Провадження № 2/344/1277/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики
грошових коштів.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про стягнення боргу в
розмірі 275000 доларів США за договором
позики, судових витрат в сумі 3441 грн.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити, посилаючись на те,
що 13.09.2013 року позивач надав за
договором позики грошових коштів,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_4 за №1768 відповідачу суму 250000
доларів США, терміном повернення всієї
суми до 15.11.2013 року, проте кошти
відповідачем не повернуто.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоч про час і місце судового
розгляду повідомлявся у встановленому
порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1
ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідач про причини неявки суд не
повідомив, а позивач подав достатньо
матеріалів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, що
можливо провести заочний розгляд
справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.09.2013 року
позивач надав за договором позики
грошових коштів, посвідченого
приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за №1768
відповідачу суму 250000 доларів США,
терміном повернення всієї суми до
15.11.2013 року (а.с.23). Згідно п.7 цього
договору у разі неповернення суми
боргу у встановлений строк,
позичальник сплачує штраф у розмірі 10%
суми боргу.

За вимогами ст.1046 ЦК України за
договором одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Факт укладання договору від 13.09.2013 року
свідчить про отримання цього ж дня
позичальником всієї грошової суми (п.1
договору).

Як слідує зі ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України
(ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також
право на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання,
оспорювання суб'єктивного права є
підставою для звернення кожної особи
до суду за захистом свого особистого
права із застосуванням відповідного
способу захисту.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором позики є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За змістом ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, тому з відповідача слід
стягнути на користь позивача 3441 грн.
судового збору.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 15, 16, 1049 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10,60,88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2,
заборгованість за договором позики
грошових коштів від 30.09.2013 року в сумі
275000 (двісті сімдесят п'ять тисяч)
доларів США

Стягнути з ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3441 грн.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 05 березня 2014 року.

Суддя
Польська М.В.