№ 2/263/574/14
Жовтневий райсуд м. Маріуполя під
головуванням судді Ікорської Є.С. при
секретарі Корзініній О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Служба у справах
дітей Жовтневої райадміністрації
Маріупольської міської ради, про
надання дозволу на виготовлення
проїзного документу та виїзд
неповнолітньої дитини за кордон до
досягнення повноліття без дозволу
Позивачка звернулася з вказаним
позовом в суд, мотивуючи свої вимоги
тим, що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з 23.03.2002 р. по
16.02.2010 р., від шлюбу мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В інтересах дитини
позивачка мала намір виїхати з дитиною
на відпочинок за кордон. Зазначені
обставини вказують на необхідність
надання відповідачем згоди на виїзд
дитини за кордон та надання дозволу на
виготовлення проїзного документу для
дитини. Зараз батько такої згоди не
надає, у зв'язку з чим позивачка
вимушена звернутися до суду, просила
дати дозвіл на виготовлення проїзного
документу та виїзд неповнолітньої
дитини за кордон до досягнення
повноліття без дозволу батька.
Представник позивачки надала заяву про
розгляд справи за її відсутності, на
задоволенні позову наполягала, не
заперечувала проти заочного розгляду
справи.
Відповідач у судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, заяв про
відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи за його відсутності до
суду не надходило, у зв'язку з чим суд
ухвалив розглядати справу в порядку
ст.224 ЦПК України. Як вбачається з
наданих суду заперечень, відповідач
заперечує проти надання дозволу на
виїзд дитини за кордон з тих підстав, що
це порушуватиме його право на
спілкування з сином.
Відповідно до ст. 6 Конвенції Ради
Європи «Про захист прав людини та
основних свобод» від 04.11.1950 року,
ратифікованою згідно із Законом
України від 17.07.1997 року, кожен має право
на справедливий і відкритий розгляд
справи упродовж розумного строку
незалежним та безстороннім судом,
встановлений законом.
Згідно із статтею 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів.
Представник третьої особи Служби у
справах дітей Жовтневої
райадміністрації Маріупольської
міської ради в судове засідання не
з'явився, надав заяву з проханням
розглянути справу за його відсутності,
ухвалити рішення з урахуванням прав і
законних інтересів дитини.
Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.
Способом захисту цивільного права та
інтересу може бути, зокрема, припинення
дії, яка порушує право, а також інший
спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч.
Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини. У
відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж
Кодексу батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.
Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з 23.03.2002 р. по 16.02.2010 р. у них
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 проживає спільно із своєю
матір'ю, що підтверджується довідкою
Судом встановлено, що мати дитини бажає
періодично виїжджати відпочивати з
сином за кордоном, що вимагає надання
батьком дитини - відповідачем по справі
- дозволу на виїзд дитини за кордон.
Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які установлюються
Згідно зі ст. 64 ч.1 Конституції України
конституційні права і свободи людини
не можуть бути обмежені.
Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, іншими договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною радою України.
Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.
Відповідно до ст.313 ЦК України фізична
особа, яка не досягла 16 років, має право
на виїзд за межі України лише за згодою
батьків, піклувальників та в їхньому
супроводі або в супроводі осіб, які
Згідно зі ст.2 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» документами,
що надають право на виїзд з України і
в'їзд в Україну та посвідчують особу
громадянина під час перебування за її
межами, зокрема є паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, проїзний
Відповідно до ст.4 зазначеного Закону
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків .
За відсутності згоди одного з батьків,
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду .
Вказана норма Закону повністю
відображена в постанові Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року № 231
«Про затвердження Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення .
Проїзний документ дитини видається
органом внутрішніх справ за місцем
Судом встановлено, що батько дитини не
погоджується надати дозвіл на виїзд
сина за кордон без вагомих причин.
У відповідності з п.2-2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.01.1995
року № 57 «Про затвердження Правил
перетинання державного кордону
громадянами України» чітко визначено,
що виїзд за межі України громадян, які
не досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків здійснюється у разі
пред'явлення оригіналу або
нотаріального посвідчення копії
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків.

Таким чином, виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку
у супроводі одного з батьків та при
відсутності згоди другого з батьків,
здійснюється на підставі рішення суду
про надання дозволу на виїзд за межі
України громадянина, який не досяг
16-річного віку, без згоди та супроводу
другого з батьків.

Також необхідно зазначити, що згідно
із Конвенцією про права дитини
(ратифікована Постановою Верховної
Ради № 789 від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155
Сімейного кодексу України дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України та Конвенцією
про права дитини, а батьківські права
не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що бажання позивачки
отримати дозвіл на вивезення дитини за
кордон узгоджується з її правами та
обов'язками, покладеними на неї
Сімейним кодексом України, а тому суд
не вбачає жодних обставин, що обмежують
згідно із законодавством право виїзду
дитини сторін за кордон і вважає, що
надання такого дозволу буде
відповідати інтересам дитини.

Будь - яких обмежень для реалізації
права на виїзд за межі України
неповнолітньої дитини сторін судом не
встановлено.

Також суд зазначає, що дозвіл
надається до досягнення дитиною
16-річного віку, а не до повноліття,
оскільки відповідно до ст.313 ЦК України
після досягнення 16 років дитина вправі
вільно самостійно виїжджати за межі
України і отримання спеціального
дозволу батьків на це не потрібно.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59-60, 197, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.7, 141, 150, 155 СК України,
Конвенцією про права дитини,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження
Правил перетинання державного кордону
громадянами України», Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ст. 33, 64 ч.1
Конституції України, ст.313 ЦК України,
суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Служба у справах дітей Жовтневої
райадміністрації Маріупольської
міської ради, про надання дозволу на
виготовлення проїзного документу та
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
до досягнення повноліття без дозволу
батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_3, народженому
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Маріуполі
Донецької області, на тимчасовий виїзд
за межі України без згоди батька
ОСОБА_2 до досягнення дитиною 16 років та
дозволити виготовити для цього
необхідні проїзні документи.

Відповідачем на заочне рішення може
бути подана письмова заява про його
перегляд Жовтневим райсудом міста
Маріуполя протягом 10 днів з дня
отримання копії заочного рішення.

Позивачкою на заочне рішення може бути
подана апеляція в апеляційний суд
Донецької області через Жовтневий
райсуд м. Маріуполя протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Суддя
Є.С. Ікорська