Справа №592/61/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Корольова Г. Ю.Номер
провадження 22-ц/788/496/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного
суду м.Суми від 03 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання
ім.М.В.Фрунзе» про відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н
о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м.Суми від 03 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3. задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3
завдану йому моральну шкоду у розмірі
12750 грн.

Стягнуто з ПАТ «Сумське НВО
ім.М.В.Фрунзе» на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В.Фрунзе», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3

При цьому доводить, що позивачем не
надано належних доказів, які б
підтверджували заподіяння йому
моральної шкоди.

Вказує, що відповідач під час існування
трудових відносин неодноразово
інформував позивача під розписку про
умови праці та про наявність на його
робочому місці шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, які ще не усунуто,
можливі наслідки їх впливу на здоров'я
позивача та право на пільги і
компенсації за роботу.

Отже, позивач погоджуючись на
запропоновані умови праці
усвідомлював можливі негативні
наслідки для його здоров'я, а тому
повинен нести відповідальність за їх
настання.

Крім того зазначає, що спір щодо
відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу умовами
виробництва випливає з трудових
правовідносин, а тому підлягає
застосуванню строк позовної давності,
встановлений ст.233 КЗпП України.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце судового засідання, проте
своїм процесуальним правом на участь у
ньому не скористалися, їх неявка не є
перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з погіршенням стану здоров'я
внаслідок професійного захворювання,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
які вимагають додаткових зусиль для
організації життя, ОСОБА_3 заподіяна
моральна шкода, на відшкодування якої
визначена сума у 12750 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, оскільки суд дійшов цих
висновків повно і всебічно з'ясував
обставини справи, вірно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і застосував відповідні
їм норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 в період з 01 серпня 1974 року по 14
листопада 2011 року працював в ПАТ
"Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе", зокрема у
котельно - зварювальному цеху № 16,
електрозварювальником, звільнений за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію за віком на пільгових умовах.
(а.с. 3 - 4).

З Акту № 78 розслідування хронічного
професійного захворювання від 29 липня
2008 року вбачається, що ОСОБА_3
встановлено діагноз: Хронічне
обструктивне захворювання легень
третьої стадії токсико - пилової
етиології в фазі загострення. Емфізема
легень другої стадії. Легенева
недостатність другого ступеню.
Хронічне легеневе серце,
субкомпенсоване. НК ІІ А стадії.
Захворювання професійне.
Нейросенсорна туговухість з помірним
ступенем зниження слуху (третього
ступеню) професійного характеру.
Основний діагноз. ІБС.
Атеросклеротичний кардіосклероз
НКІІА. РОХП з переважним пошкодженням
попереко-кресцового відділу с
сенсорними порушеннями.Супутній
діагноз.

При цьому встановлено, що професійне
захворювання ОСОБА_3 виникло у зв'язку з
недосконалістю технологій,
неефективного використання засобів
індивідуального захисту.
Адміністрація цеху № 16 не в повному
обсязі виконала вимоги: ГОСТ 12.1.005-88
"Сан.гиг. требования к воздуху рабочей
зоны" п.п.1.11, 3.1, 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99
"Гос.сан.нормы производ. шума,
ультразвука и инфразвука" п.1.3-1.4,
"Інструкцію по утриманню виробничих
приміщень" № 658-66 п.66, 78 (а.с. 7).

03 липня 2008 року складено повідомлення
про професійне захворювання (отруєння)
форми П-3, проведено розслідування
хронічного професійного захворювання.
(а.с. 6).

01 листопада 2013 р. позивач пройшов
повторний огляд у м. Суми -
Спеціалізованою фтізиатричною МСЕК та
йому встановлено другу групу
інвалідності внаслідок професійного
захворювання - 85% втрати професійної
працездатності (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що
позивач саме у період перебування у
трудових відносинах з ПАТ "Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе" отримав професійне
захворювання, що в свою чергу негативно
вплинуло на його стан здоров'я від чого
він зазнав моральних страждань та
душевного болю.

У той час, як відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до ст.237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Отже, є помилковими доводи апеляційної
скарги щодо відсутності підстав
відшкодування моральної шкоди,
оскільки місцевим судом встановлено,
що позивач, у зв'язку з професійним
захворюванням, втратою професійної
працездатності на 85% та встановлення
йому другої групи інвалідності,
змушений вживати додаткові зусилля для
організації свого життя, що спричиняє
йому моральні страждання, на
відшкодування яких судом обґрунтовано,
з врахуванням принципу розумності й
справедливості, визначено суму 12750 грн.

Посилання у апеляційній скарзі на
недотримання позивачем строків
звернення до суду за захистом
порушеного права також не спростовують
висновків суду з цих питань, оскільки
норми ст.237-1 КЗпП України не містять
порядку відшкодування моральної шкоди,
а такий порядок визначено положеннями
Цивільного кодексу України і
відповідно до п.3 ч.1 ст.268 цього Кодексу
на вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, позовна давність
не поширюється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для скасування рішення,
ухваленого з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім.М.В.Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 03 лютого 2014 року у даній
справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -