Справа № 1301/648/12
Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/32/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі - Брикайло М.В.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на
рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 11 вересня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
Східницької селищної ради Львівської
області, управління Держкомзему у м.
Бориславі, ОСОБА_6 про визнання
незаконним та скасування рішення
селищної ради, визнання незаконним
державного акту та скасування його
реєстрації -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із
зазначеним позовом. Просила визнати
незаконним та скасувати рішення
Східницької селищної ради Львівської
області №191 від 29.11.2011 року, яким
селищна рада безоплатно передала у
власність ОСОБА_6 земельну ділянку
площею 0.1054 га. на АДРЕСА_1 Львівської
області для обслуговування житлового
будинку. Просила також ви знати
незаконним державний акт на право
приватної власності ОСОБА_6 на дану
земельну ділянку серії ЯМ № 142995 від
26.03.2012 року і скасувати його реєст
рацію.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено у повному обсязі.

Рішення оскаржив ОСОБА_6, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у позові. Посилається на те, що
суд невірно встановив фактичні
обставини справи, неправильно
застосував норми матеріального права і
порушив но рми процесуального права.
Зокрема вказує, що наданою у власність
земельною ділян кою правомірно
користувалися як його право
попередники так і він, тверді межові
знаки були встановлені ще у 1986 році, за
той час не змінювалися. Спірної
земельної ділянки він не захоплював,
так як ОСОБА_7 вона не надавалася.
Порушенням норм процесуального права
вважає розгляд спору в частині
оскарження рішення ор гану місцевого
самоврядування судом загальної
юрисдикції.

26.11.2013 року судом апеляційної інстанції
ОСОБА_5 була за лучена до участі у
справі в порядку ст. 37 ЦПК України як
процесуальний правона ступник
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачки
ОСОБА_7.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників апелянта: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
а також представника селищної ради -
ОСОБА_4 про під тримання скарги, ОСОБА_8 -
на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає її обґрунтованою і тому рі шення
слід скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Відповідно до рішення виконавчого
комітету Східницької селищної ради №40
від 06.07.1979 року «Про результати обміру
земель забудованого кварталу № 7» заре
єстровано за землекористувачами
присадибні ділянки по нормі, у том у
числі за будинковолодінням АДРЕСА_1
земельну ділянку площею 814 м і залишено
в тимчасовому користуванні земельну
ділянку (лишки) площею 284 м. кв. до
вилучення (а.с. 71,71 зворот).

Згідно договору дарування від 02.12.2003
року ОСОБА_6 є власником житлового
будинку за вказаною адресою (а.с. 10).

Рішенням Східницької селищної ради №191
від 29.11.2011 року ОСОБА_6 передано
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
житлового будинку з наступною видачею
державного акту на право власності на
зем лю площею 0,1054 га на АДРЕСА_1 (а.с. 70).

26.03.2012 року ОСОБА_6 видано відповідний
державний акт про право на земельну
ділянку серії ЯМ № 142995.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, суд першої
інстанції вважав оскаржува не рішення
селищної ради незаконним так як між
будинковолодіннями АДРЕСА_1 не було
здійснено розподіл земельних ділянок,
не було винесено меж в натуру, ОСОБА_6
самовільно захопив спірну земельну
ділянку, у 2008 році було зупинено
рішення цієї ж ради №161 від 08.08.2007 року
«Про розгляд дозволу на безоплатну
приватизацію земельної ділянки» до
встановлення на місцевості межових
знаків, 15.05.2009 року цією ж селищною
радою було ухвалено рішення №451 про
відмову у передачі ОСОБА_6 безоплатно
земельну ділянку у зв'язку із відсу
тністю акта встановлення та погодження
меж земельної ділянки.

Проте частина зазначених обставин не
відповідають дійсності, а інша частина
- не впливають на юридичну природу
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України (в
редакції від 05.11.2009 року, чинній на час
прийняття селищною радою
оскаржуваного рішення), якщо житловий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користу вання
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Таким чином, оскільки за
будинковолодінням на АДРЕСА_1 в 1979 році
на відповідній правовій підставі було
закріплено земельну діля нку площею 814
м. кв. і залишено в тимчасовому
користуванні площею 284 м кв. (всього 1098
м. кв. ), то ОСОБА_6 на підставі наведеної
вище норми правомірно користу вався
цією земельною ділянкою.

Зі змісту ч. 1 ст. 118 ЗК України (в
редакції від 03.03.2011 року) випливає, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його ко ристуванні. подає
заяву до відповідної ... селищної .. ради
за місцезнаходженням зе мельної
ділянки.

Отже, так як ОСОБА_6 був користувачем
земельної ділянки площею 1098 м. кв. , у
встановленому порядку звернувся з
заявою до Східницької селищної ради
про безоплатну передачу її у власність,
то оскаржуване рішення селищної ради
№191 від 29.11.20011 року, яким орган
місцевого самоврядування у межах
компетенції роз порядився земельною
ділянкою площею 1054 м. кв. , не може бути
визнане незаконним.

З цих же підстав не можна вважати, що
ОСОБА_9 самовільно захопив спірну
земельну ділянку площею 284 м. кв. , яка
була передана в тимчасове користуван
ня його правопопереднику і не
вилучалася органом місцевого
самоврядування.

Жодних доказів на підтвердження права
користування цією земельною ділян кою
ні позивач ОСОБА_7, ні її правонаступник
ОСОБА_5 суду не надали.

Неправильним є висновок суду про
відсутність меж суміжних
землекористувань, відсутність
винесення меж в натуру.

Згідно плану-схеми від 15.12.1980 року (а.с.
73), наданою органами БТІ за час
виготовлення технічної документації
для приватизації земельної ділянки,
межі земе льної ділянки
будинковолодіння №72 площею 1098 м. кв.
були винесені в натуру і, як убачається
із протокольного рішення селищної ради
від 18.02.2011 року (а.с. 75), пар кан між
будинковолодіннями №№ 72, 74 був
встановлений ще в 1986 році право по
передниками сторін.

Ця обставина підтверджується також і
тим, що спори з приводу розмежування
земельних ділянок встановленням
паркану не виникали ні між
правопопередниками нинішніх сторін, ні
ними самими. Як убачається зі справи,
земельний спір виник ли ше у 2005 році.

Відповідно до п. 2 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№677 від 26.05.2004 року Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відве дення
земельних ділянок такий проект не
розробляється, коли земельна ділянка,
межі якої визначено в натурі (на
місцевості) надається у користування
або безоплатно пе редається у
власність без зміни її цільового
призначення.

Отже, доводи апеляційної скарги про
відсутність підстав для розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки є обґрунтованими, а
висно вок місцевого суду - помилковий.

Наявність невирішеного судом іншого
спору щодо порядку користування зе
мельною ділянкою не є підставою для
визнання незаконним оскаржуваного у
даній справі рішення селищної ради.
Суду слід було надати оцінку доказам у
даній справі і вирішити спір по суті.

Як убачається із змісту інших рішень
селищної ради, ухвалених до рішення №191
від 29.11.2011 року, ОСОБА_6 було відмовлено
у передачі безоплатно у власність
земельної ділянки унаслідок
неузгодженості межі із суміжним
землекорис тувачем.

Проте відмова ОСОБА_7 погодити межу, як
і попередні рішення цього органу
місцевого самоврядування, за наведених
вище обставин не були перешкодою для
ухвалення оскаржуваного рішення
Східницькою селищною радою.

Посилання апелянта на те, що суд
розглянув непідвідомчий йому спір є
поми лковим.

При цьому колегія суддів виходить із
того, що земля та земельні ділянки є об'
єктами цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у приват
ноправових відносинах, тобто прав
власників земельних ділянок.

Таким чином, оскільки спір є
приватноправовим (між фізичною особою
та ор ганом місцевого самоврядування з
приводу реалізації останнім, як
уповноваженим органом, прав
землевласника), то справа вірно
розглянута загальним судом.

Отже, у цій частині апеляційна скарга є
безпідставною. Так як апелянт не про
сить суд апеляційної інстанції закрити
справу провадженням, а лише скасувати
рі шення і відмовити позивачу у його
вимогах, тому апеляційна скарга
підлягає задово ленню у повному обсязі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. З, 4 ч. 1 ст. 309,
ст. 317 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду
Львівської області від 11 вересня 2012
року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові
ОСОБА_7 про визнання незаконним та
скасування рішення Східницької
селищної ради №191 від 29.11.2011 року про
безоплатну передачу у власність ОСОБА_6
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку у АДРЕСА_1 площею 0,1054
га, про визнання незаконним державного
акту на право приватної власності на
дану земельну ділянку серії ЯМ №142995,
виданий 26.03.2012 року ОСОБА_6 та про
визнання недійсною та скасування
реєстрації цього державного акта -
відмовити.

Судові витрати покласти на ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: