Справа № 373/2725/13ц Головуючий у І
інстанції Опанасюк І.О.Провадження №
22-ц/780/2447/14 Доповідач у 2 інстанції
КашперськаКатегорія 36
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів
Яворського М.А., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Соснівської
сільської ради про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовом про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини. Заявлені вимоги мотивувала
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_4, після його смерті відкрилася
спадщина на належне йому майно у
вигляді земельної ділянки для забудови
та розвитку особистого підсобного
господарства пл. 0,81 га., розташовану на
території Соснівської сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області. В шестимісячний
строк з дня смерті ОСОБА_4 вона не мала
можливості звернутися до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини в зв'язку із тяжким психічним
захворюванням, яким вона хворіє із 1997
року та змушена постійно проходити
лікування в психоневрологічному
диспансері № 5 м. Києва. Просила
визначити їй додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Рішенням Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено, визначено додатковий строк
для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом двох
місяців з дня набрання рішенням суду
законної сили.

ОСОБА_1, яка є дружиною померлого
ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення та неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати рішення
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Разом із тим даним вимогам закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що батько позивача ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина
на належне йому майно, зокрема на
земельну ділянку пл. 0,81 га. для
індивідуальної забудови та розвитку
особистого підсобного господарства на
підставі державного акту серії ІІІ-КВ
№ 117037, виданого на підставі рішення
Соснівської сільської ради від 30
листопада 1996 року № 33.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та
визначаючи їй додатковий строк для
подання заяви про прийняття спадщини,
суд першої інстанції виходив із того,
позивач пропустив строк для подачі
заяви про прийняття спадщини з
поважних причин, оскільки страждає на
тяжке психічне захворювання з 1997 року,
тому змушена постійно проходити
лікування в психоневрологічному
диспансері № 5 м. Києва, що
підтверджується копією амбулаторної
медичної картки.

Колегія суддів не може погодитися із
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він не ґрунтується на законі
та спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон надає
йому право на звернення до суду з
позовом про визначення додаткового
строку на подання такої заяви.

З матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2
вбачається, що вона через рік з дня
відкриття спадщини звернулась до суду
з указаним позовом, зазначивши
поважністю причини пропуску строку для
прийняття спадщини те, що вона не мала
можливості подати заяву про прийняття
спадщини у зв'язку з її тяжким
психічним захворюванням та постійним
лікуванням в психоневрологічному
диспансері. Однак згідно медичної
картки ОСОБА_2 в період строку для
прийняття спадщини, тобто із 23 липня 2012
року по 23 січня 2013 року, не знаходилась
на стаціонарному лікуванні.

Пленум Верховного Суду України в п. 24
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив судам, що,
вирішуючи питання визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У порушення вимог ст. ст. 58, 59, 214 ЦПК
України суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що безспірних,
достовірних і належних доказів
поважності причин пропуску строку для
звернення із заявою про прийняття
спадщини позивач ОСОБА_2 не надала,
пропустивши його на значний проміжок
часу.

Надані позивачем докази на
підтвердження поважності причин
пропуску строку для прийняття спадщини
у період з 23 липня 2012 року по 23 січня 2013
року не підтверджують ту обставину, що
позивач у продовж всього
шестимісячного строку мала об'єктивні,
непереборні, істотні труднощі для
звернення до нотаріуса із заявою для
прийняття спадщини.

Колегія суддів приймає до уваги ті
обставини, що хоча позивачу
поставлений діагноз
«шизофреноподібний психоз», вона не
визнавалася недієздатною в
передбаченому законом порядку, а отже
не мала перешкод для звернення до
нотаріальної контори в період часу,
коли не перебувала на стаціонарному
лікуванні.

Таким чином висновки суду першої
інстанції про існування поважних
причин для визначення позивачу
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини не грунтуються
на доказах, зроблені за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Крім того, відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», особа, яка
не прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом. Суди відкривають провадження
в такій справі у разі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК), а також за відсутності
інших спадкоємців, які могли б дати
письмову згоду на подання заяви до
нотаріальної контори про прийняття
спадщини. Відповідачами у такій справі
є спадкоємці, які прийняли спадщину.
При відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини. При розгляді цих справ слід
перевіряти наявність або відсутність
спадкової справи стосовно спадкодавця
у державній нотаріальній конторі за
місцем відкриття спадщини, наявність у
матеріалах справи обґрунтованої
постанови про відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії, зокрема
відмови у видачі свідоцтва про право на
спадщину. За наявності у спадковій
справі заяви спадкоємця про відмову
від права на спадщину його вимоги про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини задоволенню не
підлягають.

Однак на порушення зазначених норм суд
першої інстанції залишив поза увагою
викладені вимоги закону, обставин щодо
наявності спадкової справи і
відсутності заяви спадкоємця про
відмову від права на спадщину не
перевірив, не встановив кола
спадкоємців, яких необхідно було
притягнути до участі в справі для
захисту їх прав.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції першої інстанції підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

З врахуванням заявлених позовних вимог
та наданих позивачем доказів колегія
суддів вважає, що позивачем не доведено
обставин, на які вона посилалася,
обґрунтовуючи свої вимоги про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,
відтак позов про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене за неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
зроблені із порушенням та неправильним
застосуванням судом норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для його
скасування із ухваленням нового
рішення про відмову позивачу в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 04 листопада 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

ОСОБА_2 відмовити в задоволенні позову
до ОСОБА_3, Соснівської сільської ради
про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.