Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/274/14
Головуючий у 1 інстанції: Круговий В.О.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Великобілозерського районного суду
Запорізької області від 12 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приображенське»,
третя особа: відділ Державного
земельного агентства у м.Енергодарі
про визнання правочину недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ТОВ відповідальністю
«Приображенське», третя особа: відділ
Державного земельного агентства у
м.Енергодарі про визнання правочину
недійсним та застосування наслідків
недійсності правочину.

В позові зазначала, що вона є власником
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
площею - 7,44 га., розташованої на
території Червоної сільської ради
Великобілозерського району
Запорізької області.

02 січня 2008 року між нею та ТОВ
«Приображенське», було укладено
правочин - Договір оренди землі. За
умовами договору, нею передано ТОВ
«Приображенське» у строкове платне
користування для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
належна їй земельна ділянка, площею 7,4400
га, строком на п'ять років.

Вона розраховувала, що 02.01.2013 року
закінчується термін дії укладеного
Договору, та з весни 2013 року, вона
матиме право (на власний розсуд)
розпоряджатися своєю земельною
ділянкою.

Влітку 2012 року, намагаючись з'ясувати:
яким чином відбудеться повернення
орендованої відповідачем їй земельної
ділянки, з'ясувалось, що договір діє по
травень 2014 ріку тому, що відлік строку
оренди розпочинається з дня державної
реєстрації договору, яка була
здійснена лише в травні 2009 році, а
враховуючи специфіку
сільськогосподарського виробництва
повернення їй орендованої земельної
ділянки відбудеться після збору врожаю
2014 року. Свій примірник Договору вона
отримала влітку 2012 року і дізналася, що
Договір зареєстровано у
Великобілозерському районному відділі
земельних ресурсів 15 травня 2009 року.
Вказаний договір є чинним до 15 травня
2014 року, строк оренди подовжений
всупереч її волі на півтора роки.

Укладаючи договір вона був впевнена в
тому, що надає земельну ділянку в
оренду на визначений строк - п'ять років
адже вона планувала з весни 2013 року
обробляти належні її родині землі
самостійно. В порушення вимог ст.. 15
Закону України «Про оренду землі» в
договорі відсутні істотні умови
договору, такі як «умови передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки»,
а також не визначені умови збереження
стану об'єкту оренди визначені ст. 25,36,37
Закону України «Про охорону земель».
Крім того вказана в договорі орендна
плата є нижчою ніж встановлено Указами
Президента від 02.02.2002 року №92 та від
19.08.2008 року №725.

Посилаючись на викладені обставини,
просила суд визнати недійсним
(нікчемним) договір оренди землі,
укладений 02 січня 2008 року між ОСОБА_3 та
ТОВ «Приображенське» та
зареєстрований 18 травня 2009 року у
Великобілозерському районному відділі
Запорізької регіональної філії Центру
Державного земельного кадастру під №
04.09.267.00049. Зобов'язати ТОВ
«Приображенське» у десяти денний
термін з дня набрання чинності
прийнятого судового рішення передати
за актом - прийому передачі ОСОБА_3
земельну ділянку площею 7,4400 га.,
розташовану на території Червоної
сільської ради, Великобілозерського
району Запорізької області у стані
придатному для використання. Стягнути
на її користь з ТОВ «Приображенське»
понесені нею судові витрати на оплату
судового збору в сумі 114,71 гривень.

Рішенням Великобілозерського
районного суду Запорізької області від
12 листопада 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що відповідно до
Державного акту позивач має у
приватній власності земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 7,44 га, розташованої на території
Червоної сільської ради
Великобілозерського району
Запорізької області, яку 02.01.2008 року
передала відповідачу в оренду
відповідно до договору оренди землі,
який 15 травня 2009 року зареєстрований у
Великобілозерському районному відділі
земельних ресурсів.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої
інстанції, виходив із відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог та дійшов висновку про
те, що під час укладення оспорюваного
договору оренди земельної ділянки було
дотримано та погоджено всі істотні
умови, передбачені Законом України "Про
оренду землі" у редакції, яка була
чинна на момент укладення та
реєстрації договору.

Колегія суддів погоджується із
зазначеними висновками з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що як
на підставу позову про визнання
недійсним договору оренди землі,
позивач посилається на порушення вимог
ст. 15 Закону України "Про оренду землі"
при укладенні такого договору.

Частиною 3 ст. 792 ЦК України передбачено,
що відносини щодо найму (оренди)
земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України та ч. 1 ст.
20 Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації, після чого він
відповідно до ст. 18 цього Закону
набирає чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
ст. ст. 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 Закону
України "Про оренду землі").

Проте, статтею 15 Закону України "Про
оренду землі" в редакції на час
підписання сторонами договору оренди
землі 02 січня 2008 року не було
передбачено необхідності зазначення в
договорі оренди умов передачі в
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки.

Зміни до ст. 15 Закону України "Про
оренду землі", якими було передбачено
необхідність зазначення в договорі
оренди землі такої умови, внесено
Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву" від 16 вересня 2008
року № 509-VI, який набрав чинності 14
жовтня 2008 року, тобто після підписання
сторонами договору оренди землі і
погодження ними його умов.

Суд повно і всебічно дослідив
обставини справи, доводи та
заперечення сторін, дав належну оцінку
всім наданим суду доказам і дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позову, оскільки зазначені
позивачем істотні умови, такі як не
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини і умови
передачі земельної ділянки у заставу
та внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки на час
укладення договору не були передбачені
чинною редакцією Закону України "Про
оренду землі". Зміни до Закону України
"Про оренду землі", відповідно до яких
ст. 15 Закону було доповнено пунктами
щодо вказаних істотних умов, набрали
чинності на підставі Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву" від 16 вересня 2008
року. До реєстрації договору оренди та
під час його виконання позивач не
зверталася до відповідача з
пропозицією про внесення до договору
доповнень у зв'язку з внесенням змін до
ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Відмовляючи в позові в частині
відсутності в договорі оренди
земельної ділянки умов щодо не
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини, суд
дійшов правильного висновку про те, що
це не є підставою для визнання
договорів оренди недійсними, оскільки
враховуючи положення ст.11 Закону
України «Про оренду землі» ризик
випадкового знищення або пошкодження
об'єкта оренди несе орендодавець, якщо
інше не передбачено договором оренди
землі.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що на протязі тривалого
часу умови договору оренди
виконувалися добросовісно
орендодавцем та з боку позивача ніяких
заперечень не було. Щорічно позивач
отримувала орендну плату, не
заперечувала проти отримання орендної
плати і ці обставини підтверджують
волевиявлення сторін.

Зважаючи на викладене рішення суду
відповідає матеріалам справи та
закону. Колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Великобілозерського районного
суду Запорізької області від 12
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: