АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Міцнея В.Ф., Литвинюк І.М.

секретар:Лисак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на заочне рішення
Садгірського районного суду м.
Чернівці від 17 вересня 2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 07 березня 2007 року
між ним та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №CVXRRX02470258,
згідно якого відповідач отримав кредит
в розмірі 3189,59 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном його повернення до 06.03.2008 року.

Згідно умов даного кредитного договору
відповідач зобов'язаний був повертати
щомісячно кредит та відсотки за його
користування відповідно до графіку
погашення. Однак, у порушення умов
даного кредитного договору, ОСОБА_2 не
виконував взятого на себе зобов'язання
і своєчасно не вносив необхідні
платежі. Станом на 15 травня 2013 року
відповідач має заборгованість за
кредитним договором з урахуванням
несплачених відсотків та пені на
загальну суму 48662,33 гривень з яких:
заборгованість за кредитом - 3189,60 грн.,
заборгованість зі сплати процентів -
19389,35 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 937,80 грн., пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань - 22352,14 грн., штраф (
фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 2293,44 грн.

№22ц-100/14
Головуючий у І
інстанції Мілінчук С.В. Категорія
19/27
Суддя-доповідач
Височанська Н.К.

У зв'язку з викладеним, ПАТ КБ
«Приватбанк» просить стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за договором кредиту в
сумі 48662,33 гривень.

Заочним рішенням Садгірського
районного суду м. Чернівці від 17
вересня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено за спливом строку позовної
давності.

На дане рішення суду ПАТ КБ
«Приватбанк» подало апеляційну скаргу
на предмет його скасування з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
судом неправильно встановлено
обставини, які мають значення для
справи, неправильно досліджені та
оцінені докази по справі, а також
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши наведені у скарзі
доводи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ
КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив із того, що позов пред'явлено до
суду за межами строку позовної
давності, встановленого ст. 257 ЦК
України.

Проте погодитись із таким висновком не
можна, оскільки суд дійшов його з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення рішення (ч. 3 ст.
267 ЦК України).

Законом України № 3795-VI від 22 вересня 2011
року «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
врегулювання відносин між кредиторами
та споживачами фінансових послуг»
статтю 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» доповнено частинами 12
та 13.

Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
якщо кредитодавець у позасудовому
порядку або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. звертається

Проте судом невірно застосовані
положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», оскільки
прикінцевими положеннями даного
закону передбачено, що дія цього
закону не поширюється на кредитні
договори, укладені до набрання ним
чинності, тобто до 16 жовтня 2011 року.

З обставин справи вбачається, що
кредитний договір між сторонами було
укладено 7 березня 2007 року з кінцевим
строком повернення 6 березня 2008 року
(а.с.4).

Матеріали справи не містять заяви про
застосування строку позовної
давності.

Вирішуючи спір на порушення вимог
статей 213, 214 ЦПК України, суд першої
інстанції належним чином не звернув
уваги на наведені вимоги закону, не
повністю встановив обставини справи,
необхідні для правильного вирішення
спору та дійшов передчасного висновку
про відмову в задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що при
укладенні 7 березня 2007 року договору
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
останній надав згоду, що заява разом
із запропонованими банком умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам, тарифами складає між
позичальником і банком
кредитно-заставний договір,
засвідчивши її своїм підписом.

Відповідно до п. 5.5. умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України
перебіг п'ятирічного строку позовної
давності за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
почався 7 березня 2008 року та спливає 7
березня 2013 року, позов було пред'явлено
до суду 26 червня 2013 року.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутня заява про застосування
строків позовної давності.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач належним чином умови
споживчого кредиту не виконував,
внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість.

18 липня 2008 року Садгірським районним
судом м.Чернівці був виданий судовий
наказ, відповідно до якого з
відповідача на користь позивача було
стягнуто заборгованість за кредитним
договором у розмірі 9403,31 грн.

Встановлено, що судовий наказ не
виконано.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що з
відповідача підлягає стягненню лише
заборгованість за відсотками та
штрафні санкції, які утворилися після
видачі судового наказу.

Також колегія суддів вважає, що пеня за
несвоєчасність виконання зобов»язань
за договором повинна розраховуватись
за три роки.

Відповідно до п.5.4 Умов надання
споживчого кредиту нарахування
неустойки за кожен випадок порушення
зобов»язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3
цих Умов, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов»язання повинне бути виконане
позичальником.

З огляду на викладене та з врахуванням
наданих розрахунків, з відповідача на
користь Банку підлягає стягненню 27 524,17
грн., з яких: 15109,31 грн. заборгованість по
відсоткам; 10628 грн. заборгованість по
пені; 500 грн. штраф (фіксована частина);
1286,86 грн. штраф (процентна складова).

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до
п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись 303, 307, 309 ЦПК України , колегія
суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково. .

Заочне рішення Садгірського районного
суду м. Чернівці від 17 вересня 2013 року
скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ CVXRRX02470258 від 07 березня 2007 року в
розмірі 27 524,17 грн. та судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 729,93
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту вступу його в законну
силу.

Головуючий:

Судді: