Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

20 січня 2014 року
м.Добропілля

Добропільський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого
одноособово судді
Діденко С.О.

при секретарі
Сухіна О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в приміщенні
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Никанорівської
сільської ради про визнання права
власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Добропільського міськрайонного суду з
позовом до Никанорівської сільської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування, посилаючись в
позовній заяві на те, що її чоловікові,
ОСОБА_2 та його сім'ї як переселенцям
радгоспом « 40 років Жовтня»
Добропільського району Донецької
області, що підтверджується
переселенським квитком № 118935, виданим
Донецькою обласною Радою депутатів
трудящих 29.09.1982 року, відповідно до умов
постанови Ради міністрів Української
PCP «Про впорядкування пільг по
переселенню» № 477 від 07.04.1959 року був
наданий житловий будинок за адресою: с.
Никанорівка Добропільського району
Донецької області.

Рішенням Никанорівської сільської
ради Добропільського району № VI/27-4
даному будинку присвоєна поштова
адреса: АДРЕСА_1. Згідно положень
вищезазначеної постанови їх сім'я мали
право пільгової виплати за будинок в
розмірі 50% вартості, інша частка
відшкодувалася державою. Вони з
чоловіком сплатили свою частку кредиту
за будинок в повному обсязі, що
підтверджується рішенням
Никанорівської сільської ради
Добропільського району № VI/27-4.

Згідно відомостей погосподарських
книг Никанорівської сільської ради
Добропільського району Донецької
області даний будинок переданий її
чоловіку ОСОБА_2 радгоспом, як
переселенцю разом з нею, ОСОБА_1 та їх
дочкою ОСОБА_4, де вони постійно
проживали та користувались земельною
ділянкою, 0,40 га.

Згідно з пунктом 7 зазначеної
Постанови, побудовані за рахунок
кредитів Держбанку СРСР жилі будинки з
надвірними будівлями переходить в
особисту власність переселенців після
погашення ними своєї частки кредиту,
тому право власності на житловий
будинок виникло в чоловіка позивача
після сплати його частки кредиту.
Згідно положень діючого законодавства
він не мав можливості оформити право
власності та отримати
правовстановлюючий документ на
житловий будинок.

Згідно довідки виконавчого комітету
Никанорівської сільської ради
Добропільського району № 336 від 11.07.2013
року спірний житловий будинок на
балансі сільської ради не перебуває.

Правовідносини стосовно моменту
набуття права власності регулюються
ст. 128 Цивільного кодексу УРСР в
редакції 1963 року, який діяв на час
виникнення права власності на спірний
житловий будинок, відповідно до якої
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором, постановою Ради
Міністрів Української PCP «Про пільги по
переселенню» № 400 від 30.08.1973 року.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів
Української PCP «Про пільги по
переселенню» № 400 від 30.08.1973 року сім'я
ОСОБА_2 мала право пільгової виплати за
будинок, наданий їм радгоспом « 40 років
Жовтня», як переселенцям.

Відповідно до п. 6 зазначеної постанови
Держбанк СРСР надає колгоспам і
радгоспам кредити на будівництво жилих
будинків з надвірними будівлями і на
купівлю корів або іншої великої
рогатої худоби для сімей переселенців
у розмірах і на умовах погашення цих
кредитів за рахунок коштів державного
бюджету, коштів господарства і власних
коштів переселенців згідно з додатками
N 2 і 3.

Згідно з пунктом 7 зазначеної
Постанови, побудовані за рахунок
кредитів Держбанку СРСР жилі будинки з
надвірними будівлями переходить в
особисту власність переселенців після
погашення ними своєї частки кредиту.

Позивач вважає, що відповідно до
зазначеної постанови право власності
на житловий будинок виникає з часу
повної сплати частки кредиту,
встановленої для переселенця.

Згідно Інструкції «Про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української PCP» від 31.01.1966 року,
затвердженої Міністерством
комунального господарства Української
СРСР 31.01.1966 року, яка діяла до
затвердження Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходиться у власності юридичних
та фізичних осіб, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19.01.1996
року за № 31/1056 та діючих на час
виникнення правовідносин виникнення
права власності на житлові будинки у
сільській місцевості не було пов'язане
з видачею правовстановлюючого
документу та його реєстрацією в бюро
технічної інвентаризації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 року, право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Відсутність документів про право
власності на житловий будинок
відповідно до вимог законодавства,
чинного з 1963 року не можна визнати
відсутністю в нього прав власника на
житловий будинок.

Позивач вважає, що в неї та її чоловіка
ОСОБА_2 виникло право власності на
спірний житловий будинок відповідно до
чинного на той час законодавства.

Оскільки право власності на нерухоме
майно виникло у встановленому законом
порядку, а позивач позбавлений
можливості отримати
правовстановлюючий документ на
будинок, право позивача підлягає
судовому захисту шляхом визнання права
власності на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік позивача ОСОБА_2
помер.

Позивач в позовній заяві підтримала
позовні вимоги, та просить визнати
право власності на житловий будинок,
розташований за адресою в АДРЕСА_1, з
надвірними побудовами та спорудами.

Позивач, представник відповідача в
судове засідання не з'явились, позивач
надала заяву про слухання справи в її
відсутність, просить задовольнити її
вимоги, представник Никанорівської
сільської ради надали листа з
проханням розглянути справу в їх
відсутність, не заперечують проти
задоволення позовних вимог, проти
задоволення позовних вимог не
заперечують.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
суд вважає можливим розглянути справу
в відсутність позивача, представника
відповідача.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню. Позиція суду
підтверджується наступним.

Правовідносини по даній справі
регулюються Цивільним Кодексом
України

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У судовому засіданні встановлено:

Згідно до ст. 114 ЦПК України, виключної
підсудністю є позови, що виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

У судовому засіданні встановлено:

ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік позивача ОСОБА_2
помер, що підтверджується свідоцтвом
про смерть від 28 листопада 2012 року,
серія НОМЕР_1, виданого Никанорівською
сільською радою Добропільського
району Донецької області. (арк.справи 4)

Відповідно до свідоцтва про шлюб
підтверджується факт, що позивач
знаходилась в зареєстрованому шлюбі з
померлим ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 06
лютого 2013 року, виданого виконкомом
Новоторецької сільської ради
Добропільського району Донецької
області. (арк.справи 5).

Відповідно до переселенського квитка
№ 118935, виданим Донецькою обласною
Радою депутатів трудящих 29.09.1982 року,
відповідно до умов постанови Ради
міністрів Української PCP «Про
впорядкування пільг по переселенню» №
477 від 07.04.1959 року, вбачається що склад
сім'ї: ОСОБА_1 дружина, ОСОБА_4 дочка,
ОСОБА_5 син. (арк.справи 10)

Згідно довідки Никанорівської
сільської ради від 05 липня 2013 року №327
вбачається, що ОСОБА_1, 1954 року
народження, відповідно до запису в
книзі погосподарському обліку за 1977-1979
роки, особистий рахунок НОМЕР_3, вона з
сім'єю: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно
мешкали в державному житловому будинку
за адресою в АДРЕСА_1. Відповідно до
переселенського квитка житловий
П№118935 від 29.09.1982 року, житловий будинок
переданий ОСОБА_2. За вказаною адресою
ОСОБА_1 мешкає по теперішній час.
(арк.справи13)

Рішенням Никанорівської сільської
ради Добропільського району № VI/27-4
даному будинку присвоєна поштова
адреса: АДРЕСА_1. (арк.справи 9).

Згідно довідки Никанорівської
сільської ради від 11 липня 2013 року №336
вбачається, що згідно акту
приймання-передачі об'єктів від
арбітражного керуючого, ліквідатора
СТОВ «Промінь», житловий будинок, який
належав ОСОБА_2, розташований за
адресою в АДРЕСА_1, на баланс сільської
ради не передавався. (арк.справи12)

Відповідно до архівної довідки №412-414
від 21.06.2013 року, виданої Архівним
відділом Добропільської районної ради,
ОСОБА_2 в період 1989-1992 рік сплачував за
житловий будинок. (арк.справи 11)

Відповідно до умов постанови Ради
міністрів Української PCP «Про
впорядкування пільг по переселенню» №
477 від 07.04.1959 року, пункт 7, побудовані за
рахунок кредитів Держбанку СРСР жилі
будинки з надвірними будівлями
переходить в особисту власність
переселенців після погашення ними
своєї частки кредиту, тому право
власності на житловий будинок виникло
в чоловіка позивача після сплати його
частки кредиту. Згідно положень
діючого законодавства він не мав
можливості оформити право власності та
отримати правовстановлюючий документ
на житловий будинок.

Відповідно до Постанови Ради Міністрів
Української PCP «Про пільги по
переселенню» № 400 від 30.08.1973 року сім'я
ОСОБА_2 мала право пільгової виплати за
будинок, наданий нам радгоспом « 40
років Жовтня», як переселенцям.

Відповідно до п. 6 зазначеної постанови
Держбанк СРСР надає колгоспам і
радгоспам кредити на будівництво жилих
будинків з надвірними будівлями і на
купівлю корів або іншої великої
рогатої худоби для сімей переселенців
у розмірах і на умовах погашення цих
кредитів за рахунок коштів державного
бюджету, коштів господарства і власних
коштів переселенців згідно з додатками
N 2 і 3.

Згідно з пунктом 7 зазначеної
Постанови, побудовані за рахунок
кредитів Держбанку СРСР жилі будинки з
надвірними будівлями переходить в
особисту власність переселенців після
погашення ними своєї частки кредиту.

Згідно Інструкції «Про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української PCP» від 31.01.1966 року,
затвердженої Міністерством
комунального господарства Української
СРСР 31.01.1966 року, яка діяла до
затвердження Правил державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходиться у власності юридичних
та фізичних осіб, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19.01.1996
року за № 31/1056 та діючих на час
виникнення правовідносин виникнення
права власності на житлові будинки у
сільській місцевості не було пов'язане
з видачею правовстановлюючого
документу та його реєстрацією в бюро
технічної інвентаризації.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 року, право
власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Згідно ст.321 ЦК України і ст. 41
Конституції України право власності є
нерушимим. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права
або обмежений у його здійснення.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1216 ЦК України, обумовлюється, що
спадкування є перехід прав і обов'язків
(спадщина) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України,
право власності вважається таким, що
набуте правомірно, якщо інше не
випливає прямо із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлено судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі
відсутності документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

У зв'язку з викладеними обставинами,
суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню в повному обсязі, знайшли
своє обґрунтування та підстави для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 14, 130, 209, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 321, 328, 1218,1216
ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Никанорівської сільської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки місто Донецьк,
на житловий будинок АДРЕСА_1 (А-1)
(загальна площа 70,3 кв.м, житлова площа
35,5 кв.м.), з надвірними побудовами та
спорудами, а саме: а-1 нежила прибудова;
а?-1 веранда; Б-1 сарай; В погріб; Г-1 літня
кухня; Д-1 гараж; Е-1 сарай; Ж убиральня;
З-1 сарай; И-1 сарай; К-1 гара

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд Донецької області
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Складено одноособово у нарадчій
кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя
С.О.Діденко

20.01.2014