Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 січня 2014 року
м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді
Любчик В.М.

при секретарі
Сафроновій К.М.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Добропільського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2014 року до
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики з
урахуванням індексу інфляції в сумі 3050
гривень, 3 % річних від простроченої
суми, що становить 252 гривні, та судових
витрат.

Свій позов ОСОБА_1 мотивує тим, що 15
липня 2010 року позичив ОСОБА_2 2800
гривень, строком до 15.01.2011 року. Договір
було укладено в письмовій формі у
вигляді розписки. Відповідачка
відмовляється добровільно повернути
кошти, тому останній вимушений
звернутися до суду. Позивач вважає, що
відповідачка ОСОБА_2 повинна сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

В відкритому судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 підтримав свої вимоги в
повному обсязі, просив стягнути суму
боргу за договором позики, з
урахуванням індексу інфляції, 3 % річних
від простроченої суми, а також витраті
по сплаті судового збору.

Відповідачка, ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилась, однак про
розгляд справи була повідомлена
належним чином, нею особисто було
отримано телефонограму про місце, час
розгляду цивільної справи.

Враховуючи, що позивач не заперечував
проти заочного розгляду справи, суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутність відповідача на підставі
ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Так, відповідно до розписки ОСОБА_2
взяла у борг у ОСОБА_1 2800 гривень, та
зобов'язалась повернути 15.01.2011 року (а.с.
6).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими-ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Оскільки в силу наведених положень ст.
ст. 1046 - 1047 ЦК України розписка є саме
підтвердженням укладання договору, а
останній є укладеним з моменту
передачі грошей, суд приходить до
висновку, що позивачем надано належний
доказ на підтвердження укладення
договору позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Статтею 625 ЦК України встановлено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
й 3 % річних виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
витрат стягувача від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів і отриманні компенсації
(плати від боржника за користування ним
коштами, належними до сплати
стягувачеві.

Отже, інфляційні нарахування на суму
боргу та 3 % річних входять до складу
грошового зобов'язання.

Позивачем у справі наведений
розрахунок індексу інфляції, де сума
боргу помножена на індекс інфляції за
прострочені місяці. Так сума боргу з
урахуванням інфляції склала 3050
гривень. Визначено три відсотки річних
в розмірі 252 гривні.

Розрахунки надані позивачем
відповідають вимогам закону та
обставинам справи.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що є всі законні підстави для ухвалення
рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача також слід стягнути на
користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 243
гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 210-215, 224, ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючої за адресою АДРЕСА_1,
паспорт серія НОМЕР_2, виданий
Добропільським МРВ УМВС України в
Донецькій області 04.02.1997 року, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
міста Добропілля Донецької області,
проживаючого за адресою АДРЕСА_2,
паспорт серія НОМЕР_3 виданий
Добропільським МРВ УМВС України в
Донецькій області 01.06.2000 року, ІН НОМЕР_1
суму боргу за договором позики з
урахуванням встановленого рівня
інфляції за весь час прострочення в
сумі 3050 (три тисячі п'ятдесят) гривень і
3 % річних від простроченої суми за весь
час прострочення в сумі 252 (двісті
п'ятдесять дві) гривні, витрати по
сплаті судового збору в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок, а
всього 3547 (три тисячі п'ятсот сорок сім)
гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд
Донецької області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Копію заочного рішення направити за
місцем знаходження відповідачів для
відома.

Рішення надруковано власноручно у
нарадчій кімнаті в одному примірнику 30
січня 2014 року.

Головуючий суддя
В.М. Любчик

30.01.2014