Справа № 336/1111/14-ц
Провадження № 2/336/1023/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Кляшторного В.С.,

при секретарі
Ведмедьовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на
спадщину за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, через свого представника,
звернувся до суду з вищевказаним
позовом, в якому зазначається, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача -
ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт,
посвідчений 15.09.2004 р. державним
нотаріусом П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори за
реєстровим № 5-1888, відповідно до якого,
все належне їй майно заповідала
позивачу по справі.

До складу спадкового майна входить
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначений житловий
будинок належав чоловіку спадкодавця -
ОСОБА_4 на підставі договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві приватної
власності від 26.11.1969 р., посвідченого
державним нотаріусом Першої
Запорізької державної нотаріальної
контори за реєстровим № 1-10797.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, залишивши
заповіт щодо належного йому майна на
користь своєї дружини ОСОБА_3 Але після
смерті чоловіка бабуся позивача
спадщину не оформила, але фактично
вступила в управління спадковим
майном, проживала в спірному будинку до
своєї смерті, опікувалась спадковим
майном, здійснювала певні дії,
спрямовані на реєстрацію права
власності на житловий будинок.

Позивач по справі ОСОБА_1 після смерті
ОСОБА_3 до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини не
звертався, оскільки зазначене в
заповіті нерухоме майно не було
зареєстровано за спадкодавцем, але
прийняв спадщину шляхом проживання із
бабусею ОСОБА_3 і дідусем ОСОБА_4 в
зазначеному будинку були
зареєстровані і проживали його батьки
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 Після отримання в 1986 р.
квартири по вул.. Криворізькій в м.
Запоріжжя батьки переїхали проживати
в квартиру, а позивач не мав змоги
зареєструватися за спірною адресою,
оскільки на той час власник будинку
ОСОБА_4 помер, а бабуся ОСОБА_3 не
оформила спадщину на будинок, тому з
метою отримання паспорту громадянина
України він змушений був
зареєструватися за місцем проживання
батька, але весь час починаючи з
народження він мешкав в будинку разом з
бабусею, надавав їй допомогу внаслідок
похилого віку, доглядав та опікувався
до смерті ОСОБА_3. В спірному будинку
він проживає і до цього часу. Від
прийняття спадщини позивач не
відмовлявся.

На підставі вищевикладеного позивач
просить суд визнати за ним право
власності на спірний будинок в порядку
спадкування за заповітом своєї бабусі,
яка померла 24.09.2006 р.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, підтвердили обставини
зазначені в позові, просила суд позов
задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги визнала в повному обсязі та не
заперечувала проти їх задоволення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази, суд вважає,
що існують законні підстави для
задоволення позову.

Судом встановлено, що обставини,
викладені в заяві відповідають
дійсності та підтверджені
документальними доказами: копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_4, виданого
Шевченківським РАГС м . Запоріжжя 07.09.1977
р., НОМЕР_2 (а.с. 3), копією свідоцтва про
смерть ОСОБА_3, виданого Запорізьким
міським відділом РАЦС ЗОУЮ 24.09.2006 р.,
НОМЕР_3 (а.с. 4), копією свідоцтва про
одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с 5),
копією заповіту ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 (а.с. 6), копією договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку на праві приватної
власності від 26.11.1969 р. (а.с. 7-9), копією
технічного паспорту на будинок (а.с.
10-21), копією проекту рішення виконкому
(а.с. 22), копією довідки виконкому
Шевченківської ради м. Запоріжжя від
02.02.1988 р. (а.с. 24), копією висновку
архітектурно-планувального управління
м. Запоріжжя № 1007/88 від 13.01.1988 р. (а.с. 25),
копією домової книги (а.с. 26-34), копією
висновку про ринкову вартість спірного
будинку (а.с. 35), копією паспорта
позивача (а.с. 36).

Оскільки спадщина після померлого
ОСОБА_4 відкрилась до введення в дію ЦК
України 2003 р., то до правовідносин в
частині встановлення факту прийняття
спадщини ОСОБА_3 застосовуються норми
ЦК України в редакції 1963 р.

Відповідно ст. 548 ЦК України в редакції
(193 р.) для придбання спадщини необхідно,
щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 525 ЦК України (1963 р.) часом
відкриття спадщини визначається день
смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 р.) до
спадкоємців першої черги віднесено
подружжя, батьків та дітей спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (1963 р.)
дією, що свідчить про прийняття
спадщини, є фактичний вступ в
управління та володіння майном
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 553 ЦК України (в редакції
1963 р. ) вважається, що відмовився від
спадщини той спадкоємець, який не
вчинив жодної з дій, що свідчать про
прийняття спадщини (ст. 549 цього
Кодексу).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

На запит суду від П'ятої Запорізької
державної нотаріальної контори
надійшов лист, в якому повідомляється,
що спадкові справи після померлих
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заводились, до
нотаріальної контори спадкоємці не
звертались(а.с. 53).

На підставі вищевикладеного та беручи
до уваги те, що відповідач по справі не
заперечує проти задоволення позовних
вимог, суд вбачає всі підстави для
задоволенні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1233, 1268 ЦК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право
власності на житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.С.Кляшторний