Справа № 201/992/14-ц
провадження 2/201/693/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 березня 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Трещова
В.В.,

при секретарі - Горбатенко Д.К.

розглянувши за участю представників
сторін у відкритому судовому засіданні
у м.Дніпропетровську цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства
«Дніпроелектротехсервіс» про
стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що 28 квітня 2005
року між банком та відповідачем ОСОБА_1
був укладений кредитний договір
№239-І-026/05 за яким позивач надав
відповідачу кредит у сумі 270 000 гривень
на умовах викладених у договорі.
Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав належним чином,
перерахувавши кошти відповідачу.

Зобов'язання за кредитним договором
були забезпечені договором поруки
укладеним між позивачем та
відповідачем ТОВ науково-виробниче
підприємство
«Дніпроелектротехсервіс» №239-І-026/05/2
від 28 квітня 2005 року.

Відповідачі свої зобов'язання за
кредитним договором та договором
поруки не виконували належним чином, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
враховуючи вищезазначені обставини
позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з відповідачів
на користь позивача заборгованість по
кредитному договору з урахуванням
відсотків та пені станом на 09 січня 2014
року в розмірі 99 275,77 гривень та судові
витрати у розмірі 992,76 гривень понесені
позивачем по даній справі.

Представник позивача надав суду заяву
в якій просив справу розглянути без
його участі, зазначив, що позов
підтримує, проти розгляду справи у
заочному порядку не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, за таких обставин суд
вважає можливим розглянути дану
цивільну справу у заочному порядку
відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що 28 квітня 2005 року
між банком та відповідачем ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір №239-І-026/05
за яким позивач надав відповідачу
кредит у сумі 270 000 гривень на умовах
викладених у договорі (а.с. 6-9), що
підтверджується копією вказаного
договору. Позивач свої зобов'язання за
кредитним договором виконав належним
чином, перерахувавши кошти
відповідачу, що визнано сторонами
справи.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором був укладений
Договір поруки №239-І-026/05/2 (а.с. 17-19) від 28
квітня 2005 року, між банком,
позичальником та ТОВ НВП
«Дніпроелектротехсервіс» відповідно
до умов якого поручитель взяв на себе
на добровільних засадах зобов'язання
відповідати перед банком по
зобов'язаннях позичальника в повному
обсязі цих зобов'язань, які виникають з
умов кредитного договору

Оскільки відповідач ТОВ НВП
«Дніпроелектротехсервіс», як
поручитель відповідача ОСОБА_1
відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4., 1.5.
Договору поруки, несе відповідальність
по виконанню зобов'язань за Кредитним
договором, як солідарний боржник, ст. 543
Цивільного кодексу України надає право
Кредитору (Стягувачу) вимагати
виконання договірних зобов'язань
частково або в повному обсязі, як від
усіх боржників разом, так і будь-кого з
них окремо.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним
договором у частині повернення суми
кредиту та щомісячної сплати відсотків
за використання кредиту не виконав, у
зв'язку з чим станом на 09 січня 2014 року
виникла заборгованість у сумі 99 275,77
гривень, яка складається з:
заборгованості за простроченим
кредитом - 90 919,90 гривень;
заборгованості по простроченим
процентам за користування кредитом - 8
112,41 гривень; пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за кредитом -
171,81 гривень; пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 71,65 гривень.
Дані обставини підтверджуються
наданим розрахунком заборгованості
(а.с.20-31).

Правовідносини, які виникли між
сторонами по даній цивільній справі
врегульовані нормами ЦК України,
умовами кредитного договору №239-І-026/05
від 28 квітня 2005 року та договором
поруки №239-І-026/05/2 від 28 квітня 2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором у повному обсязі.

Частиною 1 ст.527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до умов укладеного між
сторонами справи кредитного договору
позичальник зобов'язується належним
чином прийняти, використовувати і
повернути банку отримані кошти, а також
здійснювати плату за кредит
(встановлені проценти та комісії) у
терміни, встановлені кредитним
договором.

Пунктом 1.4 додаткової угоди № 0
від 15.01.2007 року до кредитного договору
за порушення відповідачем термінів
погашення будь-яких своїх грошових
зобов'язань, передбачених кредитним
договором, зокрема, термінів
повернення кредиту (всієї суми або його
частини) та/або термінів сплати
процентів та/або комісій, позивач має
право вимагати від відповідача
додатково сплатити позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним курсом НБУ гривні до валюти
заборгованості станом на дату
нарахування такої пені.

Оцінюючі всі докази досліджені судом у
судовому засіданні у їх сукупності, та
приймаючи до уваги, що відповідачі свої
зобов'язання за кредитним договором та
договором поруки не виконали, суд
вважає необхідним, стягнути з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№239-І-026/05 від 28 квітня 2005 року станом на
09 січня 2014 року, з урахуванням
відсотків, пені в розмірі 99 275,77 гривень
- задовольнивши позовні вимоги
позивача в повному обсязі.

Оскільки позовні вимоги позивача
задоволені, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені позивачем судові
витрати по сплаті судового збору при
зверненні до суду з позовною заявою у
розмірі 992,76 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 527, 553, 554, 610, 1054 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства
«Дніпроелектротехсервіс» на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитним договором № 239-І-026/05 від 28
квітня 2005 року у розмірі 99 275 гривень 77
копійок, у тому числі: заборгованість
за простроченим кредитом - 90 919 гривень
90 копійок; заборгованість по
простроченим процентам за
користування кредитом - 8 112 гривень 41
копійок; пені за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 171 гривень
81 копійок; пеня за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 71 гривень 65
копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства
«Дніпроелектротехсервіс» на користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 992 гривень 76
копійок.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
В.В. Трещов