Справа № 1316/4940/12 Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі

головуючого - судді
Кіпчарського М.О.,

при секретарі Микитів
Н.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та
його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Пустомити
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа
- Львівська державна нотаріальна
контора, про перерозподіл спадщини та
визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач у грудні 2012 р. звернувся до
суду з вищевказаним позовом, позовні
вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_5, який являвся
власником житлового будинку АДРЕСА_1
Дане спадкове майно одноосібно
отримала дружина померлого, а його мати
ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом, виданого
Пустомитівською державною
нотаріальною конторою 24.01.1995 року.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, яка за
життя розпорядилась своїм майном,
склавши заповіт на ОСОБА_3. Тому на
даний час у Пустомитівській
нотаріальній конторі заведена
спадкова справа померлої ОСОБА_6

Вважає, що його право, як спадкоємця
першої черги на майно померлого ОСОБА_5
порушено, так як згідно чинної на той
час ст.529 ЦК УРСР, ред.1963р., спадкоємцями
першої черги за законом є, в рівних
частках діти, дружина і батьки
померлого. Він являється сином
померлого ОСОБА_5, тому вважає себе
таким, що прийняв спадщину, так як
разом з батьком проживав в згаданому
будинку на час відкриття спадщини, та
продовжує в ньому проживати. З цих
підстав просить перерозподілити
спадщину між ОСОБА_6 та ним, в рівних
частках, визнавши за ним право
власності на 1/ 2 частку житлового
будинку по АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заявлений позов підтримав повністю з
вище зазначених підстав. Пояснив, що
після смерті батька , він разом зі
своєю матір»ю та двома іншими синами
ходив до нотаріуса, так як мати сказала,
що будинок необхідно переписати на
неї. У нотаріуса він добровільно
підписав заяву та знав, що мати
оформила на себе будинок. Видане матері
свідоцтво про право на спадщину не
оскаржував, так як після того
фактично нічого не змінилося, оскільки
він продовжував проживати в будинку по
АДРЕСА_1 разом з мамою. Після смерті
матері він та брати звернулися до
нотаріуса з заявами про прийняття
спадщини, брати пропонують продати
будинок, він проти, тому звернувся в
суд.

Представник позивача ОСОБА_2 заявлений
позов підтримав та просить його
задовольнити. Вважає, що нотаріус
допустив помилку, відібравши у 1995 році
заяви від трьох синів померлого ОСОБА_5,
так як один із синів - ОСОБА_1, на той час
проживав в будинку, який успадкувала
дружина померлого ОСОБА_6 З цих підстав
просить перерозподілити спадщину
померлого ОСОБА_5 в порядку ст.1280 ЦК
України.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні заявлений позов не визнав, в
задоволенні якого просить відмовити.
Пояснив, що будинок по АДРЕСА_1
збудували його батьки, разом з якими
залишився проживати його брат ОСОБА_1.
Після смерті батька їх мати, він і
брати ОСОБА_1 та Зеновій ходили до
нотаріуса, де їм нотаріус пояснив, що
майно, яке належало їх батькові,
переоформляється на матір. Проти цього
ніхто не заперечував, тому у нотаріуса
вони втрьох написали про це заяви, і
будинок був оформлений на мати. Про це
було відомо брату ОСОБА_1, який
залишився проживати в будинку, але до
матері відносився зневажливо, судився
з нею. При житті мати написала заповіт
тільки на нього, але після смерті він
не має доступу до будинку, так як брат
ОСОБА_1 його не впускає, і із-за цього
між ними існує спір.

Представник відповідача ОСОБА_4
заявлений позов не визнав та зазначив,
що ОСОБА_1 не заперечує, що добровільно
написав у нотаріуса заяву про те, що на
спадкове майно не претендує. Йому з 1995
р. було відомо, що спірний будинок
оформлений на їх матір, але до даного
часу не оскаржив видане їй свідоцтво
про право на спадщину. Оскільки
позивач звернувся в суд через 17 років
після видачі свідоцтва про право на
спадщину на спірне майно, тому вважає,
що він пропустив трьохрічний строк
звернення до суду. З цих підстав
просить в задоволенні позову
відмовити із спливом строку позовної
давності.

Представник третьої особи в судове
засідання не з»явився, подав заяву про
слухання справи у його відсутність, при
вирішенні спору покладається на суд.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 показав, що раніше проживав
разом з батьками у збудованому ними
будинку в смт Щирець, позивача та
відповідач являються його рідними
братами. У 1975р. він, а у 1985 брат ОСОБА_3
перейшли жити окремо, тому з батьками
залишився проживати брат ОСОБА_1. Після
смерті батька вони домовились, що
будинок буде оформлений на матір, тому
всі разом пішли до нотаріуса та
написали відповідні заяви. Заяви
писали добровільно, претензій ні у
кого не було. Протягом 10 років після
смерті батька в їх родині ніяких
спорів не було, такий виник після того,
як ОСОБА_1 до будинку батьків
добудував інше жиле приміщення, в якому
проживав, та яке хотів оформити на
себе Але мати була проти того, із-за
чого між ними виник спір, вони
судилися. ОСОБА_1 відмовився доглядати
матір, а тому мати написала заповіт
тільки на сина ОСОБА_3 На спірне майно
не претендує та вважає, що брати можуть
між собою домовитися.

З»ясувавши обставини справи на
підставі наявних у справі та
перевірених в судовому засіданні
доказів, з врахуванням вимог
цивільного судочинства , суд вважає,
що в задоволені позову слід
відмовити .

Встановлено, що ОСОБА_5, на підставі
договору забудови від 15.08.1961 року та
акту про закінчення будівництва від
30.01.1974 року, являвся власником
житлового будинку та приналежних до
нього будівель на АДРЕСА_1,
зареєстрованого у Львівському МБТІ
під №497.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер у смт Щирець
у віці 81 рік.

З оглянутої Спадкової справи №7/95
спадкодавця ОСОБА_5 слідує, що 24.01.1995 р.
ОСОБА_6 звернулася у Пустомитівську
нотаріальну контору за заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за законом. В цей же день в дану
нотаріальну контору подали заяви
ОСОБА_1, ОСОБА_7 і ОСОБА_3, про те, що вони,
спадкоємці майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, пропустили строк
на прийняття спадщини і на спадщину не
претендують, за продовженням строку на
прийняття спадщини в суд звертатися
не будуть.

Дані обставини визнані сторонами,
тому такі в силу ст.61 ЦПК України , не
підлягає доказуванню.

24 січня 1995 року державний нотаріус
Пустомитівської державної
нотаріальної контори видала Свідоцтво
про право на спадщину за законом,
згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є його дружина
ОСОБА_6. Спадкове майно складається з
житлового будинку та приналежних до
нього будівель, які знаходяться на
АДРЕСА_1. Дане Свідоцтво, згідно Витягу
№31354640 від 13.08.2012 р., зареєстроване у
Спадковому реєстрі .

30.01.1995р. ОСОБА_6, на підставі Свідоцтва
про право на спадщину за законом від
24.01.1995р., зареєструвала у Львівському
МБТІ за собою право власності на
будинок в цілому по АДРЕСА_1 реєстровий
№497.

Згідно довідки Щиренької селищної
ради, вулиця Богданова перейменована
на вулицю Б.Лепкого, згідно рішення від
16.04.1995 року.

21.10.2005р. ОСОБА_6 склала заповіт, за яким
все своє майно заповіла синові ОСОБА_3.
Заповіт посвідчений нотаріусом та
зареєстрований в реєстрі за №458.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла у смт
Щирець у віці 86 років.

Також встановлено, що 28.01.2011р.
Пустомитівською державною
нотаріальною конторою заведена
Спадкова справа №21/2011 до майна
спадкодавця ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2, з якої слідує, що 28.01.2011р.
ОСОБА_1, 22.03.2011р. ОСОБА_3, та 08.04.2011р.
ОСОБА_7 звернулися у дану нотаріальну
контору з заявами про прийняття
спадщини їх померлої матері ОСОБА_6

Конституцією України ( статті 3,21,24,55 )
встановлено, що всі громадяни є рівними
у своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови
здійснення цих прав, права і свободи
людини, громадянина захищаються судом
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Спадщина, про перерозподіл якої
просить позивач, відкрилась 05.09.1993.р.- в
день смерті спадкодавця ОСОБА_1 та на
час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до
абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України 2003р., який почав
діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої
цього Кодексу ( спадкове право), до
спадщини, яка відкрилася раніше як
30.06.2003р., повинні застосовуватися норми
ЦК 1963 року.

Тому дані правовідносини регулюються
розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963
року, статтею 529 якого визначено, що
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом.

Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963
року, для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Часом відкриття спадщини
визнається день смерті спадкодавця.
Визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

За змістом розділу VІІ вказаного
Кодексу, прийняття спадщини - це акт,
який поширюється на всі об'єкти
спадкування водночас і свідчить про
бажання скористатися правом на
спадщину. До спадкоємця в момент
виникнення правонаступництва
переходять і ті права, які в цей час ще
не були відомі.

Таким чином судом встановлено, що
спадкодавець ОСОБА_5, який являвся
власником житлового будинку, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину якого, як
спадкоємець за законом прийняла його
дружина ОСОБА_6, якій 24.01.1995р. нотаріус
видав Свідоцтво про право на спадщину
за законом.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звертатися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права , свободи та інтереси фізичних
осіб, права юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України , суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданих відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З аналізу приведених норм закону
слідує, що захист цивільних прав -це
передбачені законом способи охорони
порушених прав чи реальної небезпеки
їх порушення. Тому власник порушеного
права може скористатися не будь-яким, а
лише конкретно визначеним законом
способом захисту свого права

Статтею 16 ЦК України визначені способи
захисту цивільних прав та інтересів
особи.

Інші способи визначаються
спеціальними законами, що регулюють
конкретні цивільні правовідносини.
Зокрема, в даному випадку
правовідносини, які виникли у 1993 році,
регулюються ЦК УРСР, ред..1963 року, який
був чинний на час виникнення спірних
правовідносин , нормами якого
перерозподіл спадщини взагалі не
передбачений.

Згідно ст.1280 ЦК України ( чинної на час
відкриття спадщини ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2), якщо після спливу
строку для прийняття спадщини і після
розподілу її між спадкоємцями спадщину
прийняли інші спадкоємці, вона
підлягає перерозподілу між ними.
Після смерті ОСОБА_6 спадщина між
спадкоємцями не розподілялась, тому
дана норма закону теж не може бути
застосована до спірних правовідносин,
про що клопоче представник позивача.

Також судом враховано, що позивачу з 1995
року було відомо про отримання його
матір»ю ОСОБА_6 свідоцтва про право
власності на спадкове майно, яка
оформила за нею права власності на
спірний будинок, але до даного часу
він дані правочини не оскаржував і
вони не визнавались в судовому порядку
не чинними та не скасовувались.

З врахуванням встановленого суд
приходить до висновку, що позивач
ОСОБА_1 обрав для даних правовідносин
захист своїх порушених прав у спосіб,
не передбачений діючим законодавством.

Керуючись ст.ст.529, 548-549 ЦК УРСР,ред.1963р.,
ст.1280 ЦК України, ст.ст.3,8,10,16, 57, 60,197, 209,
212- 215,218, 223,256,-259, 292,294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про перерозподіл спадщини та визнання
за ним права власності на 1/2 частку
житлового будинку по АДРЕСА_1,
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення суду
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено

та підписано 28.02.2014р.

СуддяМ. О. Кіпчарський