№ справи:106/5827/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Ружицька Т.В. №
провадження:22-ц/190/634/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Даніла Н. М.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Даніла Н.М.
суддів:Куриленка О.С., Онищенко Т.С. при
секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та застосування наслідків
нікчемної угоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Євпаторійського міського суду
АР Крим від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
договору купівлі - продажу недійсним та
застосування наслідків нікчемної
угоди, мотивуючи тим, що відповідно
договору дарування частки квартири від
30 вересня 2003 року вона є власником 6/10
часток квартир АДРЕСА_1; зазначені
частки квартир були їй подаровані
ОСОБА_7, який зареєстрований та мешкав
до середини 2012 року у АДРЕСА_2. У зв'язку
з тим, що з кінця 2011 року відносини з
ОСОБА_7 у неї погіршилися, він
самовільно зайняв частку квартири
ОСОБА_6 та став проживати разом з
співмешканкою та її дітьми,
посилаючись на те, що АДРЕСА_1 належить
йому на підставі договору
купівлі-продажу від 16 листопада 2007
року. Однак, зазначений договір
усупереч вимог закону укладений на
Першій Євпаторійській Товарній біржі,
тому просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 АР
Крим від 16 листопада 2007 року, укладений
між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та скасувати
право власності та реєстрації ОСОБА_7
на вказану квартиру.

Рішенням Євпаторійського міського
суду АР Крим від 27 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_6 надіслала до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування усіх обставин
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право
власності (у порядку приватизації)
належало 6/40 часток квартири АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування частки
квартири від 13 квітня 2001 року він
отримав від батьків - 3/10 часток спірної
квартири; а на підставі договору
дарування від 23 грудня 2002 року - від
брата ще 6/40 часток квартири, тобто,
всього йому належало 6/10 часток
квартири.

30 вересня 2003 року ОСОБА_7 подарував
ОСОБА_6, від імені якої діяла ОСОБА_9
(колишня дружина), 6/10 часток квартир
АДРЕСА_1, з надходженням обдарованій у
конкретне користування у житловому
будинку літер «Б» АДРЕСА_1-а: приміщення
№15 - коридор, 15-а, 16 - житлові кімнати,
житловою площею 32,8 кв.м; а також
приміщення №№11,12 - загального
користування із співвласником,
загальною площею 49,8 кв.м.

16 листопада 2007 року ОСОБА_7 купив у
ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 АР Крим; у його
конкретне користування надійшли
приміщення АДРЕСА_1 у житловому будинку
літ. «Б», 2 поверх, приміщення №13-а -
балкон, №№13,14 - житлові кімнати площею
26,2 кв.м; №№11,12 приміщення загального
користування; договір купівлі - продажу
був укладений на Першій Євпаторійській
Товарній біржі, реєстр № 777.

У подальшому ОСОБА_7 продав АДРЕСА_1
колишній дружині ОСОБА_9, уклавши
договір купівлі - продажу 30 вересня 2010
року на Товарній біржі «Біржа
Західно-Кримського регіону» з аукціону
відповідно до Протоколу №40.

Рішенням Євпаторійського міського
суду АР Крим від 11 червня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 05
листопада 2012 року, визнано недійсним
договір купівлі-продажу з аукціону
від 30 вересня 2010 року спірної АДРЕСА_1,
що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на
Товарній біржі; скасовано реєстрацію
права власності за ОСОБА_9 на квартиру
АДРЕСА_1 АР Крим.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_6
посилалася на недійсність угоди,
укладеної на товарній біржі, а крім
того, зазначала, що по оспорюваній
угоді ОСОБА_7 передані у власність
приміщення загального користування,
які належать їй.

Відповідно до вимог ст. 1 Протоколу
Європейської конвенції з прав людини і
основоположних свобод та ч. 1 ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу» біржовою операцією
визнається угода, яка в цілому
відповідає умовам: представляє собою
купівлю-продаж, поставку та обмін
товару, допущених до обороту на
товарній біржі, якщо її учасники є
членами біржі та якщо вона
зареєстрована на біржі не пізніше
наступного за укладеною угодою дня.

Угоди зареєстровані на біржі
не потребують нотаріального
засвідчення. На підставі ч.4 ст. 15 ЗУ
«Про товарну біржу» угода вважається
укладеною з моменту її реєстрації на
біржі.

В той же час, відповідно до положень
частини 2 статті 55 Закону України «Про
нотаріат», частини 2 статті 182
Цивільного кодексу України, статті 657
ЦК України правочини щодо нерухомості
підлягають саме нотаріальному
посвідченню і державній реєстрації.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про визнання угод
недійсними" від 28 липня 1978 року N3, з
підстав недодержання нотаріальної
форми визнаються недійсними тільки ті
угоди, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання, застави, купівлі -
продажу, в тому числі при придбанні на
біржових торгах, міни або дарування
жилого будинку (квартири) чи його (її)
частини.

Тобто, договір, який оспорюється
ОСОБА_6, є нікчемним.

Разом з тим, відмовляючи у задоволені
позову, суд цілком вірно посилався на
недоведеність факту порушення прав
позивачки та необхідність їх
поновлення обраним позивачкою
способом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України
передбачено право кожної особи на
звернення до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

ОСОБА_6 не є стороною у
договорі купівлі - продажу від 16
листопада 2007 року, тому не має право
заявляти вимогу щодо визнання його
недійсним, а вимоги позивачки,
викладені в позовній заяві і
обґрунтовані недійсністю договору
купівлі - продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
фактично зводяться до відновлення
права власності сторонньої людини -
ОСОБА_8

При цьому, у позовній заяві
відповідачем зазначено лише одну
сторону договору - ОСОБА_7, ОСОБА_8 у
справі у якості відповідача не
зазначена.

Судом першої інстанції ретельно
досліджені доводи позивачки про те, що
договір купівлі - продажу від 16
листопада 2007 року укладено без
урахування її інтересів, а саме: права
користування приміщеннями загального
користування та цілком вірно
зазначено, що квартири АДРЕСА_1 є
окремими, але первісно були кімнатами у
квартирі загального заселення, тому
приміщення № 11 та № 12 є приміщеннями
загального користування і не можуть
бути передані у власність будь - кому із
власників квартир.

Погоджується колегія суддів і з
висновками суду про те, що технічна
невідповідність у правовстановлюючих
документах власників квартир ( ОСОБА_6
значиться власником 6/10 часток АДРЕСА_1,
а ОСОБА_7 - АДРЕСА_1) не має правового
значення для вирішення спору, оскільки
порядок користування квартирами
АДРЕСА_1, склався ще до приватизації
квартир, а приватизація спірних
квартир у частках не суперечила
вимогам діючого на час приватизації
законодавства.

З огляду на наведене, враховуючи вимоги
частини 1 статті 11 ЦПК України, якою
передбачено розгляд судом справ не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог, колегія суддів вважає, що
зроблені судом висновки достатньо
мотивовані, обставини справи
встановлені повно, наданим сторонами
доказам в рішенні дана належна оцінка
згідно положень ст. 212 ЦПК України.

Доводи скарги про те, що суд першої
інстанції не повно, всебічно і
об'єктивно перевірив обставини справи
не відповідають дійсності.

Додаткових доказів, які б
спростовували правильність зроблених
судом висновків позивачем та його
представником суду апеляційної
інстанції не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять безумовних правових підстав
для скасування рішення.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, відповідає
принципам розумності та
справедливості, ухвалено з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, ґрунтуючись на усесторонньому,
повному, об'єктивному розгляді в
судовому засіданні всіх обставин
справи в їх сукупності і підстав для
його скасування не має.

Слід однак зазначити, що суд
першої інстанції помилково послався на
пропуск позивачем строку позовної
давності, що у відповідності до ч.4 ст.267
ЦК України, на думку суду, є підставою
для відмови у задоволені позову.

Разом з тим, застосування зазначеної
норми можливе лише при наявності
порушення прав особи.

Суд дійшов висновку про недоведеність
та безпідставність позовних вимог про
порушення спадкових прав позивача,
тому посилання суду на пропуск строку
позовної давності є зайвим, та таким, що
підлягає виключенню з мотивувальної
частини рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319
Цивільного процесуального кодексу
України колегія суддів судової палати
з цивільних справ, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Євпаторійського міського суду
АР Крим від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Судді: