Справа № 442/128/11
Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/1705/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 25
листопада 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про виділення 1/3
частини земельної ділянки зі складу
спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року позивачі ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_9
про виділення 1/3 частки земельної
ділянки із складу спільної сумісної
власності. Посилалися на те, що вони є
співвласниками квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вказаний будинок поділений на три
окремі квартири. Зазначали, що ухвалою
Дрогобицької міської ради №243 від
15.03.2007 року мешканцям даного будинку
безоплатно передана у спільну сумісну
власність земельна ділянка площею 0,551
га для будівництва, обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд. Стверджували, що
відповідачі мають у своєму
користуванні частину господарської
будівлі, яка знаходиться на достатньо
великій частині спільної земельної
ділянки, останні користуються
відокремленим городом. Вважали, що дії
відповідачі є неправомірними і
порушують їх права, оскільки кожен з
них має право на володіння і
користування земельною ділянкою.
Просили виділити їм 1/3 частину
земельної ділянки із спільної сумісної
власності в володіння і користування.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Проведено
розподіл земельної ділянки, площею 551
кв.м., яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до якого: виділено
у власність ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8:

- земельну ділянку S5 площею 18,5
кв.м., позначену за ходом годинникової
стрілки (поч.т.34) на плані на додатку №4
літ.1, 30, 31, 2, 1. Відстані між точками
відповідно становлять: 5,64 м.п; 2,60 м.п; 4,98
м.п; 4,56 м.п.

- земельну ділянку площею 28, 2
кв.м. з частини земельної ділянки S4 - 60,6
кв.м. на плані на додатку №4. Крайня межа
виділеною частини площі розміром 28,2
кв.м. буде проходити між літ. 17, 18, 36.

Виділено у власність ОСОБА_2:

- земельну ділянку S6 площею 18,4
кв.м., позначену за ходом годинникової
стрілки (поч.т.20) на плані на додатку №4
літ.20, 16, 17, 18, 19, 20. відстані між точками
відповідно становлять: 2,64 м.п; 2,46 м.п; 4,40
м.п; 2,71 м.п; 6,79 м.п.

- земельну ділянка S7 площею 8,7
кв.м., позначену за ходом годинникової
стрілки (поч.т.22) на плані на додатку №4
літ.22, 23, 24, 12, 13, 14, 22. Відстані між
точками відповідно становлять: 2,42 м.п;
1,03 м.п; 2,53 м.п; 1,04 м.п; 2,42 м.п; 2,56 м.п.

- земельну ділянка S8 площею 48,7
кв.м., позначену за ходом годинникової
стрілки (поч.т. 1) на плані на додатку №4
літ.1, 2, 28, 29, 1. Відстані між точками
відповідно становлять: 4,56 м.п; 8,03 м.п; 7,56
м.п; 8,60 м.п.

Виділено у власність ОСОБА_9:

- земельну ділянку S9 площею 12,2
кв.м., позначену за ходом годинникової
стрілки (поч.т.26) на плані на додатку №4
літ.26, 10, 11, 12, 24, 25, 26. Відстані між
точками відповідно становлять: 2,55 м.п;
2,90 м.п; 1,88 м.п; 2,53 м.п; 2,07 м.п; 2,90 м.п.

- земельну ділянку S10 площею
14,9 кв.м., позначену за ходом
годинникової стрілки (поч.т.22) на плані
на додатку №4 літ.22, 14, 15, 16, 20, 21, 22.
Відстані між точками відповідно
становлять: 2,56 м.п; 4,48 м.п; 1,34 м.п; 2,64 м.п;
1,68 м.п; 4,04 м.п.

- земельну ділянку площею 32, 4
кв. м. з частини земельної ділянки S4 - 60,6
кв.м. на плані на додатку №4 літ.34, 35,36, 19,
17 відстані між точками відповідно
становлять: 7, 26, м.п.; 10, 14 м.п.; 2, 20 м.п.; 4, 40
м.п., 7,50 м.п. Крайня межа виділеної
частини площі розміром 32,4 кв.м. буде
проходити між літ.35,19.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
без експертного обгрунтування
затвердив варіант №1 розподілу
земельної ділянки із змінами, який є
вкрай невигідний для нього, оскільки
такий варіант повною мірою змінює
встановлену конфігурацію з частинами
спільної земельної ділянки, якою
попередньо він користувався. Вважає, що
суд порушив принцип пропорційності
поділу часток земельних ділянок та
вніс зміни у запропонований експертом
варіант №1 розподілу земельної ділянки
без врахування його інтересів. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
ОСОБА_4 про заперечення доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції не
відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно з ч.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Матеріалами справи встановлено, що
будинок АДРЕСА_1, складається з трьох
квартир: квартираНОМЕР_1 належить
позивачам, квартираНОМЕР_2 -
відповідачу ОСОБА_2, квартира НОМЕР_3 -
відповідачці ОСОБА_9

Ухвалою виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради №243 від 15
березня 2007 року «Про безоплатну
передачу у спільну сумісну власність
громадянам земельних ділянок»
вирішено надати безоплатно у спільну
сумісну власність земельну ділянку
площею 551 кв.м. на АДРЕСА_1 для
будівництва, обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_5,
ОСОБА_8, ОСОБА_4 (прож. на АДРЕСА_1), ОСОБА_9
(прож. на АДРЕСА_2), ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_2 (прож. на АДРЕСА_3) (а.с.7)

Висновком №360/13 судової
будівельно-технічної експертизи від
17.09.2013 року запропоновані два варіанти
порядку користування земельною
ділянкою. (а.с.48-58)

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що розподіл земельної ділянки слід
провести згідно із запропонованим
експертом варіантом №1 розподілу
спірної земельної ділянки,

Однак з таким висновком колегія суддів
не погоджується у зв»язку з наступним.

Згідно з ст.125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до п.п. «в» п.18 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року з 1
січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК
право користування земельною ділянкою
виникало після одержання її власником
або землекористувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування або укладення
договору оренди, їх державної
реєстрації та встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), а з 2 травня 2009 р. у
відповідності із Законом України від 5
березня 2009 р. право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу
України земельні ділянки, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі відповідної
землевпорядної документації.

Згідно з п.п. «д» вище вказаної
постанови Пленуму при приватизації
державного житлового фонду особи, яким
передано у власність жилі приміщення в
одноквартирних будинках, набувають
право власності на земельні ділянки, де
розташований будинок, шляхом їх
приватизації згідно із положеннями ЗК.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників (стаття 42 ЗК)

А відтак, оскільки матеріалами справи
безспірно встановлено та не
заперечується сторонами, що після
прийняття ухвали виконкомом
Дрогобицької міської ради від 15.03.2007
року співвласникам багатоквартирного
будинку не видавався документ, що
посвідчує їх право власності чи право
постійного користування спірною
земельною ділянкою, межі цієї
земельної ділянки не встановлювались,
а також на час подання позову державної
реєстрації прав не проводилось, то у
них не виникло ні право користування,
ні право власності вказаною земельною
ділянкою.

Також колегією суддів приймається до
уваги, що об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку сторонами
не створювалося, та, що Дрогобицька
міська рада, як власник земельної
ділянки до участі в розгляді справи не
залучалась.

У зв»язку з вищенаведеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
неправильно застосував до спірних
правовідносин ст.ст. 42, 125 ЗК України, та
фактично вирішив питання про виділення
у власність сторонам частин земельної
ділянки, а також порушив норми
процесуального права, вирішивши
питання про права власника земельної
ділянки - Дрогобицької міської ради,
яка не брала участь в розгляду справи, а
відтак рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову про виділення 1/3
частини земельної ділянки зі складу
спільної сумісної власності.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316
ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 25
листопада 2013 року скасувати. Ухвалити
нове рішення. Відмовити в задоволенні
позову ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про виділення
1/3 частини земельної ділянки зі складу
спільної сумісної власності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.