Справа № 581/106/14-ц
Провадження № 2/581/66/14
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 березня 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання права власності на
будинок та господарські будівлі,

в с т а
н о в и в :

18 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом.

Вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4
помер її чоловік ОСОБА_4, з яким вона
постійно проживала АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка відкрилася
спадщина, від прийняття якої
відмовились їх діти (відповідачі).

За відсутності реєстрації за чоловіком
права власності на збудований житловий
будинок по АДРЕСА_1, позивач позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину на це нерухоме майно.

Просила встановити факт належності на
праві спільної сумісної власності їй
та померлому чоловіку ОСОБА_4 житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1; визначити розмір її частини в
спільному сумісному майні в розмірі 1/2
частини та визнати право власності на
1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями; визнати за
нею в порядку спадкування після смерті
чоловіка право власності на іншу 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями за вказаною
адресою.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, у своїй заяві позов
підтримала, просила справу розглянути
за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, із 05 січня 1971 року
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував у
зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Рішенням загальних зборів існуючого на
той час колгоспу ім.Леніна ОСОБА_4 під
житлову забудову виділялась земельна
ділянка по АДРЕСА_1 (а.с.18).

30 листопада 1998 року ОСОБА_4 отримав
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, площею
0,29 га, що знаходиться у АДРЕСА_1, з яких
для будівництва та обслуговування
жилого будинку 0,25 га, та для ведення
особистого підсобного господарства 0,04
га (а.с.16).

Відповідно до витягу та записів
погосподарської книги №8, житловий
будинок за вказаною адресою значиться
за ОСОБА_4 (а.с.17, 20).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (а.с.8).

10 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4
(а.с.31)

07 вересня 2011 року дочка померлого
ОСОБА_3 та син померлого ОСОБА_2
звернулись до нотаріуса із заявами про
відмову від прийняття спадщини після
смерті батька (а.с.32, 33).

02 листопада 2011 року ОСОБА_1 отримала
свідоцтва про право на спадщину за
законом на належні померлому земельні
ділянки, площею 0,29 га, та площею 3,25 га
(а.с.34-35).

08 лютого 2014 року КП «Сумське МБТІ»
виготовлено технічний паспорт на
житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідно до даних техпаспорту
домоволодіння складається із
житлового будинку літ.«А-І», загальною
площею 86 кв.м, житловою - 47 кв.м, із
верандами літ.«а», літ.«б», та ганком
літ.«кр», літніх кухонь літ.«Б», літ.«Д»,
сараю літ.«В», погребу літ.«п/г», гаражу
літ.«Г», огорожі №1-2, колодязю №3»,
загальною інвентаризаційною вартістю
151004 грн. Рік будівництва житлового
будинку 1975.

Так, згідно зі ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом; до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року №1952-IV, право власності та
інші речові права на нерухоме майно, що
набуті до набрання чинності цим
Законом згідно з чинними у той час
нормативно-правовими актами,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності цим Законом нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
Законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року №56, не передбачала
обов'язкової реєстрації
(інвентаризації) будинків і
домоволодінь у сільських населених
пунктах (п.4, 6 Інструкції), однак
передбачала її проведення в тому числі
й на підставі записів у
погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Обов'язок власників забезпечити
державну реєстрацію прав власності на
об'єкти нерухомого майна введено лише
Інструкцією, затвердженою наказом
Держкомітету будівництва, архітектури
та житлової політики України від 09
червня 1998 року №121.

Із записів погосподарської книги
вбачається, що домоволодіння за
вказаною адресою значилось за померлим
ОСОБА_4

Відповідно до ст.22 КпШС України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу є
його спільною сумісною власністю, а
відповідно до ст.28 КпШС України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
їх частки визнаються рівними.

Оскільки спірний житловий будинок
подружжя набуло в період шлюбу, то
відповідно до вимог зазначених статей
суд вважає необхідним задовольнити
вимоги позивача, встановивши факт
належності подружжю ОСОБА_4 житлового
будинку з господарськими будівлями по
АДРЕСА_1 та визнати за нею право
власності на 1/2 частину житлового
будинку, розташованого за вказаною
адресою, який вона набула у порядку
спільної сумісної власності.

Оцінюючи записи у погосподарській
книзі у сукупності з іншими письмовими
доказами, суд приходить до висновку, що
за наявності відмов спадкоємців від
прийняття спадщини, позивач є єдиним
спадкоємцем, який її прийняв, а тому за
нею також необхідно визнати право
власності на належну померлому ОСОБА_4
1/2 частину житлового будинку з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1,
яку він за життя не оформив належним
чином.

Тому враховуючи, зазначені обставини
та відсутність правовстановлюючих у
розумінні сучасного законодавства
документів на спадкове домоволодіння
позивачка дійсно позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину та належну їй частину
майна і зареєструвати право власності,
беручи до уваги правовий режим
спірного майна, набутого померлим у
шлюбі, суд вважає, що майнові права
ОСОБА_1 підлягають захисту шляхом
визнання за нею права власності на весь
будинок з господарськими будівлями.

Зважаючи на подану ОСОБА_1 заяву, у якій
вона просить не відшкодовувати їй
сплачені судові витрати, суд вважає за
можливе не вирішувати це питання у
відповідності з вимогами ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України,
суд,

в и
р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
померлому ОСОБА_4 житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Визначити розмір частки ОСОБА_1 в
спільному сумісному майні в розмірі 1/2
частини житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок та господарські
будівлі літ.«А-І», загальною площею 86
кв.м, житловою - 47 кв.м, із верандою
літ.«а», верандою літ.«б» та ганком
літ.«кр», літню кухню літ.«Б», літню
кухню літ.«Д», сарай літ.«В», погріб
літ.«п/г», гараж літ.«Г», огорожу №1-2,
колодязь №3 по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Липоводолинський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, мають
право подати апеляційну скаргу
протягом 10 десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д. В. Сізов