АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/70/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/103/К/14
суддя Папарига В.А.
Категорія - 27 ( I )
Суддя-доповідач - Турік В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді: Турік В.П.

суддів:
Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі: Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення
Довгинцівського районного суду
м.Кривого Рогу від 14 березня 2013 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_5,

представник позивача
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» -
Книгницька Лілія Анатоліївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2013 року Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Ощадбанк») звернулося з позовом до
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту,
та після уточнення позовних вимог
просило стягнути з відповідачів
солідарно заборгованість, яка станом
на 10.12.2012 року становить 168 665 грн. і
судові витрати по справі.

Заочним рішенням суду від 14
березня 2013 року позов ПАТ «Ощадбанк»
задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Ощадбанк» заборгованість за
кредитним договором № 786 від 01.11.2006
року, яка станом на 06.01.2012 року
становить 168 665 грн., з яких: по кредиту -
146 508,93 гривень, по нарахованим, але не
сплаченим відсоткам за період з 01.12.2010
року по 31.10.2011 року - 22 156,07 гривень, а
також судовий збір у розмірі 1 686 грн. 65
коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права.

Зокрема судом першої інстанції не
враховано, що позов ПАТ «Ощадбанк» не
відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, в
рішенні суду по різному вказані суми
заборгованості та її періоди, не
враховано, що в січні та травні 2013 року
ним було сплачено 1000 грн. та 600 грн. по
кредиту та Банком не надано належного
розрахунку заборгованості.

Крім того, судом не враховано, що він, як
поручитель не був попереджений
належним чином про заборгованість по
кредиту, письмового повідомлення від
Банку про дострокове повернення
кредиту він не отримував, та вважає, що
договір поруки було припинено
відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.11.2006 року між позивачем та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 786,
відповідно до умов якого, ОСОБА_4
отримав кредитні кошти на придбання
транспортного засобу в розмірі 214 000
грн. зі сплатою 16,5 % річних на строк до
31.10.2011 року, на умовах передбачених у
договорі кредиту (а.с.4,5).

З метою забезпечення своєчасного
виконання зобов'язань, які виникають з
вказаного кредитного договору 01.11.2006
року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було
укладено Договір поруки, згідно умов
якого ОСОБА_2 поручається перед
позивачем за виконання ОСОБА_4 усіх
його зобов'язань, що виникли з договору
кредиту (а.с.6,7).

Неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на
себе зобов'язань за договором кредиту
призвело до виникнення заборгованості,
яка станом на 06.01.2012 року становить 168 665
грн.

Відповідачам, зокрема і ОСОБА_2 на
адресу, зазначену в договорі поруки,
була надіслана претензія з вимогою
погашення існуючої заборгованості за
кредитним договором № 786 від 01.11.2006 року
(а.с.8,9).

Задовольняючи позовні вимоги Банку суд
виходив з того, що відповідач ОСОБА_4
взяті на себе зобов'язання по погашенню
кредиту та сплаті відсотків не виконав,
а ОСОБА_2, підписавши договір поруки,
підтвердив, що він ознайомлений з
умовами кредитного договору та несе
відповідальність як боржник за
кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає, що суд вірно
встановив обставини справи, дав їм
належну оцінку і відповідно до норм
матеріального та процесуального
закону обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги Банку про стягнення з
ОСОБА_4, як боржника, та ОСОБА_2, як
поручителя,заборгованості за
договором кредиту.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Виходячи із встановлених обставин та
положень закону суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
відповідач ОСОБА_2, як поручитель
позичальника, підлягає притягненню до
цивільно-правової відповідальності як
боржник за кредитним договором.

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про
те, що Банк не повідомив його про
існування заборгованості за кредитним
договором спростовуються умовами
кредитного договору та договору
поруки, оскільки останньому 09.10.2012 року,
на адресу, що зазначена в договорі
поруки, було направлено лист-вимогу про
погашення заборгованості за кредитним
договором, яка була ним отримана 25.10.2012
року, про що свідчить копія зворотного
поштового повідомлення про вручення
рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до вимог п.6.1 будь-які
повідомлення, які направляються
сторонами одна одній в рамках цього
Договору, повинні бути здійснені в
письмовій формі та будуть вважатися
наданими належним чином, якщо вони
надіслані листом на замовлення або
доставлені особисто на адресу Сторін.

Таким чином, ПАТ «Ощадбанк» належно
виконані зобов'язання за договором
поруки, та повідомлено відповідачів
про існування заборгованості за
кредитним договором шляхом
направлення їм листа-вимоги за
адресами, що зазначені у договорах.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на ті обставини, що договір поруки є
припиненим, оскільки ПАТ «Ощадбанк»
протягом року не звернувся до нього з
вимогою про погашення кредиту є
безпідставними.

Так, пунктом 4.2 договору поруки
передбачено, що порука припиняється,
якщо Кредитор протягом одного року від
дня настання строку виконання
зобов'язань по Кредитному договору № 786
від 01.11.2006 року не пред'явить вимоги до
Поручителя.

З кредитного договору вбачається, що
строк його дії встановлено до 31 жовтня
2011 року, а лист-вимога про погашення
заборгованості за кредитним договором
надіслана ОСОБА_2 09 жовтня 2012 року,
тобто в строк, передбачений договором
поруки.

Порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при розгляді
справи, на які посилається ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування законного
рішення, оскільки вони не призвели до
неправильного вирішення справи.

Крім того, в судовому засіданні
апеляційної інстанції, відповідач
ОСОБА_2 погодився зі своїм обов'язком,
як поручителя, погашати заборгованість
за кредитним договором.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.ст.
212-215 ЦПК України, в достатньо повному
обсязі встановив права та обов'язки
сторін, що беруть участь у справі,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку і ухвалив
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам закону, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Заочне рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 14 березня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: