справа № 165/3861/13-ц
провадження №2/165/44/14
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі:

головуючого
Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі
Харук Ю.І.,

за участю представника

позивача-відповідача
ОСОБА_1,

відповідача-позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист
прав споживача, розірвання договору,
стягнення коштів та моральної шкоди та
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
стягнення боргу за проданий товар, -

встановив:

06 грудня 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про захист прав споживача, розірвання
договору, стягнення коштів та
моральної шкоди. Вимоги мотивує тим, що
28 серпня 2013 року вона разом із своїм
чоловіком вирішили придбати диван
довжиною не менше 1 м. 90 см з дерев'яними
бильцями «Віндзор» у магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_2, власником
якого є фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 Після вибору необхідного товару
по представленому в магазину каталогу,
вона уклала усний договір
купівлі-продажу товару, на
підтвердження якого продавець
виписала товарний чек на суму 11850
гривень. Позивач залишила продавцю
завдаток у розмірі 1550 гривень, решту
суми повинна була сплачувати двома
рівними частинами по 5150 гривень
відповідно в узгоджений сторонами
строк - 30.09.2013 року та 30.10.2013 року.
Зазначає, що 30 вересня 2013 року невідомі
їй особи приїхали до місця її
проживання, представились
вантажниками з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
і вивантажили їй упакований диван. На
її заперечення про те, що товар не
відповідає замовленому нею розміру,
малюнку в каталозі та про відсутність
всіх необхідних документів
(сертифіката якості, даних про
виробника), вантажники повідомили, що
ніякою інформацією з цього приводу не
володіють. Наступного дня власник
магазину ОСОБА_2 на її звернення,
запевнив, що привезе такий диван, як
вона замовила з усіма необхідними
документами до нього. Однак
зобов'язання не виконав, кошти в сумі
1550 грн., сплачені нею за товар, не
повернув. На даний час поставлений
відповідачем диван знаходиться у неї,
тобто договір купівлі-продажу не
розірваний. Вказує, що 11 жовтня 2013 року
вона зверталася у відділ торгівлі,
побуту та захисту прав споживачів
Нововолинської міської ради та до
Управління з питань захисту прав
споживачів у Волинській області. 12.11.2013
року отримала письмову відповідь
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради від 06.11.2013 року № К-860, у
якій зазначено, що її скарга
розглянута і власника магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в письмовій формі
повідомлено про необхідність
повернення їй сплачених коштів. Вважає,
що відмова відповідача в задоволенні
її законних вимог про розірвання
договору та повернення сплачених нею
коштів, грубо порушує її права
споживача, за захистом яких вона
змушена звернутися в суд. В зв'язку з
наведеним, просить розірвати
зазначений договір купівлі-продажу та
стягнути з відповідача ОСОБА_2 сплачені
нею кошти в сумі 1550 грн. та моральну
шкоду в розмірі 2000 гривень, яка завдана
неправомірними діями відповідача.

17 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та стягнення боргу за проданий
товар. Вимоги обґрунтовує тим, що 28
серпня 2013 року в належному йому на
праві власності магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по
АДРЕСА_2 ОСОБА_4, згідно усного договору
купівлі-продажу придбала диван марки
«Вінздор» вартістю 11850 гривень.
ОСОБА_4, в приміщенні магазину вибрала
диван за зразками каталогу, оглянувши
наявні в магазині елітні м'які меблі
фірми «Меблева ліга». За замовлений
диван вона в день укладення договору
купівлі продажу, внесла завдаток в сумі
1550 гривень, про що їй був вручений чек
від 28.08.2013 року з підписом продавця
ОСОБА_5 Решту суми ОСОБА_4 за
домовленістю зобов'язалась сплатити
після доставки товару 30 вересня та 30
жовтня 2013 року в розмірі по 5150 грн., про
що було вказано в даному документі.
24 вересня 2013 року диван був
доставлений по місцю проживання
ОСОБА_4, яка прийняла даний диван без
будь-яких претензій по виду, розміру та
якості товару. Вважає, що він, ОСОБА_2, як
продавець, виконав всі обумовлені ними
умови усного договору купівлі-продажу.
Зазначає, що ОСОБА_4 отримала товар, а
саме замовлений нею диван марки
«Віндзор належної якості та виду і по
тій же ціні, що обумовлена сторонами і
у встановлений строк. Тобто він, як
продавець, виконав умови договору
купівлі-продажу. Однак, ОСОБА_6
відмовилась оплатити решту суми за
придбаний товар, мотивуючи тим, що їй
поставлений диван не того розміру, який
вона замовляла в магазині 28.08.2013 року.
Просить визнати укладений договір
купівлі-продажу між ним та ОСОБА_4
дійсним, стягнути з ОСОБА_4 в його
користь заборгованість за проданий
товар - диван марки «Віндзор» в сумі 10300
гривень та судові витрати по справі в
розмірі 3487,20 гривень.

Ухвалою Нововолинського міського
суду Волинської області від 03.03.2014 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист прав
споживача, розірвання договору,
стягнення коштів та моральної шкоди та
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
стягнення боргу за проданий товар
об'єднано в одне провадження.

В судовому засідання представник
позивача-відповідача ОСОБА_1 позовні
вимоги ОСОБА_4 підтримав з підстав
наведених у позові, просить їх
задовольнити, у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 просить відмовити за
безпідставністю. Пояснив, що його
довірителька ОСОБА_4 придбала для свого
сина ОСОБА_4 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
який належить ОСОБА_2, диван «Віндзор».
Замовлений диван вибирала по каталогу,
який їй представили в магазині. Довжина
дивана мала бути не меншою 1,9 метрів. За
вказаний товар вона сплатила завдаток
в розмірі 1550 гривень, решту суми
домовились виплачувати частинами по 5150
грн. після доставки товару, зокрема 30
вересня .2013 року та 30 жовтня 2013 року.
Зазначає, що даний товар було
доставлено до місця проживання без
попередження покупця і надання йому
можливості попередньо оглянути товар в
магазині. Після огляду товару по місцю
проживання, вона виявила, що він є
незручним у використанні. Вказує, що
ОСОБА_4 в зв'язку із цим, зверталася до
ОСОБА_2 з вимогою про заміну товару, але
відповідач не виконав вимог закону.
Тому просить розірвати договір
купівлі-продажу та повернути сплачені
гроші за товар в розмірі 1550 грн. Також
вказує, що неправомірними діями ОСОБА_2
споживачу ОСОБА_4 завдано моральної
шкоди, яку вона оцінює в розмірі 2000
гривень.

В судовому засіданні
відповідач-позивач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 підтримали
заявлені вимоги з підстав, наведених у
позові. Позовні вимоги ОСОБА_4 не
визнають в повному обсязі. Пояснили, що
28 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір купівлі-продажу
дивану «Віндзор», вартістю 11850 гривень.
Дані меблі належать до елітних, а тому
їх продаж здійснюється виключно під
замовлення. ОСОБА_4 сплатила завдаток в
розмірі 1550 гривень, решту суми
зобов'язувалась сплатити 30 вересня та 30
жовтня 2013 року в два прийоми по 5150
гривень. ОСОБА_4 28 серпня 2013 року було
вручено чек на придбаний товар.
Вартість даного товару на суму 11850 грн.
цього ж дня була включена в дохід від
провадження підприємницької
діяльності. 24 вересня 2013 року до місця
проживання, вказаного під час
замовлення ОСОБА_4, був доставлений
диван «Віндзор». Товар належної
якості, його розміри відвідають
розмірам, кольору, формі та габаритам,
зазначеним у каталозі. Цього ж дня
ОСОБА_4 в приміщенні магазину
пред'явила претензії щодо
невідповідності розміру дивана,
обумовленому під час здійснення
замовлення товару. ОСОБА_4 було
запропоновано обмін придбаного товару
на диван і крісло, які були в наявності
в магазині, однак чоловік останньої
вимагав повернення внесеного завдатку
в розмірі 1550 гривень, заявивши, що не
погоджується сплачувати вартість
дивану, що залишилась боргом на день
поставки товару і визначена сторонами,
та категорично відмовився від
пропозиції продавця щодо обміну
товару на запропоновані меблі цього ж
виробника. Вважають, що ОСОБА_2 виконав
умови договору купівлі-продажу,
просять визнати вказаний договір
дійсним та стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за проданий товар в
розмірі 10300 гривень і судові витрати по
справі. У задоволенні позову ОСОБА_4
просять відмовити.

Під час розгляду справи судом
встановлені фактичні обставини та
досліджені на їх підтвердження докази,
надані сторонами у справі.

Так, в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, яка працює продавцем у магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1», показала, що в серпні 2013
року до магазину прийшли ОСОБА_4 разом з
сином ОСОБА_6, які мали намір придбати
шкіряний диван. Вони ретельно оглядали
меблі, які були в наявності у магазині,
сиділи на них, однак жоден із наявних
зразків не задовольнив їхні потреби,
тому вони почали проводити вибір по
представленому продавцем каталогу. При
цьому вона, як продавець, повідомила їх
про те, що вказані меблі відносяться до
елітних а тому їх продаж проводиться
виключно на замовлення. Зупинились на
виборі дивану «Віндзор» вартістю 11850
гривень. 28 серпня 2013 року ОСОБА_4 внесла
завдаток в розмірі 1550 гривень, про що їй
було видано чек, та зобов'язалась
сплатити решту суми в розмірі по 5150
гривень 30 вересня та 30 жовтня 2013 року. В
кінці вересня товар був доставлений
замовнику за вказаною нею і зазначеній
у товарному чеку адресі. Цього ж дня
ОСОБА_4 прибула в магазин і повідомила,
що диван не підходить їй за розміром.
Зазначала, що спинка дивана є занизькою
по відношенню до росту її сина, якому
вона придбавала диван. При цьому
просила обміняти товар на диван та
крісло, які були наявні в магазині. Дане
питання було узгоджене з власником,
який дозволив обміняти проданий диван
на диван іншої моделі з одним кріслом.
Не дивлячись на це, чоловік ОСОБА_4,
прибувши наступного дня до магазину,
повідомив, що не буде сплачувати
заборгованість за товар, оскільки його
придбання ОСОБА_4 не погоджувала з ним
і категорично заперечив щодо обміну
товару. Настоював на поверненні
завдатку, внесеного ОСОБА_4 в сумі 1550
грн. Свідок ОСОБА_5 ствердила, що
відповідно до каталогу, довжина
придбаного ОСОБА_4 дивану - 2.08 м, спальне
місце його приблизно 1,50-1,60 м, так як він
розкладався наперед. При виборі та
замовленні даного товару, син ОСОБА_4
виписував розмір дивану із каталогу
для проведення відповідних замірів по
місцю проживання. Вказує, що по якості,
кольору дивану, претензій зі сторони
покупців не було, вони тільки
зазначали, що розмір поставленого їм
дивану є меншим, аніж показано на
малюнку в каталозі.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_6, в
судовому засіданні показав, що він
разом зі своєю матір'ю вирішили
придбати диван. В магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» вони оглядали меблі, які
були в наявності. Оскільки жодні з них
їм не підійшли, вони зробили замовлення
дивану «Віндзор» по каталогу.
Домовились, що коли товар буде
доставлений в магазин, то їм
зателефонують. Попри таку
домовленість, у вересні 2013 року до
місця проживання їм був доставлений
замовлений диван, який виглядав
набагато меншим ніж на малюнку в
каталозі. Вказав, що в каталозі були
зазначені розміри дивану, з якими вони
при виборі товару на замовлення були
ознайомлені і погодились. Коли
привезли диван, виявилось, що їм не
підходять його габарити, а саме висота
спинки, яка є занадто низькою.
Претензії були лише відносно висоти
спинки дивана. Зазначив, що на даний час
диван знаходиться за адресою
проживання АДРЕСА_1. Щодо розрахунків
за придбаний товар, йому нічого не
відомо, оскільки цим займалась його
мама ОСОБА_4

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому
засіданні підтвердили, що доставлений
диван не задовольнив покупців по
розміру,зокрема довжину у не
розкладеному вигляді та висоту спинки.

Показання вищезазначених свідків
спростовані показаннями свідка ОСОБА_9
в судовому засіданні який вказав, що за
дорученням ОСОБА_2 він доставляв
замовлений диван за місцем вказаним у
товарному чеку покупцем ОСОБА_4 на
адресу АДРЕСА_1. На допомогу з собою він
взяв знайомого ОСОБА_10 На момент
доставки товару ОСОБА_6 сказав, що це
саме той диван, який вони з матірю
замовляли. Вони зняли упаковку з
дивану, оглянули його. Ствердив, що
ніяких претензій по розміру та кольору
у споживача, не було. Коли він, ОСОБА_9,
пред'явив ОСОБА_4 в день поставки товару
вимогу про оплату, то вона повідомила,
що це питання узгоджене з продавцем і
грошей не дала.

Аналогічні показання надав в судовому
засіданні свідок ОСОБА_10

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, оглянувши книгу обліку
доходів, дослідивши письмові докази
справи в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4
до задоволення не підлягають, а позов
ОСОБА_2 слід задовольнити частково з
наступних підстав.

28 серпня 2014 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (а.с.31,51) та
споживачем ОСОБА_4 в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у місті Нововолинську,
було укладено договір купівлі продажу
дивану «Віндзор», довжиною 2.08 м, за
замовленням покупця здійсненим по
каталогу (а.с. 54-55). Окрім загального
виду товару, у каталозі мається
детальна інформація про розміри
дивана, зокрема: ширина, висота,
глибина. З вказаними розмірами
споживач був ознайомлений під час
замовлення товару.

Укладаючи договір купівлі продажу,
ОСОБА_4 внесла завдаток за диван в
розмірі 1550 гривень, решту суми споживач
повинна була сплачувати після
доставки товару у визначені сторонами
дати: 30 вересня та 30 жовтня 2013 року в
розмірі по 5150 грн., про що було
зазначено в чеку від 28.08.2013 року за
підписом продавця ОСОБА_5 (а.с. 5).

Вартість проданого дивану в розмірі 11850
гривень було 28 серпня 2013 року занесено
у книгу обліку доходів від
підприємницької діяльності ОСОБА_2
(а.с. 111).

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 689 ЦК України покупець
зобов'язаний прийняти товар, крім
випадків, коли він має право вимагати
заміни товару або має право
відмовитися від договору
купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право обміняти непродовольчий товар
належної якості на аналогічний у
продавця, в якого він був придбаний,
якщо товар не задовольнив його за
формою, габаритами, фасоном, кольором,
розміром або з інших причин не може
бути ним використаний за призначенням.
Споживач має право на обмін товару
належної якості протягом чотирнадцяти
днів, не рахуючи дня купівлі, якщо
триваліший строк не оголошений
продавцем. Обмін товару належної
якості провадиться, якщо він не
використовувався і якщо збережено його
товарний вигляд, споживчі властивості,
пломби, ярлики, а також розрахунковий
документ, виданий споживачеві разом з
проданим товаром. Якщо на момент обміну
аналогічного товару немає у продажу,
споживач має право або придбати
будь-які інші товари з наявного
асортименту з відповідним
перерахуванням вартості, або розірвати
договір та одержати назад гроші у
розмірі вартості повернутого товару,
або здійснити обмін товару на
аналогічний при першому ж надходженні
відповідного товару в продаж.
Продавець зобов'язаний у день
надходження товару в продаж повідомити
про це споживача, який вимагає обміну
товару.

Відповідно до повідомлення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області від
06.11.2013 року (а.с.7) ОСОБА_4 зверталася до
відділу торгівлі, побуту та захисту
прав споживачів Нововолинської
міської ради з питань захисту прав
споживачі, а саме щодо порушення
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
ст. 9 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки придбані м?які
меблі - диван не підійшли споживачу за
розміром.

Як зазначено у ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні не було доведено
факту істотного порушення договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 Свої
зобов'язання за укладеним договором
купівлі продажу останній виконав
належним чином, а саме 24 вересня 2014 року
в обумовлені строки доставив
замовлений ОСОБА_4 диван належної
якості, довжиною 2.08 м, що відповідало
зазначеним у каталозі розмірам та
вимогам споживача, вказаних у позові,
тобто не менше 1.9 м. Як встановлено
судом, споживачу продавець товару, на
виконання вимог ст.9 Закону України
«Про захист прав споживачів»
пропонував обмін товару належної
якості, на що остання не погодились.

Твердження представника
позивача-відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на
існування законних підстав для
розірвання укладеного правочину з
підстав, передбачених ст. 9 Закону
України «Про захист прав споживачів» є
безпідставними, не ґрунтуються на
доказах, а неможливість та небажання
виконати ОСОБА_4 зобов'язання за
договором, не може слугувати підставою
для розірвання договору судом.
Порушень виконання умов договору зі
сторони ОСОБА_11, судом не встановлено, а
тому вимоги ОСОБА_4 щодо розірвання
договору купівлі-продажу від 28.08.2013
року дивану «Віндзор» вартістю 11850
гривень та стягнення сплаченої за
товар 1550 гривень і моральної шкоди до
задоволення не підлягають.

Поряд з цим, суд, частково задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_2 і присуджує до
стягнення з ОСОБА_4 на його користь 10300
гривень заборгованості за проданий
товар - диван марки «Вінздор», згідно
договору купівлі-продажу, укладеного 28
серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» у місті
Нововолинську.

Позовна вимога ОСОБА_2 щодо визнання
зазначеного договору купівлі-продажу
дійсним, не підлягає судовому захисту,
оскільки його укладення сторонами
правочину чи іншими особами, не
оспорюється.

В зв'язку з цим, понесені
позивачем-відповідачем ОСОБА_2 і
документально підтверджені судові
витрати, відповідно до правил ст.88 ЦПК
України, підлягають частковому
відшкодуванню.

Отже, до стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 підлягають судові витрати, а
саме - 948,80 грн. сплачених ним за надання
правової допомоги, згідно квитанції та
доданого розрахунку (а.с.58-61), і 243,60 грн.
сплаченого судового збору, що
підтверджується документально (а.с.43).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 212, 213,
214, 215ЦПК України, на підставі ст. ст.205,
206, 655, 692, 704, 706 ЦК України, ст. 9 Закону
України «Про захист прав споживачів», -
суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про захист прав споживача,
розірвання договору купівлі-продажу
дивану «Віндзор», укладеного 28.08.2013
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у АДРЕСА_2, стягнення
сплаченої за товар суми 1550 гривень та
моральної шкоди в розмірі 2000 гривень
відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та стягнення боргу за проданий
товар задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_2 10300 (десять тисяч триста) гривень
заборгованості за проданий товар -
диван марки «Вінздор», згідно договору
купівлі-продажу, укладеного 28 серпня
2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь
ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) гривні 60
копійок сплаченого судового збору, 948
(дев'ятсот сорок вісім) гривень 80
копійок витрат за правову допомогу,
всього 1271 (одну тисячу двісті сімдесят
одну) гривню 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Р.
Ференс-Піжук