ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 174/1104/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 р.
м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області

у складі головуючого
судді Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Савельєва С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду в м.
Вільногірську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Кримський
ТИТАН» філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат» про
визнання розпорядження недійсним та
стягнення моральної шкоди,

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним
позовом до ПрАТ «Кримський ТИТАН». Свої
вимоги мотивує тим, що з 8.00 год. 16.09.2013
року по 08.00 год. 17.09.2013 року працював у
відповідача охоронцем відомчої
охорони. Його робочим місцем був пост №
24. 28.09.2013 року він адміністрацією
відповідача був ознайомлений з
розпорядженням від 30.09.2013 року № 807 «Про
не нарахування та не виплату премії за
вересень 2013 року охороннику ВО ОСОБА_1».
Відповідно до вказаного розпорядження
він був позбавлений премії за основні
результати господарської діяльності
за вересень 2013 року, шляхом не
нарахування йому та не виплати
зазначеної премії. Підставою для
позбавлення його премії стало
порушення ним п.п. 2.1., 2.2, 2.16 «Робочої
інструкції охоронника ВО», п 2.2.2.
«Інструкції по охороні поста № 24 КПП ТП
ГТП», п. 3.1. підпункту (п) «Інструкції про
пропускний та внутрішньооб'єктовий
режим на ВГМК», а саме 16.09.2013 року в
період з 08 год. 57 хвл. по 09 год. 31 хвл.
відеоспостереженням встановлено, що
він, виконуючі свої службові обов'язки
по охороні поста № 24 (КПП ТП ГТП), не
виконав вимоги пропускного режиму, а
саме, при пересуванні працівників ГТП
ч/з КПП № 24 перевірку перепусток та
огляд сумок не здійснював.

Вважає, що вказана постанова має
бути скасована, оскільки не відомо чи
перелічені в розпорядженні Інструкції
були дійсні станом на 16.09.2013 року,
камера відеоспостереження встановлена
таким чином, що охоплювала тільки
прохід через прохідну КПП, однак в
проміжок часу з 08 год. 57 хвл. по 09 год. 31
хвл. позивач у відповідності по п. 2.16
«Робочої інструкції охоронника
відомчої охорони» затвердженої 29.04.2013
року генеральним директором філії
«ВГМК» ПрАТ «Кримський Титан»,
знаходився за робочим столом, та
перевіряв накладні на внутрішнє
переміщення матеріальних цінностей в
межах «ВГМК», в зазначений період часу
ним були перевірені перепустки у осіб,
які переміщували матеріальні цінності
та оформлені накладні внутрішнього
переміщення №№ 2923, 2925. Зйомкою камери
відеоспостереження не зафіксовано, що
позивач не виконував своїх обов'язків,
відповідач ознайомив позивача зі
спірним розпорядженням 28.09.2013 року, а
саме розпорядження датоване 30.09.2013
року, тобто фактично відповідач
ознайомив його з розпорядженням якого
ще станом на 28.09.2013 року не існувало.
Також в позовній заяві позивачем
обґрунтовується розмір моральної
шкоди в сумі 3000 грн.

У судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги та їх обґрунтування
підтримав у повному обсязі. Додатково
пояснив, що перепустки він перевіряв, а
сумки не оглядав, оскільки для цього
передбачено певний порядок. І взагалі
він, як охоронець, не має права оглядати
сумки.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити в
повному обсязі з тих підстав, які
вказані в позовній заяві. Додатково
суду пояснив, що позивач працював у
якості охоронника 16.09.2013 року, 30.09.2013
року було видано розпорядження, яким
позивача позбавлено додаткової
заробітної плати у вигляді премії за
вересень 2013 року за те, що він
неналежним чином виконував свої
обов'язки, а саме, не здійснював огляд
сумок та перевірку перепусток.
Фактично порушення обов'язків
позивачем не було, а розпорядження
складено з порушенням діючого
законодавства. Позивач ознайомився з
розпорядженням 28.09.2013 року, а датовано
воно 30.09.2013 року, отже, на час
ознайомлення позивача з
розпорядженням його не існувало, що
робить його недійсним. Позивач не
порушував трудових обов'язків, що
вбачається з копій журналу № 56 про
винос матеріальних цінностей, де
зазначено, що з 9 год. 00 хвл. до 9 год. 35
хвл. ОСОБА_1 оформлював перевірку
матеріальних цінностей. Крім того,
згідно витягу з постового журналу,
після закінчення його зміни у нього
зауважень не було. ОСОБА_1 є інвалідом,
потребує грошей на лікування, має
хорошу характеристику з місця роботи,
тому через позбавлення премії поніс
моральні страждання психологічного
типу. Моральну шкоду оцінює в 3 000 грн.

Представник відповідача позов не
визнав в повному обсязі, в його
задоволенні просив відмовити, суду
пояснив, що єдиним документом, який
регламентує питання преміювання є
нормативний документ, який розроблено
адміністрацією комбінату згідно з
профкомом і відповідно до ЗУ «Про
колективні договори та угоди» і який є
невід'ємною частиною колективного
договору. В Положенні про преміювання
написано за що не нараховується премія
і, що це оформлюється розпорядженням
директора по персоналу. Позбавлення
премії не є дисциплінарним стягненням,
відповідно до положень ст. 147 КЗпП, тому
застосування ст. 149 КЗпП, на яку
посилається представник позивача, є
необґрунтованим. Щодо дати
розпорядження та дати ознайомлення
ОСОБА_1 з розпорядженням, то - це
технічна помилка, оскільки відбулася
плутанина в його оформленні. Можливо це
пов'язано з тим, що позивач працює
позмінно. В тексті розпорядження є
посилання на розпорядження та
інструкції по комбінату, які на думку
адміністрації підприємства позивач
порушив. Оформлюючи матеріальні
цінності позивач міг та зобов'язаний
був також перевіряти перепустки.
Розпорядження, яке оспорюється, було
винесено по результатам
відеоспостереження та матеріалам
службової перевірки. Безпосередньо
свідком порушення ніхто не був. 16.09.2013
року представник охорони підприємства
прибув на пост № 24 о 14 год. 00 хвл., при
цьому йому не було відомо, що міститься
на відеозапису. Відеозапис дивиться
інший спеціаліст і він аналізується, як
правило, наступного дня. Наказу про
застосування системи відеонагляду на
підприємстві немає, однак відеонагляд
здійснюється не за робітниками
підприємства, а з метою запобігання
виносу матеріальних цінностей.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, оглянувши матеріали
цивільної справи, допитавши свідків,
оцінивши надані докази у їх сукупності
та взаємозв'язку, суд дійшов наступного
висновку.

Факт того, що позивач
знаходиться у трудових відносинах з
відповідачем сторонами не
заперечується та підтверджується
матеріалами справи.

Те, що з 8.00 год. 16.09.2013 року по
08.00 год. 17.09.2013 року позивач працював у
відповідача охоронцем відомчої
охорони та його робочим місцем був пост
№ 24 сторонами також не заперечується.
На час розгляду справи позивач також
знаходиться у трудових відносинах з
відповідачем.

Той факт, що 28.09.2013 року
позивач був ознайомлений з
розпорядженням від 30.09.2013 року № 807 «Про
не нарахування та не виплату премії за
вересень 2013 року охороннику ВО ОСОБА_1»
сторонами не заперечується та
підтверджується матеріалами справи. З
вказаним розпорядженням позивач був не
згоден.

Вказане розпорядження
датовано 30.09.2013 року і з його тексту
вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги
п.п. 2.1., 2.2, 2.16 «Робочої інструкції
охоронника ВО», п. 2.2.2. «Інструкції по
охороні поста № 24 КПП ТП ГТП», п 34.3.
«Інструкції по організації та несенню
кураульної служби ВО», п. 3.1 підпункту
(п) «Інструкції про пропускний та
внутрішньообєктовий режим на ВГМК».
Керуючись «Полодженням про
преміювання робітників комбінату за
основні результати господарської
діяльності за місяць», за невиконання
вимог вказаних вище Інструкцій
охороннику ВО ОСОБА_1 премію за основні
результати господарської діяльності
за вересень 2013 року не нараховувати та
не виплачувати. Розпорядження
підписано директором по персоналу та
соціальним питанням. Зі змістом
розпорядження від 30.09.2013 року ОСОБА_1
ознайомився 28.09.2013 року і з ним не
згоден (а.с. 4).

ОСОБА_1 є інвалідом третьої
групи за загальним захворюванням (а.с.
5).

З тексту характеристики від
06.06.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 працює
на комбінаті з 21.09.2001 року, порушень
трудової дисципліни не мав (а.с. 6).

З рапорту начальника
караулу ОСОБА_6 вбачається, що за час
чергування з 8 год. 00 хвл. 16.09.2013 року до 8
год. 00 хвл. 17.09.2013 року на п. 24 (КПП ГТП), на
якому службові обов'язки виконував
ОСОБА_1, в період з 8 год. 57 хвл. до 9 год. 31
хвл. по відеоспостереженню
встановлено, що пропускний режим на КПП
не здійснювався, тобто на територію
через КПП люди зайшли не пред'явивши
перепустки, виходили з території без
огляду сумок та перепусток, чим ОСОБА_1
порушив Наказ № 34 від 08.02.2012 року (а.с.
24).

З рапорту ОСОБА_6 вбачається,
що 17.09.2013 року о 8 год. 05 хвл. охороннику
ВО ОСОБА_1 по телефону було
запропоновано подати письмові
пояснення по виявленим порушенням.
Охоронник ОСОБА_1 від дачі письмових
пояснень відмовився, посилаючись на
погане самопочуття, а також те, що
порушень за час чергування у нього
немає (а.с. 25).

З рапорту помічника
начальника караулу ОСОБА_7 від 17.09.2013
року вбачається, що згідно
відеоспостереження на п. 24 (КПП ГТП),
обов'язки на посту виконував ОСОБА_1,
було встановлено, що в період з 8 год 51
хвл. до 9 год. 31 хвл. 16.09.2013 року
пропускний режим на цьому посту не
здійснювався. Охоронник пояснення
писати відмовився, посилаючись на те,
що ніяких порушень пропускного режиму
не було і він себе погано почуває. При
телефонній розмові з ОСОБА_1 ОСОБА_7 був
присутній особисто (а.с. 26).

З рапорту техніка
аналітичного бюро ОСОБА_8 вбачається,
що за час його чергування з 8. год. 00 хвл.
16.09.2013 року до 8 год. 00 хвл. 17.09.2013 року на
п. 24 (КПП ГТП) ним виявлено порушення
контрольно-пропускного режиму.
Охоронець о 8 год. 57 хвл. впустив 4 особи
та 2 особи випустив, а також з 9 год 22 хвл.
до 9 год. 35 хвл. знаходився в постовому
приміщенні і при цьому вийшло
п'ятнадцять осіб без огляду сумок і
перепусток. Це зафіксовано на камеру,
повідомлено начальника караулу (а.с. 27).

Згідно п. 2.1 «Робочої
інструкції охоронника відомчої
охорони», охоронник має добросовісно
відноситися до виконання службових
обов'язків передбачених цією робочою
інструкцією, забезпечуючи тим самим
охорону поста комбіната відповідно з
інструкціями, які діють на
підприємстві. Згідно п. 2.2 охоронник
виконує накази та розпорядження по
комбінату, розпорядження по
підрозділу, розпорядження керівника
підрозділу (письмові та усні). Правила
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства. Згідно п. 2.16 під час
охорони стаціонарних об'єктів, на яких
встановлено пропускний режим (КПП),
пропускає співробітників,
відвідувачів, автомобільний та інші
види транспорту через прохідні
(проїздні) у встановленому порядку,
згідно діючих на підприємстві
перепусток. Звіряє відомості у
супровідних документах (матеріальних
пропусках) з фактичною наявністю
вантажів, а також їх відповідність
затвердженим на підприємстві зразкам,
підписує та проводить реєстрацію в
спеціальних журналах ввезення-вивоза,
внесення-винесення матеріальних
цінностей (а.с. 7,8).

Із зазначеною Інструкцією
позивач був ознайомлений особисто під
підпис 01.05.2013 року (а.с. 45).

Згідно п. 2.2.2 «Інструкції з охорони КПП
(транспортного підприємства ГТВ) (пост
№ 24)» при проході працівника на об'єкт
по постійній чи тимчасовій перепустці
необхідно звірити фотокартку з особою
пред'явника, впевнитися в правильності
оформлення перепустки, при
необхідності узяти перепустку в руки.
Прохід по разових перепустках
дозволяється тільки за пред'явленням
паспорту або іншого документу, який
посвідчує особу. При цьому від разової
перепустки відривається контрольний
талон. При випуску з території (об'єкту)
разові перепустки відбираються
охоронником і здаються начальнику
команди разом з контрольними талонами
(а.с. 46-48).

Пунктом 34.3 «Інструкції по організації
та несенню караульної служби ВО
Вільногірського ГМК», яка введена в дію
Наказом від 10.04.2006 року № 194 (а.с. 49), при
проході робітників та службовців на
підприємство (підрозділ) або виході з
нього по постійним та тимчасовим
перепусткам, перевіряти печатку,
підпис, встановлені шифри, звірити
фотографію на перепустці з особою
пред'явника перепустки, переконавшись
у правильності перепустки, вручити
власникові та пропустити (випустити)
його на об'єкт (з об'єкту).

Згідно п. 3.1 підпункту (п) «Інструкції
про пропускний та внутрішньооб'єктовий
режим на ВГМК», яка введена в дію
Наказом від 08.02.2012 року за № 34 (а.с. 33),
на прохідній ГТП - пропускна система на
КПП № 24 забезпечується охоронним
відеоспостереженням. Режим роботи КПП -
цілодобово. Вхід-вихід робітників
комбінату по перепусткам (а.с. 35 зв).

Із зазначеною Інструкцією позивач був
ознайомлений особисто під підпис
14.02.2012 року (а.с. 32).

Пункти 2.4 та 2.5 «Посадової
інструкції техніку аналітичного бюро
відділу економічної безпеки»
передбачають, що він здійснює контроль
за порядком допуску на територію філії
«ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН»
робітників та відвідувачів, за
пересуванням транспортних засобів на
території, а також за складуванням,
збереженням продукції та інших
товарно-матеріальних цінностей з
використанням технічних засобів
відділу. У випадку виявлення за
допомогою систем відеоспостережння
порушень пропускного та
внутрішньооб'єктовий, негайно інформує
керівника аналітичного бюро (а.с. 21).

Як пояснив представник
відповідача в судовому засіданні,
будь-яких нормативних документів, які
регулюють порядок здійснення
відеоспостереження на території
підприємства немає. Про те, що
встановлені камери відеоспостереження
співробітникам підприємства відомо і
про це на стінах розміщені відповідні
попередження. Будь-яких скарг з цього
приводу не надходило. Спостереження
здійснюється виключно з метою
забезпечення збереженням продукції та
інших товарно-матеріальних цінностей.
Виходячи з викладеного вище, суд не
може прийняти до уваги твердження
представника позивача про те, що
відеоспостереження на підприємстві
здійснюється з порушенням вимог
діючого законодавства. Крім того,
питання законності відеоспостереження
взагалі не є предметом даного судового
розгляду.

Згідно п. 12 «Положення про
преміювання працівників комбінату за
основні результати господарської
діяльності за місяць» працівникам, які
допустили порушення або недогляд, які
наведені в додатку 5 до «Положення…»
премія не нараховується та не
виплачується повністю або,
нараховується та виплачується
частково. Ненарахування та невиплата
премії повністю або нарахування та
виплата премії частково провадиться за
місяць, у якому були скоєні або
виявлені порушення, недогляди у роботі,
але не пізніше шести місяців із дня
скоєння правопорушення або недогляду
(а.с. 30).

Згідно п. 16 Положення, не
нарахування та невиплата премії
працівникам повністю або нарахування
та виплата премії частково
здійснюється робітникам, зокрема, на
підставі розпорядження по комбінату за
підписом директора з персоналу та
соціальних питань

(а.с. 31).

Відповідно до «Переліку
порушень та недоглядів…», премія не
нараховується або нараховується
частково за невиконання наказів та
розпоряджень по комбінату (а.с. 93).

При цьому представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що порядок винесення
розпоряджень про позбавлення премії
докладно не врегульовано і воно
виноситься в порядку, передбаченому
Положенням про преміювання.

Оскільки Колективний
договір, Інструкції і Накази є чинними,
не оскаржені і не скасовані до
теперішнього часу, позивач, як і інші
особи, на яких їх дія розповсюджується,
зобов'язані їх виконувати і
дотримуватись у точній відповідності
до їх змісту.

З копії журналу № 56 виносу
матеріальних цінностей через КПП № 24
вбачається, що о 9 год. 00 хвл. та о 9 год 25
хвл. ОСОБА_1 оформлював винос
матеріальних цінностей з території
підприємства (а.с. 59-60).

Згідно запису в постовому
журналі приймання-здачі змін № 24,
зауважень до позивача не було (а.с. 61-63).
В зв'язку з цим представник відповідача
в судовому засіданні заявив, що про те,
що камера зафіксувала порушення
пропускного режиму особі, яка приймала
зміну, ще не було відомо.

Те, що позивач страждає
певними хронічними захворюваннями
підтверджують копії медичних
документів, долучених до справи (а.с.
64-66, 72).

З довідки за № 247 від 04.12.2013
року вбачається, що відеозапис за 16.09.2013
року не зберігся (а.с. 70).

Допитана в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_9, яка є
дружиною позивача та перебуває з
відповідачем у трудових відносинах,
показала, що 16.09.2013 року ОСОБА_1 був на
роботі, почував себе погано, у нього
була температура. Коли він дізнався про
розпорядження про позбавлення премії,
то нервував, ночами не спав. Його на 100 %
позбавили премії. До підприємства для
скасування розпорядження не звертався.
Стан здоров'я у нього поганий, оскільки
він переніс інсульт.

Після 16.09.2013 року він
захворів і з 20.09.2013 року був на
лікарняному, вийшов на роботу 28.09.2013
року, тоді йому зачитали розпорядження
про позбавлення премії. Через нервовий
зрив він в подальшому потрапив до
лікарні, у нього підвищився тиск. На
посту № 24 з лівого боку скляне вікно
постового приміщення перед прохідною і
там є квартирка. Фіксатора гальмування
на вертушці на посту № 24 немає. Зараз
журнали переміщення матеріальних
цінностей заповнюються у коридорі, щоб
було видно на камері, там стоїть стіл,
однак раніше його не було.

Свідок ОСОБА_10, суду
показала, що їй відомо, що ОСОБА_1
позбавили премії. Після 29 або 30 вересня
її попрохали зробити ОСОБА_1 укол,
оскільки йому було погано. Це була
магнезія, а інші ліки вона не пам'ятає,
оскільки свідок не є лікарем. З 14.10.2013
року він перебував у лікарні і вона з
чоловіком його відвідувала. Кілька
років тому він переніс інсульт, він
нервував і йому стало погано. Зі слів
позивача їй відомо, що він себе погано
почував у зв'язку із винесенням
розпорядження.

Свідок ОСОБА_11, показав, що
позивач хворів наприкінці вересня,
вони з ним часто спілкуються, свідку
відомо, що позивача позбавили премії.
ОСОБА_1 переніс інсульт і нервувати
йому не можна, оскільки у нього від
цього підвищується тиск. У середині
жовтня ОСОБА_1 потрапив на стаціонар.
Позивач до роботи ставиться
відповідально, дорожить роботою.

Свідок ОСОБА_6, яка є
начальником караулу, перебуває з
відповідачем у трудових відносинах,
показала, що зміна працювала з 8 год. 00
хвл. 16.09.2013 року до 8 год. 00 хвл. 17.09.2013
року. Вона провела інструктаж,
розставила людей на пости. ОСОБА_1 був
на посту № 24 на прохідній. По
закінченню робочої зміни технік
аналітичного бюро повідомив, що ОСОБА_1
порушив пропускний режим, сумки не
перевіряв, про це було написано рапорт.
Вона свідком цього не була, на посту є
відеоспостереження, запису вона не
бачила. Після закінчення зміни вона
зателефонувала ОСОБА_1 та
запропонувала з'явитися до караульного
приміщення, щоб написати пояснення,
однак він відмовився, посилаючись на
погане самопочуття. Свідок пояснила
ОСОБА_1, що згідно запису
відеоспостереження він допустив
порушення. З розпорядженням позивача
знайомив ОСОБА_12, однак ОСОБА_1
відмовився його підписати, не
погодився з ним. Потім підписав. 28.09.2013
року ОСОБА_1 був на зміні. 28.09.2013 року
розпорядження було надруковано, для
ознайомлення з ним передбачено три дні.

Свідок ОСОБА_13, який працює
техніком відеоспостереження, суду
показав, що він знаходився на своїй
зміні. 16.09.2013 року, о 8 год. 57 хвл. він
помітив по моніторах порушення
контрольно-пропускного режиму на посту
№ 24. Вийшло п'ятнадцять осіб без огляду
сумок і пропусків. Охоронець в цей час
знаходився у постовому приміщенні, що
він там робив свідку не відомо.
Помітивши порушення, свідок переглянув
архів та поставив до відома начальника
караулу, написав по цьому рапорт. Хто
був охоронцем свідку не відомо.
Стирання запису залежить від об'єму
пам'яті, коли вона наповнюється, то
відбувається стирання відеоархіву. На
теперішній час відеозапису немає.

Свідок ОСОБА_12, який
перебуває з відповідачем у трудових
відносинах, показав, що 28.09.2013 року
начальник караулу передала йому
розпорядження про позбавлення премії,
щоб ознайомити з ним ОСОБА_1 Свідок дав
йому прочитати розпорядження і той
попросив його копію. Спочатку ОСОБА_1
відмовився підписати розпорядження, а
потім його підписав. Особисто свідку
щодо факту порушення нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_14, допитаний за
клопотанням відповідача, показав, що
йому нічого не відомо щодо порушення
ОСОБА_1 контрольно-пропускного режиму.

Згідно листа від 13.01.2014 року
за вих. № 01.28/235, пропускна система на
прохідній ГТП КПП № 24 забезпечується
охоронним відеоспостереженням,
турнікет не регламентовано. На час
надання довідки запорний механізм на
турнікеті встановлено (а.с. 94).

В процесі судового розгляду
знайшло своє підтвердження те, що
позивача позбавлено 100% виробничої
премії за вересень місяць 2013 року.

З пояснень свідків,
представника відповідача та самого
позивача випливає, що на посту № 24 є
постове приміщення, вертушка. Якщо
постовий знаходиться у постовому
приміщенні, то він може контролювати
через квартирку у склі переміщення
осіб через КПП, може перевірити
перепустку, а щоб оглянути сумку, то він
має вийти з постового приміщення. Коли
охоронець знаходиться у постовому
приміщенні, то його на камері
відеоспостереження не видно.

Згідно зі ст. 10 ЦПКУ, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У відповідності до ст.ст. 10-12
КЗпП України правовідносини між ПрАТ
«Кримський ТИТАН» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» і трудовим колективом, від
імені якого виступає профспілкова
організація, врегульовані Колективним
договором з численними Додатками до
нього.

Відповідно до ст. 18 КЗпП України
положення колективного договору
поширюються на всіх працівників
підприємства, установи, організації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату
праці», ст. 94 КЗпП України заробітна
плата - винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

У відповідності із ч. 2 ст. 233 КЗПП
України, у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Приписами ст. 15, ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про оплату праці» визначено,
що форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, схеми
посадових окладів, умови запровадження
та розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Працівник має право на оплату своєї
праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України,
якою передбачено, що форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, ставки, схеми посадових
окладів, умови запровадження та
розмірі надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами,
установами, організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

Частина 2 ст. 2 Закону України
«Про оплату праці» та Інструкція зі
статистики заробітної плати (Наказ
Держкомстату від 13.01.2004, № 5 «Про
затвердження Інструкції зі статистики
заробітної плати») визначає структуру
додаткової заробітної плати, що
включає доплати, надбавки, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій, виробничі премії
належать до додаткової заробітної
плати.

Крім того, відповідно до п. 2.2.
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року №5 премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій
відносяться до додаткової
заробітної плати, а тому премія за
вересень 2013 року повинна була
нараховуватись одночасно з
нарахуванням заробітної плати. Отже
премія є составною частиною заробітної
плати.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до ст. 147 КЗпП
України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки один з видів
стягнення: догана або звільнення.
Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення. Вказаною статтею не
передбачено позбавлення виробничої
премії, як заходу дисциплінарного
впливу.

Виходячи з цього, суд приходить до
висновку, що позбавлення премії не є
дисциплінарним стягненням, а є
стягненням за невиконання Інструкцій з
внутрішнього трудового розпорядку, що
відповідає Колективному договору ПрАТ
«Кримський ТИТАН» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат», вищевказаним Положенню та
Переліку. Положення ст.ст. 147, 149 КЗпП
України в даному випадку не можуть бути
застосовані, оскільки не регулюють
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Проаналізувавши зміст спірного
розпорядження, суд дійшов висновку, що
позивача позбавлено премії за те, що
він не перевіряв перепустки та не
здійснював догляд сумок робітників,
які проходили через КПП, в період з 8
год. 57 хвл. до 9 год. 31 хвл. 16.09.2013 року,
тобто порушив положення цілої низки
Інструкцій, які діють на підприємстві.
Однак жодне положення Інструкцій,
зміст яких проголошувався в судовому
засіданні, не передбачають обов'язку
охоронника ВО оглядати сумки осіб, які
входять або виходять через КПП. При
цьому суд також враховує пояснення
представника відповідача в судовому
засіданні про те, що сумки охоронці ВО
перевіряють за умови добровільної
згоди робітників, а якщо виникає якась
підозра, то мають викликати органи
внутрішніх справ. Виходячи з цього суд
приходить до висновку, що до обов'язків
ОСОБА_1 як охоронця ВО, не входив огляд
сумок, оскільки позивач не входить до
кола осіб, які законом наділені
відповідними повноваженнями. В зв'язку
з чим цими діями він не допустив
недотримання і невиконання Інструкцій,
однак це стало однією з підстав
притягнення його до відповідальності у
вигляді позбавлення премії. Виходячи з
цього, відповідач не мав правових
підстав для притягнення за це позивача
до відповідальності.

Що стосується того, що позивач не
перевіряв перепустки, то слід
зазначити наступне.

Спірне розпорядження було
винесено по результатам
відеоспостереження та на підставі
матеріалів службової перевірки. Однак
вказаний відеозапис на час розгляду
справи не зберігся, що підтверджується
відповідною довідкою та сторонами не
заперечується. Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_13, який працює
техніком відеоспостереження на філії,
пояснював, що він бачив по монітору, що
сумки у людей, які входили та виходили,
не оглядалися, перепустки вони не
показували, охоронець в цей час
знаходився у постовому приміщенні
посту № 24, що він робив у постовому
приміщенні свідок не бачив.

Отже, доводи позовної заяви про те, що в
проміжок часу з 08 год. 57 хвл. по 09 год. 31
хвл. позивач знаходився у постовому
приміщенні та перевіряв накладні на
внутрішнє переміщення матеріальних
цінностей в межах «ВГМК»,
підтверджується поясненнями свідка та
копією журналу № 56 виносу матеріальних
цінностей через КПП № 24. Вказані
обов'язки також покладено на нього п.
2.2.9 відповідної Інструкції (а.с. 47).

Однак до пояснень свідка ОСОБА_13
щодо того, що люди, які проходили через
КПП перепустки не показували, суд
відноситься критично, оскільки вони не
підтверджені іншими достатніми,
належним та допустимими доказами.
Також суд не може прийняти до уваги
показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12, а
також складені ними рапорти, оскільки
вказані особи не були безпосередніми
свідками події, відеозапису не бачили.

Оцінивши усі надані докази в їх
сукупності та взаємозв'язку,
враховуючі конкретні обставини справи,
суд дійшов висновку, що застосоване до
позивача стягнення у вигляді
позбавлення премії за вересень 2013 року,
є не правомірним і незаконним.
Враховуючи також, що стягнення, яке
було накладено на позивача ОСОБА_1, не є
дисциплінарним стягненням та порядок
накладення такого стягнення
відповідними нормативними актами не
регламентовано, однак сторонами не
заперечується, що відповідач ознайомив
позивача зі спірним розпорядженням
28.09.2013 року, а саме розпорядження
датоване 30.09.2013 року, тобто фактично
відповідач ознайомив ОСОБА_1 з
розпорядженням якого ще станом на
28.09.2013 року не існувало. Посилання
представника відповідача на те, що це
помилка виконавців і пов'язано з
позмінним графіком роботи позивача
доводів, викладених в позовній заяві не
спростовують. Таким чином,
встановивши безпідставність
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, суд
вважає за необхідне визнати недійсним
спірне розпорядження.

Визнаючи недійсним розпорядження ПрАТ
«Кримський ТИТАН» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» від 30.09.2013 року № 807 «Про не
нарахування та не виплату премії за
вересень 2013 року охороннику ВО ОСОБА_1»,
суд, враховуючі положення ч. 2 ст. 2 ЗУ
«Про оплату праці», п 2.2 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, вважає за необхідне поновити
право ОСОБА_1 на отримання щомісячної
премії за вересень 2013 року та
зобов'язати ПрАТ «Кримський ТИТАН»
філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат»
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію
за основні результати господарської
діяльності за вересень 2013 року.

Вирішуючи спір в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з доведеності моральних
страждань позивача в зв`язку із
порушенням його законних прав,
спричинення діями відповідача
позивачу моральної шкоди і наявності у
зв'язку з цим підстав, передбачених ст.
237-1 КЗПП України, для відшкодування
моральної шкоди. Притягнення позивача
до відповідальності у вигляді
позбавлення премії завдало йому
моральних страждань, що принизило його
честь і гідність.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_1 моральної шкоди.

У пункті 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за
наявності порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, зокрема,
невиплати належних йому грошових сум,
яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до практики Європейського
суду з прав людини в справах: Гольм
проти Швеції від 25 жовтня 1993 року,
Мельниченко проти України від 19
жовтня 2004 року, встановлено, що
вчинення неправомірних дій вже є
підтвердженням завдання моральної
шкоди.

Розмір моральної
шкоди має бути визначений судом з
урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03. 1995 року, з подальшими змінами «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних
страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин.

Виходячи з викладеного вище, беручи до
уваги конкретні обставини по справі,
невиплату позивачеві належних йому
сум, що призвело до моральних
страждань, характер і тривалість
моральних страждань позивача,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди 200 грн. та позов
задовольнити частково.

Судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп., відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України та Закону
України «Про судовий збір» покласти на
ПрАТ «Кримський ТИТАН» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат».

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60-63, 209, 212-215, 218, 223
ЦПКУ, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати недійсним розпорядження ПрАТ
«Кримський ТИТАН» філії
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» від 30.09.2013 року № 807 «Про не
нарахування та не виплату премії за
вересень 2013 року охороннику ВО ОСОБА_1»

Зобов'язати ПрАТ «Кримський ТИТАН»
філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат»
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію
за основні результати господарської
діяльності за вересень 2013 року.

У відшкодування моральної шкоди
стягнути з ПрАТ «Кримський ТИТАН»
філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою
ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, в рахунок
відшкодування моральної шкоди 200 грн.
без урахування податку на доходи та
обов'язкові збори.

Стягнути з ПрАТ «Кримський ТИТАН»
філії «Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат»
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через
Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Вільногірського міського суду
І.А.Ілюшик