Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1021/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2014 року Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого Голованя А.М.

суддів:
Черниш Т.В., Карпенка О.Л.

при
секретарі Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградаської області від 04
лютого 2014 року, за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором і

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 30 травня 2007 року між
банком і ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, згідно з яким остання отримала
у кредит 2600 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, за умови сплати 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

На порушення вимог ст. ст. 526, 527, 530
ЦК України та умов кредитного договору
відповідач, взятих за цим договором
зобов'язань не виконала, у зв'язку з чим
станом на 31 липня 2013 року має
заборгованість у розмірі 26 288,47 грн., з
яких: 5995,65 грн.- заборгованість за
кредитом; 18 564,80 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом; 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1228,02
грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на наведене, позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у сумі 26 288,47 грн. та судові витрати.

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградаської
області від 04 лютого 2014 року позов
задоволено повністю, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
26 288,47 грн. заборгованості за кредитним
договором та судові витрати в розмірі
262,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
як незаконного і ухвалення нового
рішення про задоволення позову,
посилаючись на необгрунтованність
висновків суду. Зокрема, зазначає, що
суд не урахував, що відповідач не була
ознайомленою з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та не
застосував позовну давність.

ОСОБА_2, яка була належним чином
оповіщеною про час та місце розгляду
справи, що підтверджується відповідним
поштовим повідомленням, в судове
засідання апеляційного суду не
прибула. Про причини неявки суд не
повідомила.

Заслухавши доповідача,
заперечення представника ПАТ
«ПриватБанк» Бистрова С.О.,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та в межах позовних вимог,
відповідно до ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 30 травня 2007 року
між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем
укладений кредитний договір № б/н.,
згідно з яким останній отримав у кредит
2 600,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
за умови сплати 36 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на
те, що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві. (а.с.7)

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«Приватбанк» суд першої інстанції
виходив з того, що сторони уклали
кредитний договір б/н, відповідно до
якого відповідач отримала кредит у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом за користування кредитом.
Підстав для застосування позовної
давності судом не встановлено, ОСОБА_2
порушила умови кредитного договору,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яку необхідно стягнути з відповідача
на користь банку.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
лише частково.

Статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.
Початок перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Із змісту заяви позичальника
випливає, що строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії кредитної
картки. Обґрунтовуючи позов банк також
зазначив, що кінцевий термін
повернення кредиту та процентів
відповідає строку дії картки.(а.с.2)

Відповідно до п. 1.2 Умов і правил
надання банківських послуг, ці умови
регулюють відносини між банком та
клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг, вказаних в заяві.

Пунктом 9.12 цих Умов встановлено,
що договір діє упродовж 12 місяців з
моменту підписання, також передбачено
автоматичне пролонгування дії
договору на такий самий строк у разі,
якщо жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про зупинення договору.

При цьому п. 9.12 умов передбачає
автоматичне пролонгування не терміну
дії кредитного ліміту, який відповідає
строку дії карти визначеного у заяві, а
лише дії умов щодо надання банківських
послуг, які регулюють відносини між
банком та клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил
користування платіжною картою строк
дії карти зазначено на лицевій стороні
карти (місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця.

Водночас, із Правил
користування платіжною картою
випливає, що договір є чинним у межах
строку дії карти.

Судом встановлено та визнано
представником ПАТ «ПриватБанк» в
судовому засіданні, що строк дії карти
виданої 30 травня 2007 року було
визначено по березень 2009 року.

У зв'язку з тим, що 26.11.2007 року,
кредитний ліміт було збільшено до 6000
грн. банк видав ОСОБА_2 нову картку
НОМЕР_1 зі строком дії по березень 2013
року.

Пунктом 5.4 Правил користування
платіжною картою визначено, що строк
погашення процентів по кредиту
здійснюється щомісячно за попередній
місяць; строк погашення кредиту - в
повному обсязі, не пізніше останнього
дня місяця, зазначеного на платіжній
картці.

За змістом частини 4 та 5 статті 267
вказаного Кодексу сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові. Однак, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Таким чином, умовами договору
встановлено окреме самостійне
зобов'язання, яке деталізує обов'язок
боржника повернути проценти по кредиту
частинами (щомісячно), тому право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Боржник останній платіж з
погашення процентів по кредиту у
розмірі 409,50 грн. здійснила 26.07.2008 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у пункті 11 своєї постанови
від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове
рішення у цивільній справі»
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Таким чином, оскільки позовна
заява була подана банком 01.10.2013 року,
наступний платіж погашення процентів
по кредиту за попередній місяць липень
2008 року боржником у серпні 2008 року не
внесено, відповідач подав письмову
заяву про застосування позовної
давності (а.с. 38), поважних причин для
поновлення строку позовної давності
ПАТ КБ «ПриватБанк» не навів, то у суду
першої інстанції були всі підстави для
застосування наслідків спливу
позовної давності в цій частині вимог
та стягнення процентів по кредиту за
трирічний строк з 01.10.2013 року по 01.10.2010
року, виходячи із розрахунку ( 18564,80 грн.
- 7036,59 грн.)= 11 528,21 грн.

Отже, ураховуючи, що в частині
стягнення заборгованості за кредитом
5995,65 грн. рішення зміні не підлягає,
розмір заборгованості за кредитним
договором складає (11528,21 грн, + 5995,65 грн.) =
17 523,86 грн.

Згідно п. 8.8 Умов надання
банківських послу при порушенні
клієнтом строків платежів більш ніж 120
днів, боржник зобов'язаний сплатити
банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми
позову.

У зв'язку зі зміною розміру
заборгованості процентна складова
штрафу визначається з розрахунку (17523,21
х5%) :100= 875,19 грн.

Відповідно підлягає зменшенню і
вся сума заборгованості за кредитним
договором (17523,86 + 500 + 875,19= 18900,05) до 18 900,05
грн. та розмір судового збору до 189,00
грн.

Питання щодо застосування
строків позовної давності вирішено у
відповідності до правової позиції
викладеної в постановах Верховного
Суду України № 6-116 цс13 від 06 листопада
2013 року та № 6-14цс14 від 19 березня 2014
року.

За таких обставин рішення суду,
виходячи з положень п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підлягає зміні в частині
розміру сум, які підлягають стягненню з
боржника на користь кредитора за
кредитним договором та розміру судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградаської
області від 04 лютого 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» 18 900,05
грн. заборгованості за кредитним
договором, з яких: 5 995,65 грн.
заборгованість за кредитом, 11 528,21 грн.
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 875,19 грн. - штраф,
процента складова та судові витрати в
розмірі 189,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскарженим до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: