Справа № 307/2239/13-ц
Провадження № 2/307/56/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд
Закарпатської області в особі
головуючого судді Бобрушко В.І., при
секретарях Баник А.А., Герич Є.І., з
участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тячів цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третіх осіб - Тячівської державної
нотаріальної контори, приватного
нотаріуса Тячівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 про
визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом
до ОСОБА_4, третіх осіб - Тячівської
державної нотаріальної контори,
приватного нотаріуса Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним. В
позовній заяві зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дядько (рідний
брат її батька ОСОБА_8) ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який до смерті проживав в
АДРЕСА_1. Після смерті її дядько ОСОБА_7
залишив заповіт, у якому з невідомих
причин заповів житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1 та земельну
ділянку біля житлового будинку площею
0,18 га.. відповідачці ОСОБА_4. А тому вона
вважає, що є підстави, що волевиявлення
її дядька не відповідало його волі. Її
дядько ОСОБА_7 був одружений та мав двох
дітей. Донька померла у молодому віці, а
син після її смерті поїхав у м.
Норільськ і там залишився проживати.
Дружина дядька померла десять років
тому назад і перед смертю наказувала
своєму чоловікові ОСОБА_7, щоб він все,
що вони нажили разом, залишив сину. Так
як дядько був дуже скупим, він ніколи
нічого не давав і казав, що все, що в
нього є, має залишитися його сину, бо це
була остання воля його дружини. Коли
вона дізналася про заповіт, у неї
виникли великі сумніви з приводу
написання дядьком цього заповіту.
Навіть той факт, що заповіт посвідчений
приватним нотаріусом, теж викликає
сумнів, оскільки її дядько був великим
товаришем державного нотаріуса, якому
довіряв, а тому він би робив заповіт
тільки у нього. У жовтні 2012 року, перед
виборами, вона розмовляла із дядьком,
який їй особисто казав, що землю весною
хоче віддати в оренду.

Просить суд визнати недійсним та
скасувати заповіт, укладений її
дядьком ОСОБА_7 посвідчений приватним
нотаріусом Тячівського нотаріального
округу ОСОБА_5 6 жовтня 2012 року, згідно
якого ОСОБА_7 заповів житловий будинок
в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,18
га. ОСОБА_4.

Позивачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
повністю, посилаючись на викладені у
письмовій позовній заяві обставини та
просять позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнали, оскільки
вважають позовні вимоги
безпідставними та просять в
задоволенні позову відмовити.

Представник Тячівської державної
нотаріальної контори та приватний
нотаріус Тячівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилися повторно, хоч
про час та місце розгляду справи були
належним чином повідомлені, а тому суд
в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у їх відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно письмового заповіту,
посвідченого та зареєстрованого
приватним нотаріусом Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
06.10.2012 року в реєстрі за №3069, ОСОБА_7
заповів ОСОБА_4 своє майно, а саме
житловий будинок та земельну ділянку
площею 0,18 га., розташовані в
АДРЕСА_1.(а.с.75).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що
стверджується актовим записом про його
смерть від 3 січня 2013 року за №3 (а.с.10).

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи від 11.12.2013 року за №4019,
проведеної Львівським
Науково-дослідним інститутом судових
експертиз встановлено, що рукописний
запис від імені ОСОБА_7, розташований в
графі «Текст цього заповіту та порядок
його скасування мені нотаріусом
роз'яснено» та підпис від імені ОСОБА_7,
розташований в графі «Підпис» в
заповіті від 06.10.2012 року,
зареєстрованого приватним нотаріусом
Тячівського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 в реєстрі за №3069,
виконаний самим ОСОБА_7

Відповідно до ст..3 ч.1 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно до ст.ст.10, 11 цього ж
Кодексу суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

За змістом ст.1216-1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ст.ст. 1233 та 1234 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст.1235 ч.1 ЦК України
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Статтею 1236 ЦК України
передбачено, що заповідач має право
охопити заповітом права та обов'язки,
які йому належать на момент складення
заповіту, а також ті права та обов'язки,
які можуть йому належати у майбутньому.
Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.
Якщо заповідач розподілив між
спадкоємцями у заповіті лише свої
права, до спадкоємців, яких він
призначив, переходить та частина його
обов'язків, що є пропорційною до
одержаних ними прав. Чинність заповіту
щодо складу спадщини встановлюється на
момент відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 1247 ЦК
України заповіт складається у
письмовій формі, із зазначенням місця
та часу його складення. Заповіт має
бути особисто підписаний заповідачем.
Якщо особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу.Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 1257 ЦК України
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Як встановлено в судовому засіданні за
час свого життя заповідач ОСОБА_7
заповів своє майно відповідачці
ОСОБА_4, підписавши оспорюваний заповіт
від 06.10.2012 року в приміщенні приватного
нотаріуса Тячівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5

Згідно до ст.60 цього ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу
докази повинні бути належними і
допустимими. Обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Оцінивши в сукупності зібрані по
справі наведені докази, суд вважає, що
доводи позивачки ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_1 щодо порушення
права позивачки на спірний житловий
будинок та земельну ділянку площею 0,18
га., розташованих в АДРЕСА_1 у зв'язку з
складанням ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4
письмового заповіту на зазначене майно
матеріалами справи не стверджено,
оскільки позивачка та її представник в
судовому засіданні належними і
допустимими доказами не довели, що
вказаний оспорюваний письмовий
заповіт не був підписаний ОСОБА_7

Інших належних і допустимих доказів
сторонами не наведено.

Враховуючи наведене, та те, що
позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні
не довела свого права на спірні
житловий будинок та земельну ділянку
площею 0,18 га., розташованих в АДРЕСА_1,
суд вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити.

Заходи забезпечення позову,
встановлені ухвалою Тячівського
районного суду від 27 червня 2013 року,
щодо заборони Тячівській державній
нотаріальній конторі вчиняти дії щодо
оформлення права власності і
відчуження належного померлому ОСОБА_7
житлового будинку по АДРЕСА_1, слід
скасувати.

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 203 ч.1, 215, 1216-1218, 1233-1236,
1247, 1257 ЦК України, суд,

Р І Ш
И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третіх осіб - Тячівської
державної нотаріальної контори,
приватного нотаріуса Тячівського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
про визнання заповіту недійсним, -
відмовити.

Заходи забезпечення позову,
встановлені ухвалою Тячівського
районного суду від 27 червня 2013 року,
щодо заборони Тячівській державній
нотаріальній конторі вчиняти дії щодо
оформлення права власності і
відчуження належного померлому ОСОБА_7
житлового будинку по АДРЕСА_1, -
скасувати.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
В.І.Бобрушко