Справа № 455/674/13
Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/2670/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Азенко М.В.

з участю: представника відповідача
ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Старосамбірського районного
суду Львівської області від 30 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу, штрафних
санкцій, втрати від інфляції та судових
витрат, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, який уточнював у процесі
розгляду справи, до ОСОБА_2 про
стягнення 4100 грн. боргу, 271,61 грн. 3
відсотків річних, 3,82 грн. втрат від
інфляції, а всього 4375,43 грн. та
стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у
грудні 2009 року відповідач отримав від
нього пиломатеріали на суму 20 000 грн.
Частину грошей відповідач оплатив
одразу, а решту зобов'язався повернути
протягом двох місяців. Однак, всупереч
домовленості, оплату за придбані
пиломатеріали відповідач не провів.
Позивач звертався із заявою на
неправомірні дії відповідача у
Залізничний РВ ЛМУ ГУ ВМСУ та в
Прокуратуру Залізничного району м.
Львова. На заяви позивача повідомили,
що йому відмовлено у порушенні
кримінальної справи, але за
результатами проведеної перевірки
працівниками міліції встановлено, що
ОСОБА_2 не заперечує того, що винен
позивачу гроші. Також повідомлено, що
позивач має право звернутися в порядку
приватного звинувачення. Просив позов
задоволити.

Рішенням Старосамбірського районного
суду Львівської області від 30 січня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено у зв'язку із спливом строку
позовної давності.

Рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі зазначає, що
перебіг позовної давності перервався
відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України, так
як відповідач визнав, що винен позивачу
гроші та зобов'язувався їх повернути у
найкоротший термін, що було
встановлено працівниками Залізничного
РВ ЛМУ ГУ МВСУ за результатами
перевірки заяви ОСОБА_4 та встановлено
безпосередньо у судовому засіданні
першої інстанції. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задоволити його позов.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши доводи представника
відповідача - адвоката ОСОБА_3,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню: рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про задоволення позову,
виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив з того, що кінцевий строк
виконання укладеного в грудні 2009р. між
сторонами зобов'язання по оплаті
відповідачем одержаних від позивача
пиломатеріалів сплив через два місяці,
а за позовом в суд ОСОБА_4 звернувся
лише 30.04.2013р., тобто з пропуском строку
звернення до суду та доказів
поважності причин пропуску строку суду
не подано.

Проте погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
внаслідок порушення норм
матеріального права.

Колегією суддів встановлено, що у
грудні 2009р. відповідач ОСОБА_2 та
позивач ОСОБА_4 уклали усний договір
купівлі - продажу за умовами якого
ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 пиломатеріали на
загальну суму 20 000 грн., частина якої
була оплачена одразу, а до решти суми
сторони домовились про відстрочення
платежу покупцем на два місяці. Згодом
відповідач пообіцяв оплатити решту
суми до кінця літа 2010р., згодом до весни
2011р.

Наведене підтверджується особистими
письмовими поясненнями ОСОБА_4 від
16.09.2011р. у Залізничному РВ ЛМУ ГУ МВСУ у
Львівській області, у який ОСОБА_4
звернувся із заявою про прийняття мір
до ОСОБА_2, який скористався його
довірою та не повернув кошти (матеріали
про відмову в порушенні кримінальної
справи ЖЗЛЗ № 51292).

Покупець ОСОБА_2 в порушення умов
досягнутої домовленості решту суми за
одержаний товар не заплатив, та у
письмових поясненнях від 08.02.2012р. у
Залізничному райвідділі міліції
визнав, що ОСОБА_4 неодноразово дзвонив
до нього і нагадував про повернення
боргу, на що він не відмовлявся, а також
визнав суму боргу в розмірі 4100 грн., яку
він винен ОСОБА_4 і погодився віддати
(матеріали про відмову в порушенні
кримінальної справи № ЖР ЗП №5129/2).

Отримання від ОСОБА_4 пиломатеріалів
вартістю приблизно 15-20 тис. грн. та
заборгованість по їх оплаті в сумі 4100
грн. визнано ОСОБА_2 у його поясненнях
від 22.03.2012р. на ім'я прокурора
Залізничного району м. Львова.

Ці факти щодо визнання ОСОБА_2 боргу
перед ОСОБА_4 в сумі 4100 грн. зафіксовано
у постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи проти ОСОБА_2 від
30.07.2012р.

Визнання боргу відповідачем у сумі 4100
грн. підтвердив його представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні першої
інстанції 29.01.2014р. (а.с. 112).

Проте суд першої інстанції цих
обставин не врахував, як і не
врахував заяву

ОСОБА_4 від 29 січня 2014 року про
зменшення розміру позовних вимог до 4100
грн. (а.с. 106).

Відповідно до положень ч. 1, 5 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася, або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Матеріалами справи не підтверджується,
що сторони у справі чітко визначили
строк виконання зобов'язання по оплаті
за придбані ОСОБА_2 пиломатеріали, який
відтерміновувався за їх погодженням до
весни 2011р., тому висновки суду про те, що
перебіг строку позовної давності для
позивача ОСОБА_4 починається з грудня
2009р. не узгоджується із встановленими
обставинами та не відповідає вимогам
закону.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Відповідач ОСОБА_2 визнав свій борг в
сумі 4100 грн. 08.02.2012р., тому строк
позовної давності, який почав свій
перебіг з весни 2011р. перервався, а з
позовом в суд про захист порушеного
права ОСОБА_4 звернувся 30.04.2013р., тобто в
межах строку позовної давності.

З врахуванням наведеного рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову
в редакції від 29.01.2014р. (а.с. 95), а саме,
стягненню підлягає борг в сумі 4100 грн., 3
відсотки річних на підставі ст. 625 ЦК, що
становить 271,61 грн., та 3,82 грн.
інфляційних втрат, а також
підтверджені квитанціями суми про
сплату позивачем судового збору в
розмірі 351,20 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Старосамбірського районного
суду Львівської області від 30 січня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, штрафних санкцій, втрати від
інфляції та судових витрат -
задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) в
користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 4375
(чотири тисячі триста сімдесят п'ять)
грн. 43 коп., з яких 4100 (чотири тисячі сто)
грн. - заборгованість, 271 (двісті
сімдесят одна) грн. 61 коп. - 3 відсотки
річних, 3 (три) грн. 82 коп. - втрати від
інфляції).

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) в
користь ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 351
(триста п'ятдесят одну) грн. 20 коп.
сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ з дня набрання рішенням
апеляційного суду законної сили.

Головуючий: _______________
Мусіна Т.Г.

Судді: _______________
Бермес І.В.

_______________ Савуляк Р.В.