Справа № 361/9041/13-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/898/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка
О.І.,

при секретарі Власенко О.В.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о
в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за договором позики,
посилаючись на те, що впродовж 2010-2012
років ОСОБА_3, який відповідно до
договору від 16 серпня 2013 року про
відступлення прав вимог передав право
вимоги ОСОБА_2, позичав ОСОБА_1 грошові
кошти.

Частину грошових коштів повернуто,
проте остаточна сума боргу, яку
залишилось повернути, склала 70400 грн.,
про що 01 червня 2012 року відповідач
склала розписку та зазначила в ній
порядок погашення суми боргу. Проте в
зазначений термін ОСОБА_1 гроші не
повернула та від добровільного
повернення боргу ухиляється.
Посилаючись на викладене, позивач
просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу
за договором позики в розмірі 70400 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 58 400 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 було укладено договір позики, що
підтверджується розпискою, складеною
відповідачем ОСОБА_1, за яким вона
отримала у борг грошові кошти в сумі 70
400 грн. та які зобов'язувалась повернути
до 4-5 червня 2012 року - 18 400 грн., відсотки;
до 21-22 липня 2012 року - 25 000 грн.; до 01
вересня 2012 року - решту суми 27 000 грн.
Дані обставини підтверджується
оригіналом розписки (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

За ст.1048 ЦК України позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнала
факт отримання нею у ОСОБА_3 грошових
коштів у борг та написання нею
розписки, проте на підтвердження
повернення вказаних коштів не надала
суду жодних доказів за виключенням
копій фіскальних чеків, з яких
вбачається, що вона у рахунок погашення
боргу відправляла ОСОБА_3 грошові кошти
на загальну суму 12 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_3 ствердив, що дійсно він
надавав ОСОБА_1 у борг грошові кошти, у
зв'язку з чим нею у добровільному
порядку було складено розписку від 1
липня 2012 року про отримання коштів та
про порядок їх повернення. Зазначав, що
він отримував від відповідача поштові
перекази на суму 12 000 грн., проте це
проценти за інші боргові зобов'язання
ОСОБА_1 перед ним. Коштів за вказаною
розпискою відповідач йому не
повертала. Також зазначав, що на
підставі договору від 16 серпня 2013 року
він відступив право вимоги за вказаним
зобов'язанням ОСОБА_2 - позивачу у
справі.

В матеріалах справи міститься копія
договору від 16 серпня 2013 року про
відступлення прав вимоги ОСОБА_3 ОСОБА_2
за борговим зобов'язанням на підставі
розписки від червня 2012 року (а.с.9-10).

За ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на встановлені в судовому
засіданні обставини у їх сукупності,
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, задовольнивши
позовні вимоги за виключенням 12 000 грн.,
які суд оцінив, як часткову сплату
відповідачем боргу, оскільки
відповідачка ОСОБА_1 порушила
зобов'язання щодо повернення грошових
коштів у повному обсязі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Іванова І.В.

Сліпченко О.І.