовом про
стягнення суми боргу за кредитним
договором з поручителів ТОВ
«Маквуглепостачання», Банк посилався
на те, що боржник - ТОВ
«Маквуглепостачання» своїх
зобов'язань за кредитним договором не
виконав, навіть при наявності рішення
господарського суду, тому поручителі -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають
відповідати перед Банком як солідарні
боржники.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог Банку та задовольняючи
зустрічний позов, суд першої інстанції
виходив з того, що Банк і ТОВ
«Маквуглепостачання», без згоди
поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3
змінили умови кредитного договору №
2008-15/003/DС-КЛ відновлюваної кредитної
лінії від 9 вересня 2008 року, зокрема
згідно додаткової угоди № 2 до договору
№ 2008-15/003/DС-КЛ відновлюваної кредитної
лінії від 9 вересня 2008 року, зменшено
ліміт кредитування до 487 500 грн.,
збільшено суму щомісячного платежу в
рахунок погашення боргу за кредитом з 30
квітня 2010 року, яка стала 64 250 грн.,
згідно графіку погашення кредиту
станом на 31 липня 2009 року залишок
кредиту становить 487 500 грн.

В той же час згідно умов основного
кредитного договору ліміт кредиту
становить 650 000 грн., станом на 31 липня 2009
року залишок кредиту становив 455 000 грн.
і місячна сума платежу в погашення
кредиту становила 32 500 грн. Суд вважав,
що умови кредитування стали більш
жорсткими в наслідок збільшення
щомісячного платежу, майже вдвічі, в
рахунок погашення боргу за договором,
тобто відповідальність поручителів як
і основного боржника збільшилася, в
наслідок чого порука припинена,
оскільки зміни до кредитного договору
не були погоджені з поручителями.

Але з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можливо
виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 15 вересня 2010 року
встановлено, що 9 вересня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством «БМ
Банк», правонаступником якого є
позивач (надалі Банк), та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Маквуглепостачання» (надалі ТОВ
«Маквуглепостачання») укладений
кредитний договір № 2008-15/003/DС-КЛ
відновлюваної кредитної. Згідно з
вказаним договором підприємство
отримало на умовах, визначених
кредитним договором, грошові кошти в
сумі 500 000 грн. зі сплатою 20% річних з
терміном остаточного повернення
кредиту 8 вересня 2010 року. Факт
отримання підприємством кредиту
підтверджується меморіальним ордером
№1242830 від 9 вересня 2008 року, на суму 253 000
грн., меморіальним ордером №1443454 від 2
жовтня 2008 року на суму 50 000 грн.,
меморіальним ордером № 1549293 від 15
жовтня 2008 року на суму 100 000 грн.,
меморіальним ордером № 205004 від 28 січня
2009 року на суму 97 000 грн.

Підприємство своїх зобов'язань не
виконало, грошові кошти не повернуло,
порушувало строк погашення
заборгованості , тому сума боргу була
стягнута примусово. Рішенням
господарського суду Донецької області
від 15 вересня 2010 року стягнуто з ТОВ
«Торгівельна компанія
«Маквуглепостачання» на користь Банку
суми заборгованості у розмірі 539 828 грн.,
було звернуто стягнення на заставлене
майно, що належало позичальнику на
праві власності. Вказана
заборгованість складається з :
строкової суми заборгованості по
кредиту у розмірі 192 750 грн.,
простроченої суми заборгованості по
кредиту в розмірі 294 750 грн.,
простроченої суми заборгованості по
відсотках 22 329. 95 грн., строкової суми
заборгованості по відсотках в розмірі
8 280.82 грн., пені в розмірі 16 139,78 грн.,
судових витрат в сумі 5 342.51 грн. і 235.40
грн. (а.с.35-37).

З часу ухвалення господарським судом
рішення по справі заборгованість
позичальника зросла і станом на 12
жовтня 2010 року її розмір складає 571 331. 94
грн., в тому числі:

прострочена заборгованість по кредиту
487 500 грн., сума заборгованості по
нарахованим та несплаченим процентам
511 79.26 грн., пеня 32 652.68 грн.

В якості забезпечення виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та ОСОБА_4 укладений договір
поруки №2008-15/003/DS-КЛ-2 від 9 вересня 2008
року, за яким ОСОБА_4 поручився перед
позивачем за своєчасне та належне
виконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором, а саме сплатити
кредит та проценти за користування ним
у розмірі та на умовах, зазначених у
кредитному договорі.

Аналогічні договори поруки були
укладені між Банком та ОСОБА_2 за
№2008-15/003/DS-КЛ-3 від 9 вересня 2008 року,
Банком і ОСОБА_3 за №2008-15/003/DS-КЛ-4 від 9
вересня 2008 року. (а.с.18-23).

Відповідно до пункту 1.1 договорів
Поруки Поручитель поручається перед
Кредитором за своєчасне та повне
виконання Боржником зобов'язання за
кредитним договором, а також
додатковими договорами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Відповідно до пункту 1.2 договорів
поруки у разі порушення Боржником умов
виконання зобов'язання за кредитним
договором Боржник і Поручитель несуть
солідарну відповідальність перед
Банком.

Відповідно до пункту 2.1 у разі
порушення зобов'язання Кредитор має
право вимагати від Поручителя
виконання зобов'язання Боржника перед
Кредитором згідно умовам кредитного
договору , в порядку, передбаченому цим
Договором.

Відповідно до пункту 3.2.5 договорів
поруки відповідачі відповідають за
зобов'язаннями позичальника в повному
обсязі за повернення кредиту, сплату
процентів за користування ним, комісії,
сплату неустойки, а також
відшкодування збитків, завданих
позивачу невиконанням або неналежним
виконанням позичальником умов
кредитного договору.

Згідно статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або
кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Враховуючи встановлені факти, та
приведені норми закону, суд першої
інстанції мав зробити висновок про те,
що поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають
нести перед позивачем кожний солідарну
відповідальність з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Маквуглепостачання» за невиконання
останнім умов кредитного договору
2008-15/003/DS-КЛ.

Доводи відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
як і висновки суду першої інстанції про
те, що їх договори поруки припинились
через непред'явлення Банком вимог
протягом шести місяців, та у зв'язку з
підписанням Банком і Боржником
додаткових угод, які збільшили обсяг
відповідальності боржника і
поручителів, є безпідставними і не
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції до уваги.

Відповідно до статті 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Порука припиняється, якщо після
настання строку виконання зобов'язання
кредитор відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником або
поручителем.

Порука припиняється у разі
переведення боргу на іншу особу, якщо
поручитель не поручився за нового
боржника.

Порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Апеляційний суд вважає, що підстав,
передбачених статтею 559 ЦК України для
припинення поруки вказаних
поручителів не встановлено ані в суді
першої інстанції, ані в апеляційному
суді.

Відповідно до пункту 1.2 Кредитного
договору 2008-15/003/DS-КЛ між Банком та
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Маквуглепостачання» встановлено, що
кредит надається у вигляді відкличної
відновлювальної кредитної лінії з
остаточним терміном повернення не
пізніше 8 вересня 2010 року.

Договорами поруки, укладеними Банком,
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 також встановлено,
що зобов'язанням є зобов'язання
Боржника перед Кредитором, що випливає
з Кредитного договору, а саме здійснити
погашення кредиту у 650 000 грн. до 8
вересня 2010 року, сплатити Кредитору
проценти за користування кредитом у
розмірі та на умовах, зазначених у
Кредитному договорі, штрафи, пені,
комісійні винагороди в розмірі та в
строки, визначені Кредитним договором,
та інші платежі у розмірі та на умовах,
зазначених у Кредитному договорі.

Аналіз змісту як Кредитного договору
2008-15/003/DS-КЛ, так і договорів поруки,
укладених за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3
дає підстави зродити висновок про те,
що цими договорами передбачено строк
виконання основного зобов'язання 8
вересня 2010 року. Строк дії договору
поруки дійсно сторонами не
передбачений. Тому відповідно до
статті 559 ЦК України і розділу 4
договорів поруки банк має право
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання пред'явити вимоги до
поручителів. І цей строк починається з
8 вересня 2010 року. З матеріалів справи
видно, що Банк звернувся в суд з
вказаним позовом 20 жовтня 2010 року,
тобто в межах шестимісячного строку,
передбаченого статтею 559 ЦК України.

Судом також встановлено, що 25 березня
2009 року Банк та товариство з обмеженою
відповідальністю
«Маквуглепостачання» уклали додаткову
угоду, якою змінили пункт 1.8 Кредитного
договору про послідовність погашення
зобов'язань Боржником. Обсяг
відповідальності боржника залишився
незмінним. (а.с.12).

31 липня 2009 року ті ж самі сторони уклали
додаткову угоду №2 до Кредитного
договору від 9 вересня 2008 року, якою
сторони змінили ліміт кредитування ,
зменшивши його з 650 000 грн. до 487 500 грн.
Зменшився і розмір суми щомісячного
погашення боргу з 32500 грн. на місяць до 17
000 грн. (а.с. 13). В іншій частині Кредитний
договір залишився без змін.

Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Проте, фактів зміни основного
зобов'язання без згоди поручителів,
внаслідок чого б збільшився обсяг їх
відповідальності, не встановлено. Тому
у суду першої інстанції не було підстав
для визнання договорів поруки,
укладених за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3
припиненими.

Отже, договори поруки вказаних
відповідачів є чинними і відповідно до
статті 553 ЦК України вони мають
відповідати за зобов'язаннями
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Маквуглепостачання» за Кредитним
договором №2008-15/003/DS-КЛ солідарно з ним.

Відповідно до пункту 2.4 договорів
поруки якщо при настанні строку
платежу відповідно до Кредитного
договору Боржником не буде сплачено
платіж Кредитору, Боржник та/або
Кредитор зобов'язуються повідомляти
Поручителя про прострочення платежу.

Відповідно до пункту 2.5 Поручитель
зобов'язується протягом п'яти
календарних днів з моменту отримання
повідомлення Кредитора або Боржника
згідно з пунктом 2.4 даного договору
виплатити несплачену Боржником суму
Кредиту.

Згідно пункту 3.3 договорів поруки в
разі невиконання або неналежного
виконання Поручителем зобов'язань, що
передбачені пунктом 2.5 даного
Договору, поручитель сплачує Кредитору
штраф в розмірі 10% від суми
несплаченого платежу.

Банком суду наданий розрахунок
заборгованості за вказаним кредитним
договором, яка утворилась станом на 12
жовтня 2010 року і яка складається з:
простроченої суми заборгованості по
кредиту - 487 500 грн., суми заборгованості
по нарахованим на несплаченим
процентам - 51 179.26 грн., пені 32 652.68 грн.,
розрахованої в межах скороченої
позовної давності. Загальна сума
заборгованості - 571 331.94 коп. Розрахунок
заборгованості по кредитному договору
представлений позивачем,
відповідачами неоспорений і у суду
апеляційної інстанції не викликає
сумнівів.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 договорів
поруки банк направив відповідачам
письмове повідомлення про неналежне
виконання позичальником умов
кредитного договору із зазначення сум
та рахунків, на які відповідачі мають
сплатити позивачу заборгованість. Такі
вимоги були направлені усім
відповідачам:

за №30-30/349 від19 листопада 2009 року
ОСОБА_4,за №30-30/352 від 19 листопада 2009
року ОСОБА_2 і за №30-30/351 від 19 листопада
2009 року ОСОБА_3

Проте, відповідачі не виконали і своїх
зобов'язань перед Банком, передбачених
пунктом 1 договорів поруки, тому у
відповідності до пунктів 2.5 та 3.3
договорів поруки вони зобов'язані
сплатити позивачу штраф у сумі 57 133 грн.
19 коп. кожний.

Саме таку суму заборгованості суд
першої інстанції і мав стягнути з
кожного з відповідачів на користь
Банку. Банк в позовній заяві ставить
питання про солідарне стягнення суми
боргу з двох поручителів - ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Проте, відповідно до частини 3
статті 554 ЦК України поручителі
відповідають перед кредитором
солідарно якщо спільно дали поруки і
інше не встановлено договором поруки.

З договорів поруки, укладених за участю
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видно, що кожен з них
укладав такий договір індивідуально.
Договір спільної поруки не укладався.
Тому кожен з них має відповідати за
зобов'язаннями боржника перед Банком
солідарно з товариством з обмеженою
відповідальністю
«Маквуглепостачання» , а ні солідарно
друг з другом.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
Банку необхідно стягнути понесені
останнім і документально підтверджені
судові витрати.

Що стосується позову Банку до ОСОБА_1
про стягнення суми боргу, та
зустрічного позову ОСОБА_1 до Банку про
визнання договору поруки припиненим,
то такі вимоги не грунтуються на
законі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
(а.с.79).

9 вересня 2008 року між Банком та ОСОБА_4
також був укладений договір поруки у
забезпечення Кредитного договору
№2008-15/003/DS-КЛ, що укладений Банком і
товариством з обмеженою
відповідальністю
«Маквуглепостачання» 9 вересня 2008
року(а.с.18-19). Після смерті поручителя
ОСОБА_4 ОСОБА_1 13 жовтня 2012 року в
нотаріальній конторі отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом, що залишилась після смерті
батька ОСОБА_4 Спадщина, на яку видано
це свідоцтво складається з: нежитлової
будівлі, за адресою місто Макіївка,
вулиця Щербакова, 5 загальною вартістю
338 442 грн. 40 коп. (а.с. 80-83).

Ухвалою Совєтського районного суду
міста Макіївки від 6 березня 2013 року
замінена сторона у зведеному
виконавчому провадженні від 3 березня
2011 року, що перебуває на примусовому
виконанні в Совєтському відділі
державної виконавчої служби
виконавчий лист № 2-6281, виданий
Совєтським районним судом міста
Макіївки 24 грудня 2010 року про стягнення
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
боргу 571 331.94 грн. за кредитом, судових
витрат в загальній сумі 1 820 грн. і
виконавчий лист № 2-6281, виданий
Совєтським районним судом міста
Макіївки 24 грудня 2010 року про стягнення
з ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
штрафу в сумі 57 133.19 грн. і визнано
боржником за вказаним виконавчим
провадженням правонаступника
померлого - доньку ОСОБА_1.

Розглядаючи справу в частині спору
Банку до ОСОБА_4 про стягнення суми
боргу, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 є правонаступником усіх
прав та обов'язків померлого, у тому
числі і за договором поруки. Проте, для
стягнення з неї на користь Банку будь
якої суми не має підстав, через те, що
договір поруки припинився у зв'язку з
пропущенням Банком строку для
пред'явлення претензій з поручителям і
збільшенням без згоди поручителів
обсягу відповідальності боржника за
основним зобов'язанням в Кредитному
договорі.

Але і такі висновки суду не грунтуються
на законі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та
право членства в об'єднаннях громадян,
якщо інше не встановлено законом або їх
установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу
або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора
або боржника, передбачені статтею 608
цього Кодексу.

Частиною 1 статті 608 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється смертю боржника, якщо
воно є нерозривно пов'язаним з його
особою і у зв'язку з цим не може бути
виконане іншою особою.

Зобов'язання поручителя за кредитним
договором є нерозривно пов'язаним з
його особою і у зв'язку з цим не може
бути виконане іншою особою. Тому
зобов'язання поручителя ОСОБА_4
припинені у зв'язку з його смертю на
підставі частини 1 статті 608 ЦК України.

Банк же договір поруки з ОСОБА_1 -
спадкоємцем померлого ОСОБА_4 не
укладав. Тому підстав для стягнення з
ОСОБА_1 будь якої суми на користь банку
не має. І суд першої інстанції мав
відмовити Банку в задоволені вказаної
частини позовних вимог саме з цих
підстав.

ОСОБА_1 не є стороною у договорі поруки
і не відповідає за зобов'язаннями
померлого батька. Тому наявність
договору поруки, укладеного Банком та
ОСОБА_4 не порушує її законних прав та
інтересів.

Відповідно до статті 3 ЦПК України і
частини 1 статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Враховуючи, що законні права та
інтереси ОСОБА_1 наявність договору
поруки не порушує, вона не є належним
позивачем по справі, необхідно
відмовити в задоволені її позовних
вимог з приведених підстав.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції зробив висновки, які не
відповідають обставинам справи,
неправильно застосував норми
матеріального права, що відповідно до
частини 1 статті 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
і ухвалення нового рішення.

Тому рішення суду першої інстанції як
незаконне підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України,
-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
задовольнити частково.

Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки від 21 листопада 2013 року
скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк»
задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором 2008-15/003/DS-КЛ в сумі 571333 грн. 94
коп. (п'ятсот сімдесят одну тисячу
триста тридцять три грн. 94 коп.) і штраф
в сумі 57133,19 грн. (п'ятдесят сім тисяч сто
тридцять три грн. 19 коп.).

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» з
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором 2008-15/003/DS-КЛ в сумі 571333грн. 94
коп. (п'ятсот сімдесят одну тисячу
триста тридцять три грн. 94 коп.) і штраф
в сумі 57133,19 грн. (п'ятдесят сім тисяч сто
тридцять три грн. 19 коп.).

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства «БМ Банк» з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно судові
витрати в сумі 1820 грн.

В задоволені позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договорів
поруки припиненими відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з часу його проголошення
і може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Судді: