Справа № 463/695/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2495/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 06 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю
третьої особи органу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
про визначення місця проживання дитини
та за зустрічноою позовною заявою
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з участю третьої
особи органу опіки та піклування
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради, про
визначення місця проживання дитини,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 в січні 2014 року
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3, з
участю третьої особи органу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
просив суд визначити постійне місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, як батьком, за його
місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2
(а.с. 3-5).

В ході розгляду справи відповідач
ОСОБА_3 звернулася із зустрічним
позовом до відповідача ОСОБА_2 та
третьої особи відділу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації, просила суд визначити
місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_7 з матір"ю ОСОБА_3, а також
відібрати малолітню дитину ОСОБА_7 в
ОСОБА_2 та передати матері ОСОБА_3 (а.с.
44-46).

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 28 січня 2014 року зустрічну
позовну заяву об'єднано в одне
провадження з первісним позовом.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 06 лютого 2014 року справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з участю
третьої особи органу опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
в частині позовних вимог відібрання
малолітньої ОСОБА_7 у батька ОСОБА_2 та
повернення матері ОСОБА_3 - залишено без
розгляду (а.с. 116, 117).

Оскаржуваним рішенням Личаківського
районного суду м. Львова від 06 лютого 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, з участю третьої особи органу
опіки та піклування Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, про визначення місця
проживання дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, із ним, як батьком, за
його місцем проживання за адресою:
АДРЕСА_2 - відмовлено за
безпідставністю вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, із її матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем проживання
матері - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнуто з ОСОБА_2, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_3, персональний
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
понесені нею судові витрати - судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив позивач за
первісним та відповідач за зустрічним
позовом ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що в
загальному погоджується з
оскаржуваним рішення, однак вважає, що
таке необхідно змінити і визначити
місце проживання малолітньої дитини з
матір»ю, однак за чітко визначеною
адресою місця реєстрації матері та
дитини - м. Львів, вул. Тракт
Глинянський, 139/8, що в майбутньому не
буде ускладнювати та унеможливлювати
виконання рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 19.03.2013 року
про встановлення йому, як батьку,
графіку побачень з дитиною.

Стверджує, що задовольняючи зустрічні
позовні вимоги суд не взяв до уваги
обставини, які мають значення для
справи, а саме те, що позивач
неодноразово одноосібно змінювала
місце проживання без згоди апелянта та
всупереч вмотивованим застереженням
щодо віку та стану здоров»я дитини.

Станом на сьогоднішній день, з огляду
на чергове заміжжя, фактичне місце
проживання матері та дитини є
невизначеним. Загалом вона проживає за
місцем своєї реєстрації та реєстрації
дитини у квартирі батька АДРЕСА_1,
проте, періодично на час перебування її
чоловіка в Україні, проживає в АДРЕСА_3

В рішенні суд покликається на висновок
органу опіки та піклування
Личаківської райадміністрації
Львівської міської ради від 24.01.2014 року,
однак суд не взяв до уваги той факт, що в
даному висновку чітко зазначено адресу
місця проживання матері з дитиною - м.
Львів. вул. Тракт Глинянського, 139/8, тому
вважає, що в рішенні суду необхідно
було також зазначити цю адресу.

Просить рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 06.02.2014 року
змінити, визначивши місце проживання
малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження з матір»ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н., однак за чітко
визначеною адресою - реєстрації матері
та дитини - АДРЕСА_1

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення цих
доводів зі сторони відповідача та її
представника, а також пояснення
представника третьої особи,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням осіб, в межах заявлених
ними вимог, кожна сторона зобов"язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить висновку, що
дане рішення суду в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову та задовольняючи зустрічний
позов районний суд враховував вік та
стать дитини, а також те, що між дитиною
та матір"ю в ранньому віці існує тісний
зв"язок, розірвання якого може
призвести до негативного впливу на
розвиток дитини, крім цього те, що
батько дитини ОСОБА_2 неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності, в тому числі і за
насильство в сім"ї, тому, взявши до
уваги висновок органу опіки та
піклування, який вважає за доцільне
проживання дитини разом із матір"ю, суд
прийшов до переконання, що місце
проживання дитини необхідно визначити
з матір"ю за місцем її проживання.

Також, суд першої інстанції звернув
увагу на те, що відповідно до вимог ч.ч.
1,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому, у відповідному
населенному пункті, в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово. Місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров"я, в якому
вона проживає.

З врахуванням наведенного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
доводи позивача про те, що за рішенням
суду має бути визначена адреса місця
проживання дитини і що відповідач не
може її змінювати, не заслуговують на
увагу, оскільки суд не може обмежувати
право відповідача на вільне
пересування та зміну місця проживання.

Оскільки апелянт не погоджується з
оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції лише в частині, що у рішенні
не визначено місце проживання
малолітньої дитини за конкретною
адресою, апеляційним судом за
правилами ст. 303 ЦПК України
оскаржуване рішення в іншій частині не
перевіряється.

Частиною 7 ст. 7 Сімейного кодексу
України встановлено, що дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією про права дитини,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
постановою Верховної Ради Української
РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин
7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення
будь-яких питань щодо дітей суд повинен
виходити з якнайкращого забезпечення
інтересів дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 цієї Конвенції,
дитина, яка розлучається з одним чи
обома батьками, має право підтримувати
на регулярній основі особисті
відносини і прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найкращим інтересам дитини.

З матеріалів справи встановлено, що
батьками малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, є сторони
по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (свідоцтво
про народження серія НОМЕР_3, а.с. 57).

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 19.03.2013 року шлюб між
сторонами розірвано (а.с. 10).

З 05.11.2012 року малолітня ОСОБА_7 постійно
проживає та зареєстрована разом із
матір'ю ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 що
підтверджується довідкою ЛКП № 507 (а.с.
69).

Певний період часу з 08.01.2014 року по
04.02.2014 року малолітня ОСОБА_7 проживала
разом із батьком ОСОБА_2 в його квартирі
в АДРЕСА_2

Як вбачається зі змісту ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від одного
з батьків, має право на підтримання з
ними регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 19.03.2013 року встановлено
ОСОБА_2, графік побачень з донькою
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
які вирішено здійснювати в присутності
матері ОСОБА_8, 1981 року народження, у:
першу та третю суботу місяця з 15.00 год.
до 17.00 год.; другу та четверту неділю
місяця з 15.00 год. до 17.00 год.; щосереди з
15.00 год. до 17.00 год.; щороку 19 грудня та 21
грудня з 15.00 год. до 17.00 год (а.с. 51-55).

В свою чергу, статтею 29 ЦК України
встановлено, що місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому, у відповідному
населеному пункті, в якому фізична
особа проживає постійно, переважно або
тимчасово, місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
або закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно із ст. 161 СК України, якщо мати та
батько які проживають окремо, не дійшли
згоди щодо того, з ким із них буде
проживати малолітня дитина, спір між
ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

В висновку органу опіки та піклування
Личаківської рай адміністрації
Львівської міської ради № 33-зв-65 від
24.01.2014 року, орган опіки та піклування
вважає за доцільне визначити місце
проживання малолітньої ОСОБА_7 за
місцем проживання матері ОСОБА_3 за
адресою: м. Львів, вул. Тракт
Глинянський, 139/8 (а.с. 72-73).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» передбачено право особи на
вільний вибір місця проживання чи
перебування, що означає право
громадянина України, а також іноземця
та особи без громадянства, які на
законних підставах перебувають на
території України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, де вони хочуть проживати чи
перебувати.

А відтак, висновки суду першої
інстанції про те, що суд не може
обмежувати право відповідача на вільне
пересування та зміну місця проживання,
відповідають вимогам Закону,
відповідно, доводи апелянта про те, що
за рішенням суду має бути визначена
конкретна адреса місця проживання
дитини і що відповідач не може її
змінювати, не заслуговують на увагу.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді:
Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин