У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
дострокове стягнення заборгованості
за кредитним договором за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного
суду Херсонської області від 25 червня
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2012 року ПАТ КБ «Надра»
звернулося до суду із позовом, в
обґрунтування якого зазначало, що
відповідно до укладеного договору
«Автопакет» №63/АП/2008-840 від 3 квітня 2008
року та додаткової угоди до нього №1
від 15 листопада 2010 року фізичній особі
ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 25 500
доларів США терміном користування
кредитними коштами по 3 квітня 2015 року
із сплатою відсотків за користування
кредитними коштами із розрахунку 13, 55%
річних. Кредит надавався на придбання
автотранспортного засобу.

Відповідно до п. 3.1.1.
кредитного договору в забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_3 передала рухоме
майно - легковий автомобіль марки
«Suzuki», моделі SX-4, 2008 року випуску,
заводський номер кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Херсона 2
квітня 2008 року, який належить останній
на підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3.

Крім того, у
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 перед банком, ОСОБА_4 виступив
поручителем перед кредитором у повному
обсязі.

Пунктом 3.2.2. кредитного
договору встановлено, що позичальник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Оскільки позичальник
своїх зобов'язань за вказаним
кредитним договором належним чином не
виконала, станом на 14 лютого 2012 року у
неї виникла заборгованість у розмірі 38
742, 08 грн., яку банк просив стягнути з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у солідарному порядку.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 19
грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області
від 25 червня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано і ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ КБ «Надра» 34 652, 24 долари
США, які складають 20 045, 61 доларів США
заборгованості по тілу кредиту, 8 628, 93
доларів США заборгованості по
відсотках за кредит, 2 527, 70 доларів США
пені за прострочення платежів по тілу
кредиту, 2 550 доларів США штрафу за
порушення умов договору.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення апеляційного суду в
частині застосування солідарного
стягнення з відповідачів одночасно
штрафу і пені, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалене у справі
рішення апеляційного суду відповідає
не в повній мірі.

Судом установлено, що відповідно до
укладеного між банком та ОСОБА_3 (далі -
позичальник) договору «Автопакет»
№63/АП/2008-840 від 3 квітня 2008 року (далі -
кредитний договір) та додаткової угоди
до нього №1 від 15 листопада 2010 року
останній було надано кредит у сумі 25 500
доларів США терміном користування
кредитними коштами по 3 квітня 2015 року
із сплатою відсотків за користування
кредитними коштами із розрахунку 13, 55%
річних та з цільовим призначенням на
придбання автотранспортного засобу.

Відповідно до п. 3.1.1.
кредитного договору в забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором позичальник передає в
заставу легковий автомобіль марки
«Suzuki», моделі SX-4, 2008 року випуску,
заводський номер кузова НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2,
зареєстрований МРЕВ ДАІ м. Херсона 2
квітня 2008 року, який належить
позичальнику на підставі свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_3.

Крім того, у
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника перед банком ОСОБА_4
виступив поручителем перед кредитором
у тому ж об'ємі, що і позичальник.

Відповідно до висновку
судово-економічної експертизи №104
від 10 червня 2013 року розмір
заборгованості відповідачів перед
банком станом на 22 квітня 2013 року за
кредитним договором становить 34 652, 24
долари США, яка складається із:
заборгованості по тілу кредиту
(основного зобов»язання) у розмірі 20 945,
61 доларів США; заборгованості по
відсотках за кредит у сумі 8 628, 93
доларів США; пені за прострочення
платежів по тілу кредиту у розмірі 2 527,
70 доларів США; штрафу за порушення
положень кредитного договору у сумі 2 550
доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
їх недоведеності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та стягуючи з відповідачів,

зокрема 2 550 доларів США штрафу,
апеляційний суд виходив із того, що
позичальником були порушені умови
договору.

Проте погодитися з таким висновком
суду апеляційної інстанції повністю
погодитися не можна.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Згідно з п.5.2 договору «Автопакет»
№63/АП/2008-840 від 3 квітня 2008 року,
укладеному між банком та ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4, у разі порушення позичальником
вимог п.п.4.3.1;4.3.2.; 4.3.7;4.3.9;4.3.10 цього
договору позичальник зобов»язаний
сплатити банку штраф розмірі 10% від
суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього
договору за кожний випадок.

Як вбачається із змісту апеляційної
скарги, поданої банком на рішення суду
першої інстанції, останній зазначав, що
штраф нарахований відповідно до п. 5.2
кредитного договору за порушення
позичальником п. 4.3.2., яке виразилося у
тому, що згідно з п.4.3.17 договору предмет
застави обов'язково страхується по
програмі повне КАСКО на весь термін
кредитування. Позичальник має надати
банку копію договору страхування
(страхового полісу) та копію документу,
що підтверджує оплату страхового
внеску.

Проте у порушення вимог статей 214, 215, 316
ЦПК України апеляційний суд не
з»ясував які саме умови договору
«Автопакет» були порушені
позичальником, що потягло за собою
нарахування штрафу, не перевірив чи не
нараховані пеня та штраф за порушення
позичальником строку сплати
мінімальних необхідних платежів по
погашенню кредиту та чи дійсно
позичальник не виконав зазначені
банком умови кредитного договору,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що позичальник застрахував
предмет застави по програмі
«Автокаско» у акціонерному товаристві
«Українська пожежно-страхова
компанія», про що свідчить договір
серії АЗН №0114/84 від 3 квітня 2008 року (а.с.
122). На цей договір також є посилання в
договорі «Автопакет» №63/АП/2008-840 від 3
квітня 2008 року, укладеному між банком
та ОСОБА_3 , ОСОБА_4(а.с.8-10),.

За таких обставин рішення апеляційного
суду не може вважатися законним й
обґрунтованим, а тому в силу ст. 338 ЦПК
України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного
суду Херсонської області
від 25 червня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

О.М. Ситнік