Справа № 1309/3144/12
Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/274/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Тропак О.В., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі: Данилик І.І.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 11 липня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням задоволено
зазначений позов: ухвалено про
стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
боргу за договором позики у сумі 291744,5
грн., проценти за користування
грошовими коштами у сумі 10639,25 грн., три
проценти річних за прострочення
грошового зобов'язання у сумі 73,73 грн.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_4 у особі свого
представника, адвоката ОСОБА_6 Просить
його скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову у позові. Посилається на
порушення судом норм процесуального
права, так як справа була розглянута за
його відсутності і він був позбавлений
можливості надати докази на
спростування позову. Вважає незаконним
рішення з огляду на те, що суд невірно
встановив фактичні обставини справи,
неправильно застосував норми
матеріального права, воно є
необґрунтованим і ухваленим без
наявності доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта ОСОБА_2 на
підтримання скарги, представника
позивача ОСОБА_3 на її спростування,
перевіривши матеріали справи, межі і
доводи апеляційної скарги колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менше як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому визначеної грошової
суми або визначеної кількості речей.

Із матеріалів справи убачається, що
позивач ОСОБА_5 має борговий документ -
розписку ОСОБА_4 про одержання останнім
16.04.2010 року 36500 доларів США. Оригінал
цього боргового документу ОСОБА_5 надав
суду апеляційної інстанції через свого
представника.

Отже, колегія суддів враховувує те, що
виходячи зі змісту ст. 1047 ЦК України
розписка містить відомості про
передачу позичальнику визначеної
грошової суми і тому такий договір є
реальним.

Крім цього колегія суддів виходить і з
того, що особу, яка має боргову
розписку, в якій немає даних про
позикодавця, можна вважати
позикодавцем при відсутності належних
і допустимих доказів відповідно до
ст.ст. 57, 60 ЦГГК України, що спростовують
зміст боргового документу, або є докази
неправомірного заволодіння такою
розпискою особою, яка нею володіє
(рішення правоохоронних органів тощо).

Представник апелянта ОСОБА_2,
заперечуючи факт видачі цієї боргової
розписки саме ОСОБА_5, не надав суду
будь - яких відомостей про видачу даної
розписки іншій особі, не зміг пояснити
яким іншим чином борговий документ міг
знаходитися у ОСОБА_5 (у тому числі
неправомірного заволодіння позивачем).

За таких обставин наявність боргового
документа у позивача ОСОБА_5 свідчить
про позику ним грошових коштів
апелянту ОСОБА_4, хоч у даному борговому
документі прізвище позикодавця
записано ним самим.

Отже, так як суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
то апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 11 липня 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: