У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова,
Міністерства фінансів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області про відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 03 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова,
Міністерства фінансів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області, в якому просив
стягнути на його користь моральну
шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що з 1974 року по 2006 рік
працював на посадах електро та
електрогазозварювальника, а тому
відповідно до законодавства набув
право на пенсію на пільгових умовах. 27
серпня 2007 року він звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова із
заявою про призначення йому пенсії.
Однак, рішенням відповідача від 22 січня
2008 року у нарахуванні пенсії на
пільгових умовах йому було відмовлено.
Незаконність рішення відповідача
встановлено постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2008 року, що залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2009 року, якою зобов'язано управління
призначити позивачу пільгову пенсію за
віком, починаючи з дня звернення із
заявою про призначення пенсії. 10 грудня
2009 року на підставі постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2008
року було видано виконавчий лист. 25
січня 2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Постанова
суду виконана відповідачем 27 березня
2010 року, тобто через два з половиною
роки після його звернення з заявою про
призначення пенсії. Протягом всього
періоду позивач намагався примусити
відповідача виконати закон, який
відповідач зобов'язаний був виконати і
без такого звернення. На вимогу
відповідача змушений був представляти
різні підтверджуючі довідки і
документи, брати участь у судових
засіданнях, звертатися в органи ДВС для
примусового виконання рішення суду.
Подолання безпідставних перешкод під
час захисту його законного права на
пенсію, яке тривало два з половиною
роки, завдало йому значних душевних
страждань. Заподіяну моральну шкоду
він оцінює у 10 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 03 вересня 2013 року, позов ОСОБА_6
задоволено частково.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова на користь ОСОБА_6 2 000 грн у
відшкодування заподіяної моральної
шкоди та 219 грн 60 коп. витрат по оплаті
судового збору.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
порушує питання про скасування
оскаржуваних судових рішень, із
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами встановлено, що 27 серпня 2007 року
ОСОБА_6 у зв'язку з досягненням віку на
роботі, зайнятість на якій дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
звернувся до відповідача - управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова із
заявою про призначення йому
відповідної пенсії.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова від 22 січня 2008 року № 505/03-16 про
відмову у призначенні пенсії за віком
по Списку № 2 ОСОБА_6 було відмовлено у
призначенні такої пенсії.

08 липня 2008 року ОСОБА_6 звернувся за
захистом своїх прав до Львівського
окружного адміністративного суду.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09 листопада
2009 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Скасовано рішення управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова №
505/03-16 від 22 січня 2008 року про відмову у
призначенні пенсії за віком по Списку
№ 2.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова призначити ОСОБА_6 пільгову
пенсію за віком по Списку № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, починаючи з дня звернення
до відповідача із заявою про
призначення пенсії.

Вказана постанова набрала законної
сили 09 листопада 2009 року.

На виконання вказаної постанови 10
грудня 2009 року Львівським окружним
адміністративним судом було видано
виконавчий лист, який звернуто до
примусового виконання, та який було
виконано лише 27 березня 2010 року.

Частиною другою статті 1167 ЦК України
визначено перелік випадків
відшкодування моральної шкоди органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим, органом
місцевого самоврядування, фізичною або
юридичною особою, яка її завдала.
Зазначений перелік не є вичерпним,
оскільки пункт 3 статті передбачає
наявність інших випадків передбачених
законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
(ст. 1173 ЦК України).

За положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» Пенсійний
фонд України є самостійною
фінансово-банківською системою, не
входить до складу державного бюджету
України, формується за рахунок коштів,
що відраховуються підприємствами і
організаціями (в тому числі й тими, що
використовують працю громадян за
угодами цивільно-правового характеру)
на заходи соціального страхування за
тарифами, диференційованими залежно
від небезпечності, шкідливості,
тяжкості робіт та стану інших умов
праці, страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій, з дотриманням
вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України,
правильно визначилися із характером
спірних правовідносин і обґрунтовано
виходили з наявності протиправного
рішення управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова, доведеності факту душевних
страждань ОСОБА_6, наявності причинного
зв'язку між протиправним рішенням
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова та
душевними стражданнями ОСОБА_6,
наявності вини управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова у заподіянні шкоди.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судами норм
матеріального права і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду першої та
апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 17 квітня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 03 вересня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов В.І.
Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчук