СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/466/14-ц
Провадження № 2/306/283/14
Рядок статзвіту № 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2014 року

м. Свалява

Свалявський районний суд
Закарпатської області у складі:

головуючої -
судді Василиха Ж.В.,

при секретарі -
Полянич В.І.,

з участю
представника позивача - ОСОБА_1,

відповідачки -
ОСОБА_2,

представника
відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його
користь суму боргу в розмірі 30000,00 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17
лютого 2011 року між ним та відповідачкою
було укладено договір позики, у
відповідності до якого він передав
ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 30000,00
грн., дата повернення позики при цьому
не обговорювалася. 27.12.2013 року він
звернувся до відповідачки з вимогою
про сплату боргу, однак така в
добровільному порядку повертати не
збирається. А тому просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала та просила такі
задовольнити, посилаючись на обставини
справи.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не
визнали та пояснили, що дійсно
відповідачка отримала 17.02.2011 року від
позивача 30000,00 грн. за вихід із складу
засновників КП «Овочі». Так, вклад
ОСОБА_2, як учасника, складала у
грошовому виразі 1200,00 грн. Згідно
статуту учаснику, який припинив
трудові відносини з підприємством
виплачується вартість вкладу в
статутному фонді і належна йому частка
прибутку. Однак за час діяльності КП
«Овочі» таке значно розширилося, за
таким було зареєстровано три магазини
та склад. А тому позивач, як учасник,
частка якого становить 83,33 % в
статутному фонді КП «Овочі» додатково
їй виплатив 30000,00 грн. за вихід з
підприємства після підписання нею
заяви про відсутність матеріальних
претензій до підприємства. Просять у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає справи у межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, що беруть участь у
справі. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
яка посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей. Однак
такий доказ повинен містити в собі
визначені законом і сторонами істотні
умови правочину.

У судовому засіданні встановлено, що 17
лютого 2011 року відповідачка ОСОБА_2
власноручно написала розписку, в якій
вказала, що отримала від позивача
ОСОБА_4 кошти в сумі 30000,00 грн.

Зі змісту оригіналу розписки
вбачається виникнення боргу, не
конкретизуючи з яких саме підстав
виник такий борг, а також не вказано
зобов'язання позичальника про
повернення коштів. Вказані обставини
суперечать положенням ч. 1 ст. 1046 ЦК
України, що дає підстави суду прийти до
висновку, що така розписка не є
підтвердженням укладеного договору
позики та його умов.

Заперечуючи доводи позивача,
відповідачка надала суду докази, з яких
вбачається, що вона разом з позивачем
були засновниками КП «Овочі», з
частками у статутному фонді відповідно
- 0,8% та 83,33 %. Згідно протоколу № 3 зборів
засновників КП «Овочі» від 23.02.2011 року
ОСОБА_2 виведено зі складу засновників.
Станом на 11.02.2011 року за КП «Овочі»
зареєстровані три магазини та склад на
території м. Свалява. Як вбачається з
нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2,
така в день написання розписки, а саме 17
лютого 2011 року просила вивести її зі
складу засновників КП «Овочі» з
виплатою належної їй частки в
Статутному фонді підприємства,
матеріальних претензій до
підприємства не має. Однак, із
видаткового касового ордера № 113 видно,
що відповідачці підприємством було
виплачено частку в статутному фонді в
сумі 1200,00 грн. лише 28.02.2011 року.

А тому суд прийшов до висновку, що між
сторонами не виникли правовідносини із
договору позики, оскільки боргова
розписка на суму 30000,00 грн. складена на
підтвердження отримання коштів у
зв»язку з виходом із складу
засновників КП «Овочі».

За таких обставин позов до задоволення
не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 88, 213- 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуюча:
Ж. В. Василиха