Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 406/319/14-ц
Провадження № 22ц/782/945/14
УХВАЛА

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Ступіної Я.Ю., Темнікової В.І.,

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє
від імені та в інтересах ОСОБА_3

на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 12 лютого 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою
комунального підприємства «Алчевське
житлово-комунальне об'єднання» до
ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах
ОСОБА_3, Алчевського міського відділу
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстрації, третя особа -
відділ у справах дітей Алчевської
міської ради,-

в с т а н о в
и л а:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє від
імені та в інтересах ОСОБА_3,
Алчевського міського відділу
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстрації, в обґрунтування
якого вказав, що квартира АДРЕСА_1 є
неприватизованою та розташована в
будинку, який є власністю Алчевської
міської територіальної громади і
знаходиться на балансі та
обслуговуванні позивача. Згідно акту
обстеження вищевказаної квартири від
15.01.2014 року відповідачі в ній не
мешкають. Рішенням Алчевського
міського суду Луганської області від
08.05.2012 року визнано втратившими право
користування житловим приміщенням
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за
адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язано КП
«АЖЕО» зняти з реєстраційного обліку
зазначених осіб. ОСОБА_7 одружилася з
ОСОБА_8, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2, та змінила прізвище на ОСОБА_2.

13.11.2013 року управління державної
міграційної служби України в
Луганській області зареєструвало
місце проживання ОСОБА_3 за заявою
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_2
усунути перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання
втратившей права користування
житловим приміщенням ОСОБА_3;
зобов'язати Алчевський міський відділ
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
зняти з реєстраційного обліку у
квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 12 лютого 2014 року
позовні вимоги комунального
підприємства «Алчевське
житлово-експлуатаційне об'єднання» до
ОСОБА_2, яка діє від імені та в інтересах
ОСОБА_3, Алчевського міського відділу
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
зняття з реєстрації задоволено
частково. Суд визнав ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє
від імені та в інтересах ОСОБА_3,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушенням судом
норм процесуального та матеріального
права.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу не визнав.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час і місце
повідомлені належним чином і в
установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у
зобов'язанні Алчевський міський відділ
Управління державної міграційної
служби України в Луганській області
зняти з реєстраційного обліку у
квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
ніким не оскаржено у встановленому
законом порядку, тому в цій частині
рішення суду не є предметом перегляду
судом апеляційної інстанції згідно
положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України та п. 15
постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку" № 12 від 24.10.2008 року.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що
баласоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є
комунальне підприємство «Алчевське
житлово-комунальне об'єднання».
Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 08 травня 2012 року
ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1.

13.11.2013 року Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області за заявою ОСОБА_2,
яка продовжує проживати за адресою:
АДРЕСА_3, зареєструвало місце
проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за
адресою: АДРЕСА_1.

Тому, з урахуванням наведеного,
керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
факт реєстрації дитини в спірній
квартирі після визнання її батьків
такими, що втратили право користування
квартирою, не дає підстав вважати про
наявність у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
законних підстав користуватися
вказаною квартирою.

Вказані обставини та висновки суду
першої інстанції підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, зазначеному в тексті
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу
України, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців.

Згідно із ст.72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985 року № 2 "Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст. 71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 08 травня 2012 року
ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1 з
підстав того, що більше шести місяців
не мешкає в квартирі. Вказане рішення
суду ОСОБА_2 не оскаржене та набрало
законної сили.

Малолітня ОСОБА_3, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2, яка на
час народження дитини ще мала право
користування спірною квартирою. Батько
дитини за вказаною адресою не проживав.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Отже, за загальним правилом місцем
проживання малолітньої особи є місце
проживання її батьків, одного з них, з
ким вона проживає.

Малолітня ОСОБА_3 проживала разом з
матір'ю, тому місце її проживання слід
визначати за місцем проживання її
матері. Тобто до набрання законної сили
рішенням суду, яким визнано її матір
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування зазначеним вище житловим
приміщенням, місцем проживання дитини
було місце проживання її матір.

Таким чином, малолітня ОСОБА_3 набула
право користування житловим
приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_2 на підставі рішення
суду втратила право користування
спірним житловим приміщенням, то і її
донька ОСОБА_3 також втратила право
користування житловим приміщенням, так
як її право є похідними від матері на
підставі ч. 4 ст. 29 ЦК України.

Крім того, факт свого не проживання та
своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 в
спірній квартирі з часу народження
дитини визнала й сама відповідачка, про
що зазначила у своїй апеляційній
скарзі (а.с. 53).

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
малолітня донька ОСОБА_2 також втратила
право користування квартою АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, оскільки не
спростовують правильних висновків
суду, так як суд дав всім обставинам,
належну правову оцінку в сукупності з
іншими доказами по справі, а доводи
апелянта з цього приводу фактично
містять його суб'єктивне тлумачення
норм матеріального права..

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без
зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,308,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від
імені та в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: