УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Кадєтової О.В.,Мартинюка В.І., Мостової
Г.І.,Наумчука М.І.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за касаційною скаргою
Чапіки Миколи Миколайовича, який діє в
інтересах публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
на рішення апеляційного суду м. Києва
від 18 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ПАТ «Комерційний банк
«Надра» звернулося до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 04 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра», та ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено
договір «Автопакет» № 81/П/27/2007-840
строком до 03 травня 2012 року на суму 8 099,01
доларів США для придбання
транспортного засобу, зі сплатою 13,90 %
річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору
в якості забезпечення виконання ОСОБА_6
своїх зобов'язань, ОСОБА_7 виступила
поручителем та зобов'язалась солідарно
відповідати перед банку за неналежне
виконання позичальником своїх
зобов'язань.

Крім цього, у забезпечення належного
виконання зобов'язань ОСОБА_6 передав у
заставу транспортний засіб, що
належить останньому по договору
купівлі-продажу автотранспортного
засобу № 228 від 26 квітня 2007 року,
укладеного між ним та ЗАТ «Запорізький
автомобілебудівний завод».

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань по кредитному договору у
відповідачів станом на 23 липня 2012 року
виникла заборгованість, яка становить
11 372,79 долари США, що в еквіваленті
складає 90 902,71 грн.

У зв'язку із наведеним, позивач просив
суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 11 372,79 долари США.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 20 лютого 2013 року позов
задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість за
кредитним договором «Автопакет» №
81/П/27/2007-840 від 04 травня 2007 року на
загальну суму 11 372,79 доларів США.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року, рішення суду першої
інстанції змінено, зменшено суму, що
підлягає до стягнення з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на користь ПАТ «Комерційний
банк «Надра» з 11 372,79 доларів США до 10
562,89 доларів США. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції, із залишенням в
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
позичальник за кредитним договором
належним чином не виконує взяті на себе
зобов'язання, а тому позов підлягає
задоволенню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
та зменшуючи суму, що підлягає до
стягнення, апеляційний суд виходив з
того, що відсутні підстави для
покладення на позичальника
відповідальності у вигляді штрафу за
порушення, за які кредитором
нараховується пеня.

Проте, з такими висновками
апеляційного суду погодитися не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 04 травня 2007 року
між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Надра», і ОСОБА_6,
ОСОБА_7 укладений договір «Автопакет»
№ 81/П/27/2008-840 (далі - Договір) про надання
позичальнику у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в сумі 8 099,01 доларів США для придбання
автотранспортного засобу зі сплатою
13,90 % річних на суму залишку за кредитом
та з кінцевим строком повернення до 03
травня 2012 року.

При цьому, ОСОБА_6 зобов'язався
повертати кредит та сплачувати
відсотки безготівковим перерахуванням
або внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок шляхом сплати
мінімального необхідного платежу у
сумі 191 доларів США щомісячно до 18 числа
поточного місяця.

У забезпечення виконання ОСОБА_6
зобов'язань за кредитним договором,
ОСОБА_7 як поручитель безвідривно та
безспірно зобов'язалася відповідати
перед банком за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, що витікають з договору та
у тому ж об'ємі, що і позичальник (пункт
3.2.1, 3.2.2 кредитного Договору).

Банк взяті на себе зобов'язання виконав
у повному обсязі, проте ОСОБА_6 порушив
умови договору щодо повернення
кредитних коштів та відсотків за
користування ними, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яку він не
сплачує.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно п.п. 2.2.1 Договору позичальник
повертає кредит та сплачує банку
передбачені п.п. 1.1.3.1 цього Договору
відсотки безготівковим перерахуванням
або внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок НОМЕР_1 у порядку
передбаченому п.п. 2.2.3 цього Договору,
шляхом сплати суми мінімально
необхідного платежу, розмір якого
складає 191,00 доларів США.

Згідно п. 2.2.2 Договору позичальник
повертає кошти, отримані в рамках
кредитної лінії, та сплачує банку
передбачені п.п. 1.2.3.1 цього Договору
відсотки безготівковим перерахуванням
або внесенням готівкових коштів на
поточний рахунок НОМЕР_1 у порядку
передбаченому п.п. 2.2.3 цього Договору,
шляхом сплати суми мінімально
необхідного платежу, розмір якого
складає 43,00 долари США.

Позичальник вносить чергові
мінімальні платежі по
кредиту/кредитній лінії, визначені у
п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього Договору, щомісячно до
18 числа поточного місяця, а банк
здійснює списання с поточного рахунку
на рахунок погашення заборгованості до
20 числа поточного місяця ( п.п. 2.2.3
Договору).

Як вбачається з матеріалів справи
зазначені умови кредитного договору
відповідачем належним чином не
виконувалися.

Відповідно до п. 5.1 Договору у разі
прострочення позичальником строку
сплати мінімальних необхідних
платежів по погашенню кредиту,
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, за
кожен день прострочення.

Згідно з п. 4.3.2 Договору позичальник
зобов'язаний суворо дотримуватися
положень цього Договору.

Банк надав позичальнику кредит з
терміном погашення до 03 травня 2012 року
(п. 1.1.4 Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору у разі
порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1,
4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку штраф у розмірі 10 % від суми
Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього
Договору, за кожен випадок.

Оскільки, ОСОБА_6 неодноразово
порушував умови договору, зокрема, щодо
повноти та своєчасності сплати
мінімальних платежів, а також не
повернення кредиту в цілому у
передбачений договором строк, суд
апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку, щодо подвійної
відповідальності відповідача за одне і
теж саме порушення зобов'язання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи та враховуючи
зазначені норми матеріального права
обгрунтовано виходив з того, що
відповідальність у зв'язку з
невиконанням зобов'язання за кредитним
договором у вигляді штрафу та пені,
настає за порушення боржником різних
умов кредитного договору.

З огляду на викладене, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Чапіки Миколи
Миколайовича, який діє в інтересах
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»,
задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року скасувати та залишити
в силі рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 20 лютого 2013
року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук