Справа № 307/409/14-ц
Провадження №2/307/465/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарі

Тиводар В.І.

з участю представника позивача

ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, треті особи Тячівський РВ ГУ
ДМС України в Закарпатській області та
служба у справах дітей Тячівської
районної державної адміністрації про
надання дозволу на виготовлення
дитячого проїзного документу та
вивезення дитини за кордон без згоди
батька,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною
заявою до ОСОБА_4, треті особи
Тячівський РВ ГУ ДМС України в
Закарпатській області та служба у
справах дітей Тячівської районної
державної адміністрації про надання
дозволу на виготовлення дитячого
проїзного документу та вивезення
дитини за кордон без згоди батька.
Посилається на те, що від шлюбу з ОСОБА_4
у них народився син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її
утриманні та вихованні. Дитина має
хронічну хворобу - ожиріння. Відповідач
не піклується про сина, не надає ніякої
допомоги на утримання та не займається
його вихованням. Протягом 5 років вони
не підтримують ніяких відносин. На
даний час вона має постійне місце
роботи та проживання в РФ, куди має
можливість виїхати з дитиною для її
відпочинку та оздоровлення, однак
чоловік проти цього заперечує.

Представник позивачки позовні вимоги
підтримав.

Відповідач позов не визнав. Пояснив, що
з моменту народження сина він
допомагав позивачці в його утриманні
та вихованні. Вихованням дитини він не
займається тільки з провини позивачки,
яка разом зі своєю матір'ю не
дозволяють з ним спілкуватись навіть у
телефонному режимі та відмовляються
приймати від нього подарунки для сина.
Позивачка не надала жодних доказів що
має постійне місце проживання та
постійну роботу в РФ. Дитина дійсно має
вагу більше 60 кг., але він вважає, що це
не є хворобою. Вважає що їхній син має
знаходитись вдома до досягнення ним
18-ти років через те, що позивачка не
дозволяє йому нормально спілкуватися з
дитиною.

Представник третьої особи служби у
справах дітей Тячівської РДА у
судовому засіданні пояснила, що на
засіданні комісії питання про надання
дозволу позивачці виїжджати за кордон
з дитиною без згоди батька не
розглядалося через неявку ОСОБА_4
Вирішення цього спору служба залишає
на розгляд суду.

Представник Тячівського РВ ГУ ДМС
України в Закарпатській області у
судове засідання не з'явився і не
повідомив суду про причини неявки. Про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити виходячи з наступного. В
судовому засіданні встановлено, що
позивачка та відповідач ОСОБА_4 є
батьками сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Це
стверджується свідоцтвом про
народження дитини та довідкою
Нижньоапшанської сільської ради.
Обидві сторони є сезонними робітниками
і виїжджають на заробітки за кордон.
Відповідач не дає дозволу на
виготовлення дитині проїзних
документів для виїзду за кордон
посилаючись на те, що невідомо де саме
працює позивачка та в яких умовах вона
проживає. Вважає, що син має
знаходитись вдома до набуття ним
повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18
Конвенції про права дитини, батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування. Згідно ст. 141 СК
України батьки мають рівні права та
обов'язки щодо дитини. У відповідності
до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток. Частиною 2 ст. 157 СК
України на того з батьків, хто проживає
окремо від дітей покладено обов'язок
брати участь у її вихованні і йому
надано право на особисте спілкування з
дитиною.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що бажання позивачки
отримати дозвіл на вивезення дитини за
кордон для відпочинку і оздоровлення
повністю узгоджується з її правами та
обов'язками покладеними на неї
Сімейним кодексом України, тому суд не
вбачає жодних обставин, що обмежують
згідно із законодавством право виїзду
дитини за кордон і вважає, що надання
дозволу на виготовлення дитячих
проїзних документів ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 буде відповідати його
інтересам.

Жодних доказів того, що надання дозволу
на виготовлення проїзних документів та
виїзд за кордон ОСОБА_5 без згоди
батька буде суперечити його інтересам
відповідач суду не надав.

Згідно п. 18 "Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення" оформлення
паспорта/проїзного документа за
наявності заперечень одного з батьків
може бути оформлено на підставі
рішення суду.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
позивачки судові витрати у сумі 243.6 грв.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, п. 18 «Правил оформлення і
видачі паспортів громадянина України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення», ст.ст. 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 157 СК України
суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю. Надати
ОСОБА_2 дозвіл на виготовлення дитячого
проїзного документу для виїзду за
кордон ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його
виїзд за кордон без згоди батька,
ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
двісті сорок три гривні 60 коп. судових
витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Гримут В.І.