Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/633/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Міністерства
інфраструктури України на рішення
Запорізького районного суду
Запорізької області від « 20» грудня 2013
р. у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства інфраструктури України,
третя особа Державний
навчально-виробничий заклад
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» про визнання
незаконними та скасування наказів та
поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Міністерства
інфраструктури України про визнання
незаконними та скасування наказів та
поновлення на роботі .

Позивач зазначав, що у період з 20 серпня
2010 р. по 19 серпня 2011р. (на підставі
контракту № 17-1 від 20 серпня 2010р.,
укладеному із Міністерством
транспорту та зв'язку України) він
перебував на посаді директора
державного навчально-виробничого
закладу авіаційного профілю
«Запорізький центр льотної підготовки
ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна».

Відповідно до Розпорядження Кабінету
Міністрів України 21 березня 2011р. № 265-р
«Питання управління Міністерством
інфраструктури об'єктами державної
власності» Запорізький центр льотної
підготовки (ЗЦЛП) був включений до
переліку підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства
інфраструктури України, згідно з
додатком 1.

Згідно з наказом Міністерства
інфраструктури України № 131-0 від 19
серпня 2011 р. позивачу на рік було
продовжено термін дії вищезазначеного
контракту до 19 серпня 2012 включно.

В подальшому, відповідно до наказу
Міністерства інфраструктури України
від

14 серпня 2012р. № 161-0 з 20 серпня 2012р. його
було звільнено з посади директора ЗЦЛП
та з 21 серпня 2012 р. його було призначено
виконуючим обов'язки директора ЗЦЛП на
період до прийняття відповідного
рішення уповноваженим органом
управління.

29 жовтня 2013 р. Міністерством
Інфраструктури України був виданий
наказ № 315-0 відповідно до якого він був
звільнений від виконання обов'язків
директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» з 30 жовтня 2013 р.
за пунктом I-1 частини першої статті 41
КЗпП України.

Так як на час видачі наказу № 315-0 від 29
жовтня 2013 р. він перебував на
лікарняному, то наказом відповідача №
320-О від 01 листопада 2013 р., у зв'язку з
виявленими обставинами щодо його
тимчасової непрацездатності, до наказу
Міністерства інфраструктури України
від 29 жовтня 2013 року № 315-0 було внесено
зміни, згідно з якими його було
звільнено від виконання обов'язків
директора ЗЦЛП в перший робочий день,
який слідує за останнім днем періоду
його тимчасової непрацездатності, що
не перевищує встановленого
законодавством терміну на підставі
пункту I-1 частини першої статті 41 КЗпП
України, службової записки Відділу
авіаційного транспорту
Мінінфраструктури від

23 жовтня 2013 року № 09/1024-13 та від 31
жовтня 2013 № 09/1054-13, звітів з праці за
січень -вересень 2013 року, акту про
відсутність на робочому місці ОСОБА_2
від 30 жовтня 2013 року.

Вважає накази № 315-О від 29 жовтня
2013 року та № 320-О від 01 листопада 2013 року
незаконними, а своє звільнення таким,
що проведене з грубим порушенням
законодавства про працю.

Посилаючись на ці обставини, просив
визнати незаконними та скасувати
накази про звільнення, поновити його на
посаді директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім.. маршала
авіації О.І. Покришкіна».

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 20 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ
Міністерства інфраструктури України
від 29 жовтня 2013 року № 315-О «Про
звільнення ОСОБА_2».

Визнано незаконним та скасовано наказ
Міністерства інфраструктури України
від 01 листопада 2013 року № 320-О «Про
внесення змін до наказу
Мінінфраструктури від 29 жовтня 2013 року
№ 315-О».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора
Державного навчально-виробничого
закладу авіаційного профілю
«Запорізький центр льотної підготовки
ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна».

Рішення звернуто до негайного
виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Міністерство інфраструктури України
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представника апелянта Міхантьєва М.Д.,
заперечення представника позивача
ОСОБА_5, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як установлено судом, у період з 20
серпня 2010 р. ОСОБА_2 перебував на посаді
директора державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» на підставі
контракту № 17-1 від 20 серпня 2010р.,
укладеному з Міністерством транспорту
та зв'язку України. (т. 1 а.с. 9- 14).

Відповідно до Розпорядження Кабінету
Міністрів України 21 березня 2011р. № 265-р
«Питання управління Міністерством
інфраструктури об'єктами державної
власності» Запорізький центр льотної
підготовки (ЗЦЛП) був включений до
переліку підприємств, установ та
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства
інфраструктури України, згідно з
додатком 1.

Згідно з наказом Міністерства
інфраструктури України № 131-0 від 19
серпня 2011 р. позивачу на рік було
продовжено термін дії вищезазначеного
контракту до 19 серпня 2012 включно (т. 1
а.с. 15).

Відповідно до наказу Міністерства
інфраструктури України від 14 серпня
2012р. № 161-0 з 20 серпня 2012р. ОСОБА_2 був
звільнений з посади директора ЗЦЛП та з
21 серпня 2012 р. він був призначений
виконуючим обов'язки директора ЗЦЛП на
період до прийняття відповідного
рішення уповноваженим органом
управління (т. 1 а.с. 16).

29 жовтня 2013 р. Міністерством
Інфраструктури України був виданий
наказ № 315-0, відповідно до якого ОСОБА_2
був звільнений від виконання
обов'язків директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» з 30 жовтня 2013 р.
на підставі пункту I-1 частини першої
статті 41 КЗпП України, службової
записки Відділу авіаційного
транспорту Мінінфраструктури від
23.10.2013 №09/1024-13, звіти з праці за
січень-вересень 2013 року (т. 1 а.с. 24)

З довідки комунального закладу
«Запорізька центральна районна
лікарня» Запорізької районної ради від
07 листопада 2013 року ОСОБА_2 знаходився
на лікуванні в кардіоневрологічному
відділенні КЗ«Запорізька центральна
районна лікарня» з 25 жовтня 2013 року по
час надання довідки (т. 1 а.с. 23).

У зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на
лікарняному на час видачі зазначеного
наказу, 01 листопада 2013 р. за наказом
Міністерства інфраструктури України
за № 320-О до наказу Міністерства
інфраструктури України від 29 жовтня 2013
року № 315-0 було внесено зміни, згідно з
якими його було звільнено від
виконання обов'язків директора ЗЦЛП в
перший робочий день, який слідує за
останнім днем періоду його тимчасової
непрацездатності, що не перевищує
встановленого законодавством терміну
на підставі пункту I-1 частини першої
статті 41 КЗпП України, службової
записки Відділу авіаційного
транспорту Мінінфраструктури 23
жовтня 2013 року № 09/1024-13 та від 31
жовтня 2013 № 09/1054-13, звітів з праці за
січень -вересень 2013 року, акту про
відсутність на робочому місці ОСОБА_2
від 30 жовтня 2013 року (т. 1 а.с. 25).

Згідно зі службовою запискою Відділу
авіаційного транспорту
Мінінфраструктури 23 жовтня 2013 року
№ 09/1024-13 за результатами внутрішнього
аудиту Мінінфраструктури було
проведено аналіз фінансової
діяльності державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна». За
результатами перевірки було з'ясовано
наступне: господарська діяльність за
основним призначенням не здійснюється;
дохід від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за 1 півріччя 2013
року підприємство не отримало;
існування підприємства відбувається
виключно за рахунок списання основних
засобів; на підприємстві існує
заборгованість із виплати заробітної
плати у сумі 507,4 тис., яка щомісяця
зростає; збиток підприємства за 1
півріччя склав 739 тис. грн. За
результатами перевірки підприємства
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Запорізькій області
згідно з наказом Мінінфраструктури
від 21.08.2013 №263-О керівнику оголошено
догану. Територіальною державною
інспекцією з питань праці у
Запорізькій області проведено
повторну перевірку підприємства, за
результатами якої встановлено, що на
теперішній час припис державного
інспектора праці не виконано,
порушення вимог чинного законодавства
про працю та оплату праці тривають
(лист від 04.10 2013 року №032013 №03-07/4681).
Керівником не вживаються достатні
заходи з метою усунення виявлених
порушень чинного законодавства.
Вважають, що виконуючий обов'язки
директора державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» ОСОБА_2 Ф,І. не
відповідає займаній посаді та просили
звільнити останнього від виконання
обов'язків директора підприємства (т. 2
а.с. 35).

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 41 КЗпП України
крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадках винних дій
керівника підприємства, установи,
організації, внаслідок чого заробітна
плата виплачувалася несвоєчасно або в
розмірах, нижчих від установленого
законом розміру мінімальної
заробітної плати.

Доводи апелянта про неправильність
висновків суду про те, що при звільнені
позивача, відповідач не дотримався
порядку, передбаченого ст. 139 КЗпП
України, оскільки звільнення за п.1-1 ч.1
ст. 41 КЗпП України не є дисциплінарним
стягненням, необґрунтовані.

Як роз'яснено у п. 22 та п. 28 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» у справах про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за порушення трудової дисципліни,
судам необхідно з'ясувати, в чому
конкретно проявилось порушення, що
стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання
трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8,
ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149
КЗпП України, правила і порядок
застосування дисциплінарних стягнень.
При розгляді справ про поновлення на
роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3
ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що
розірвання трудового договору з цих
підстав не є заходом дисциплінарного
стягнення і тому вимоги статей 148, 149
КзпП про строк і порядок застосування
дисциплінарних стягнень на ці випадки
не поширюються. Разом з тим при
вирішенні справ про звільнення з цих
підстав суди мають брати до уваги
відповідно час, що пройшов з моменту
вчинення винних дій чи аморального
проступку, наступну поведінку
працівника і інші конкретні обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Останні зміни до зазначеної постанови
Пленуму Верховного Суду України були
внесені постановою Пленуму
Верховного Суду України №15 від 25.05.1998
року, а частина перша ст. 41 КЗпП
України була змінена доповненням її
після пункту 1 пунктом 1.1 Законом
України «Про внесення змін до статей 41
і 134 Кодексу законів про працю України»
від 17 жовтня 2002 року.

Тобто, звільнення працівника в даному
випадку є дисциплінарним стягненням і
здійснюється з дотриманням правил і
порядку звільнення, встановленого
законом.

Згідно ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний порядок відповідачем при
звільненні ОСОБА_2 не дотриманий,
письмові пояснення від нього не були
затребувані.

Крім того, необґрунтованими є і доводи
апелянта про неправильність висновків
суду про відсутність в наказі про
звільнення позивача обов'язкових
реквізитів.

Згідно з п. 97 та п. 99 Типової інструкції
з діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 листопада 2011 р. N 1242 у тексті
наказів (розпоряджень) з кадрових
питань (особового складу), як правило,
констатуюча частина не зазначається,
крім випадків призначення на посаду
або звільнення з посади керівних
працівників органом вищого рівня або
за іншою процедурою. У такому разі в
констатуючій частині наводиться
посилання на відповідний правовий акт
органу вищого рівня у такій
послідовності: вид акта, його автор,
дата, номер, повне найменування. У
наказі (розпорядженні) про призначення
або звільнення працівника
зазначається повна дата (число, місяць,
рік) фактичного виходу працівника на
роботу (припинення трудових відносин),
розміри його посадового окладу
відповідно до штатного розпису,
надбавок та доплат.

Зазначені вимоги узгоджуються з п.4.1.6
та п. 4.1.7 Інструкції з діловодства у
Міністерстві транспорту та зв'язку
України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 06.02.2007 року №95, який був
наданий представником відповідача з
посиланням на те, що за цією
Інструкцією ведеться діловодство у
Міністерстві інфраструктури України (
т.2, а.с. 11-30).

Крім того, відповідно до п. 2.3 та п. 2.4.
"Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників",
затвердженої Наказом Міністерства
праці України від 29 липня 1993 року №58,
записи в трудовій книжці при
звільненні або переведенні на іншу
роботу повинні провадитись у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства і з посиланням на
відповідну статтю, пункт закону. Усі
записи в трудовій книжці про прийняття
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Між тим, всупереч зазначеним вимогам
«Інструкції з діловодства ...» та
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників в наказах
відповідача № 315-0 від 29 жовтня 2013 р. про
звільнення ОСОБА_2 від виконання
обов'язків директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна» та № 320-О від 01
листопада 2013 р. про внесення змін до
наказу Міністерства інфраструктури
України від 29 жовтня 2013 року № 315-0
відсутня інформація про причини
звільнення позивача та відсутнє
формулювання підстав звільнення у
відповідності до чинного
законодавства: «звільнений за
вчинення винних дій, внаслідок чого
заробітна плата виплачувалась
працівникам несвоєчасно, на підставі
ч.1-1 ст. 41 КЗпП України».

Суд першої інстанції, дослідивши
обставини справи, доводи і заперечення
сторін, дійшов до правильного висновку
про те, що зазначені накази відповідача
про звільнення позивача підлягають
скасуванню.

Між тим, поновлюючи позивача на роботі
на посаді директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна», суд не
врахував вимоги ч. 3 ст. 21 КЗпП України
та Постанови Кабінету Міністрів
України від 19 березня 1993 року №203 «Про
застосування контрактної форми
трудового договору з керівником
підприємства, що є у державні
власності» та не дав належної оцінки
тому, що за наказами, що ним
оспорювалися, позивач був звільнений
від виконання обов'язків директора
ЗЦЛП, а не з посади директора, оскільки
з 21 серпня 2012 р. відповідач з ним
контракт не переукладав.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
особливою формою трудового договору є
контракт, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, можуть
встановлюватися угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 березня 1993 року №203 «Про
застосування контрактної форми
трудового договору з керівником
підприємства, що є у державні
власності» рекомендовано місцевим
органам виконавчої влади при укладанні
контрактів з керівниками підприємств,
що є у комунальній власності,
застосовувати порядок, передбачений
Положенням цієї постанови.

Відповідно до п. 3 зазначеної Постанови
Кабінету Міністрів України від 19
березня 1993 року №203. з керівниками
підприємств, раніше обраними чи
призначеними на посаду, також
укладаються або переукладаються
контракти.

У разі відмови міністерства або іншого
підвідомчого Кабінету Міністрів
України органу виконавчої влади
укласти контракт з керівником
підприємства, трудовий договір
розривається на підставі пункту 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Згідно з пп. 8, 9 Положення про порядок
укладання контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності, при найманні на роботу,
затвердженого зазначеною постановою,
контракт є підставою для видання
наказу (розпорядження) про призначення
керівника на посаду (приймання на
роботу) з дня, встановленого за угодою
сторін у контракті. У статутах
(положеннях) підприємств, які
затверджуються органами управління
майном, передбачаються умови оплати
праці та матеріального забезпечення
керівника підприємства за рахунок
коштів підприємства, що спрямовуються
на оплату праці.

Таким чином, оскільки Міністерством
інфраструктури України не був
переукладений контракт, за яким
позивач мав виконувати обов'язки
керівника (директора) Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна», а наказ
Міністерства інфраструктури України
від 14 серпня 2012р. № 161-0 з 20 серпня 2012р.,
яким ОСОБА_2 був звільнений з посади
директора ЗЦЛП та з 21 серпня 2012 р.
призначений виконуючим обов'язки
директора ЗЦЛП на період до прийняття
відповідного рішення уповноваженим
органом управління, позивачем не був
оскаржений, його вимоги про поновленні
його на роботі на посаді директора
цього підприємства не ґрунтуються на
законі, тому задоволенню не підлягають.

Крім того, задовольняючи вимоги про
поновлення позивача на роботі, суд не
врахував те, що позивач фактично до
цього часу не звільнений від виконання
обов'язків директора Державного
навчально-виробничого закладу
авіаційного профілю «Запорізький
центр льотної підготовки ім. Маршала
авіації О.І. Покришкіна», оскільки
знаходиться на лікарняному.

З огляду на зазначене, рішення суду
першої інстанції на підставі п. 4 ч.1 ст.
309 ЦПК України в частині поновлення на
роботі підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у задоволенні цих
позовних вимог, в іншій частині рішення
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
інфраструктури України задовольнити
частково.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 20 грудня 2013
року у цій справі в частині поновлення
на роботі скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення:

Відмовити у задоволенні вимог про
поновлення ОСОБА_2 на посаді директора
Державного навчально-виробничого
закладу авіаційного профілю
«Запорізький центр льотної підготовки
ім. Маршала авіації О.І. Покришкіна».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: