Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 116/6093/13-ц

Провадження № 2/116/68/14

24.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:
головуючого судді Паніної П.Є., при
секретарі Шляхтіної О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої
особи відділу Державної виконавчої
служби Сімферопольського району
Автономної республіки Крим про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що рішенням
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 22
жовтня 2010 року з ОСОБА_2 на її користь
стягнуто аліменти на утримання
неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
від усіх видів заробітку до досягнення
дитиною повноліття. Відповідач з 13
вересня 2010 року по 20 серпня 2013 року
аліменти не сплачував, тому позивач
просить стягнути неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі
81147,96 грн.

В судовому засіданні 24 січня 2014 року
представник позивача надала до суду
заяву про зменшення позовних вимог,
остаточно просить стягнути з
відповідача неустойку за прострочення
сплати аліментів в сумі 78706,47 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та
його представник позовні вимоги не
визнали, пояснили суду, що протягом
2010-2012 р.р. відповідач добровільно
надавав допомогу позивачу на утримання
неповнолітньої дитини як сам, так і
через батьків, у січні 2013 року дізнався
про пред'явлення виконавчого листа до
примусового виконання, з січня 2013 року
сплачує аліменти шляхом поповнення
карти позивача. Просили у позові
відмовити.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що рішенням
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 22
жовтня 2010 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання
неповнолітнього сина
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки
від усіх видів заробітку до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 13.09.2010
року. З матеріалів цивільної справи №
2-3255/10 вбачається, що 11.10.2010 року
позивачем ОСОБА_1 отримано виконавчий
лист за вказаним рішенням суду.
Постановою ВДВС Сімферопольського РУЮ
від 27.06.2012 року відкрито виконавче
провадження за примусовим виконанням
вказаного виконавчого листа.

Згідно з розрахунком заборгованості
від 27.08.2013 року, наданим відділом
Державної виконавчої служби
Сімферопольського районного
управління юстиції АР Крим,
заборгованість ОСОБА_2 за період з
вересня 2010 року по серпень 2013 року
становила 15593,69 грн.

22.01.2013 року ОСОБА_2 був попереджений
державним виконавцем про кримінальну
відповідальність за ст.164 КК України.

В судовому засіданні відповідач та
його представник посилалися на
добровільне виконання відповідачем
свого обов'язку по утриманню дитини до
січня 2013 року, але будь-яких доказів на
підтвердження заперечень проти
заявлених позовних вимог відповідач не
надав. В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 пояснив, що з січня 2013 року він
почав сплачувати аліменти шляхом
перерахування на картковий рахунок.
Зазначені відповідачем обставини
підтверджуються копія платіжних
квитанцій (а.с.43-46).

Відповідно до частини 4 статті 195 СК
України розмір заборгованості за
аліментами обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору - судом.

Даних про те, що відповідач не
погодився з визначеним державним
виконавцем розміром заборгованості у
сумі 15593,69 грн. та звернувся до суду з
питання визначення розміру аліментів,
відповідачем не надано.

Виходячи з наведеного, враховуючи дані
наданих відповідачем квитанцій, суд
вважає встановленим факт наявності
заборгованості по сплаті аліментів за
період з 13.09.2010 року по 20.08.2013 року на
день вирішення справи у розмірі 13398,69
грн. (15593,69-455-300-600-300- 550=13388,69 грн.)

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, викладених у п. 22 постанови від
15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

Будь-яких об'єктивних, належних та
допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, доказів на підтвердження того,
що несвоєчасна сплата присуджених за
судовим рішенням аліментів на
утримання малолітньої дитини мала
місце не з його вини, відповідач до суду
не надав.

Твердження відповідача, що
необізнаність про винесене судом
рішення про стягнення аліментів є
підставою для звільнення його від
відповідальності, не може бути
прийнято судом до уваги як таке, що не
засновано на нормах закону. У
протилежному випадку суд вдасться до
переоцінки обставин,які були предметом
дослідження за іншою справою з
винесенням рішення, яке набуло
законної сили.

При цьому право одержувача аліментів
на стягнення неустойки, передбачене ст.
196 СК України, не пов'язується з
дотриманням державним виконавцем норм
Закону України "Про виконавче
провадження", на яку посилався
відповідач як на підставу для відмови
ОСОБА_1 у позові. Доводи відповідача
щодо врахування дати звернення
виконавчого листа до виконання та
відкриття виконавчого провадження про
стягнення аліментів суд вважає
безпідставними, так як право
одержувача аліментів на стягнення
неустойки, передбачене ст. 196 СК
України, у випадках несвоєчасної
виплати присуджених за рішенням суду
аліментів виникає з часу набуття
рішенням законної сили та не
пов'язується з дотриманням державним
виконавцем норм Закону України «Про
виконавче провадження», з моментом
(часом) відкриття виконавчого
провадження, а також не залежить від
виклику боржника до виконавчої служби
і попередження його про наявність
заборгованості.

Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги те,
що відповідач був обізнаний про свій
обов'язок сплачувати аліменти з часу
ухвалення відповідного рішення суду,
тому право на отримання аліментів у
ОСОБА_1 виникло саме з набранням цим
рішенням законної сили, а відкриття
виконавчого провадження про стягнення
аліментів у 2012 році та явка відповідача
до державного виконавця у січні 2013 року
не позбавляє її права, передбаченого
ст. 196 СК України, на стягнення
неустойки, і таке право виникло з
моменту набуття цим рішенням законної
сили.

Виходячи з положень СК України
стосовно того, що аліменти
призначаються та виплачуються
(стягуються) щомісячно, суд виходить з
того, що за змістом ст. 196 СК України
пеня за прострочення сплати аліментів
починає нараховуватись з наступного
місяця за місяцем, у якому виникла
заборгованість, неустойка за
прострочення сплати аліментів
нараховується не на всю суму
заборгованості в арифметичній
прогресії, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за кожен день прострочення
без її накопичення в прогресії, сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості
платником аліментів у добровільному
порядку або на момент стягнення.

Таким чином, розмір неустойки повинен
нараховуватися не із загальної суми
основного боргу, а лише із суми боргу за
певний місяць. Загальний розмір пені
обчислюється шляхом складення
нарахованої неустойки (пені) за кожний
такий період. Це пов'язано з тим, що
відповідно до ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути притягнутий до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Пеня за один місяць прострочення
сплати аліментів становить 1% від
добутку простроченої суми аліментного
платежу за місяць та загальної
кількості днів прострочення.

Загальний розмір пені за прострочення
сплати аліментів є сумою пені,
нарахованої за кожен місяць періоду, у
якому було допущено прострочення
сплати аліментів.

Отже, для обчислення розміру неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
сума несвоєчасно виконаного
аліментного зобов'язання визначається
відповідно на 1 число місяця, який
слідує за місяцем, коли необхідно було
сплатити аліменти.

Така сума заборгованості помножується
на один відсоток (розмір пені) та на
кількість днів, які пройшли до
погашення заборгованості платником
аліментів або до пред'явлення позову
одержувачем аліментів, що в принципі
укладається у відповідну формулу:

N * 0,01 * X,

де N - заборгованість за попередній
місяць;

0,01 - 1 % від простроченої суми;

Х - загальна кількість днів
прострочення сплати аліментів.

При цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання
дитини і не з часу подання позовної
заяви про стягнення аліментів, а з часу
набрання рішенням суду про стягнення
аліментів законної сили, яке в силу ч. 5
ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України,
ст.14 ЦПК України є обов'язковим для всіх
органів державної влади та громадян і
підлягає виконанню на всій території
України. Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
вимоги закону та наведені загальні
правила щодо розрахунку неустойки
(пені) за прострочення сплати
аліментів, а також дані розрахунків
заборгованості позивача зі сплати
аліментів та періодичного її
погашення, що здійснені відповідачем,
розмір неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів їх платником ОСОБА_2
становитиме:

За вересень 2010 року заборгованість 217
грн. 65 коп.: починаючи з 01 жовтня 2010 року
по 01 листопада 2010 року - 217,65 грн. х 0,01 х
1064 дні = 2315,79 грн.;

За жовтень 2010 року заборгованість 362
грн. 75 коп.: починаючи з 01 листопада 2010
року по 01 грудня 2010 року - 362,75 грн. х 0,01 х
1033 дні = 3747,20 грн.;

За листопад 2010 року заборгованість 362
грн. 75 коп.: починаючи з 01 грудня 2010 року
по 01 січня 2011 року - 362,75 грн. х 0,01 х 1003 дні
= 3638,38 грн.;

За грудень 2010 року заборгованість 362
грн. 75 коп.: починаючи з 01 січня 2011 року
по 01 лютого 2011 року - 362,75 грн. х 0,01 х 972
дні = 3525,93 грн.;

За січень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 лютого 2011 року
по 01 березня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 941
дні = 4248,61 грн.;

За лютий 2011 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 березня 2011 року по
01 квітня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 913 дні =
4122,19 грн.;

За березень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 квітня 2011 року
по 01 травня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 882
дні = 3982,23 грн.;

За квітень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 травня 2011 року
по 01 червня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 852
дні = 3846,78 грн.;

За травень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 червня 2011 року
по 01 липня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 821 дні
= 3706,81 грн.;

За червень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 липня 2011 року
по 1 серпня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 791 дні
= 3571,36 грн.;

За липень 2011 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 серпня 2011 року по 01
вересня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 760 дні =
3431,40 грн.;

За серпень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 вересня 2011
року по 01 жовтня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х
729 дні = 3291,43 грн.;

За вересень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 жовтня 2011 року
по 01 листопада 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х 699
дні = 3155,98 грн.;

За жовтень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 листопада 2011
року по 01 грудня 2011 року - 451,50 грн. х 0,01 х
668 дні = 3016,02 грн.;

За листопад 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 грудня 2011 року
по 01 січня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 638 дні
= 2880,57 грн.;

За грудень 2011 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 січня 2012 року
по 01 лютого 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 607
дні = 2740,60 грн.;

За січень 2012 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 лютого 2012 року по 01
березня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 576 дні =
2600,64 грн.;

За лютий 2012 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 березня 2012 року по
01 квітня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 547 дні =
2469,70 грн.;

За березень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 квітня 2012 року
по 1 травня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 516 дні
= 2329,74 грн.;

За квітень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 травня 2012 року
по 01 червня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 486
дні = 2194,29 грн.;

За травень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 червня 2012 року
по 01 липня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 455 дні
= 2054,32 грн.;

За червень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 липня 2012 року
по 01 серпня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 425
дні = 1918,87 грн.;

За липень 2012 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 серпня 2012 року по 01
вересня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 394 дні =
1778,91 грн.;

За серпень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 вересня 2012
року по 01 жовтня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х
363 дні = 1638,94 грн.;

За вересень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 жовтня 2012 року
по 01 листопада 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х 333
дні = 1503,49 грн.;

За жовтень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 листопада 2012
року по 1 грудня 2012 року - 451,50 грн. х 0,01 х
302 дні = 1363,53 грн.;

За листопад 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 грудня 2012 року
по 01 січня 2013 року - 451,50 грн. х 0,01 х 272 дні
= 1092,63 грн.;

За грудень 2012 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 січня 2013 року
по 1 лютого 2013 року - 451,50 грн. х 0,01 х 241 дні
= 1088,11 грн.;

За березень 2013 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 квітня 2013 року
по 01 травня 2013 року - 451,50 грн. х 0,01 х 151
дні = 681,76 грн.;

За травень 2013 року заборгованість 451
грн. 50 коп.: починаючи з 01 червня 2013 року
по 01 липня 2013 року - 451,50 грн. х 0,01 х 90 днів
= 406,35 грн.;

За липень 2013 року заборгованість 451 грн.
50 коп.: починаючи з 01 серпня 2013 року по 20
серпня 2013 року - 451,50 грн. х 0,01 х 20 днів =
90,3 грн.

Враховуючи сплату у 2013 році аліментів
(455+300+600+300+550), загальна сума неустойки
(пені) за прострочення сплати
відповідачем аліментів на утримання
сина ОСОБА_3 за період з 13.09.2010 по 20.08.2013
року згідно проведених судом
розрахунків становить - 78706 грн. 47 коп.

Згідно п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» передбачена ст.196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках неустойка стягується за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Відповідач не довів, що не має його вини
у несплаті аліментів.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК
України розмір неустойки може бути
зменшений судом з урахуванням
матеріального та сімейного стану
платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не має постійного
заробітку, з 2008 року не має постійного
та офіційного місяця роботи.

Між тим, суд вважає, що вина відповідача
у несплаті аліментів на користь
позивачки доведена, а тому судом не
знімається з відповідача
відповідальність за несвоєчасну
сплату аліментів та наявність
несплаченої заборгованості по
аліментам.

З урахуванням зазначених обставин,
враховуючи, що зменшення розміру
неустойки не повинно порушувати права
та законні інтереси позивачки щодо
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
суд вважає за можливе зменшити розмір
неустойки (пені) до 20000 грн., визнавши, що
така сума неустойки в даному випадку
буде достатньою мірою
відповідальності останнього за
неналежне виконання своїх аліментних
зобов'язань та відповідним стимулом і
пересторогою для нього на майбутнє
щодо своєчасного виконання судового
рішення, направленого на захист права
малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 на
утримання від батька.

На підставі викладеного, виходячи з
наведених норм матеріального права та
з врахуванням передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3
ЦК України загальних засад про
справедливість, добросовісність та
розумність цивільного законодавства, з
огляду на майновий та сімейний стан
платника аліментів, позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню
шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь
20000 грн. неустойки (пені).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.196 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю
третьої особи відділу Державної
виконавчої служби Сімферопольського
району Автономної республіки Крим про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
пеню за прострочення виплати аліментів
за період з 13.09.2010 року по 01.01.2013 року у
розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір 229 грн. (двісті
двадцять дев'ять) 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим через Сімферопольський районний
суд Автономної Республіки Крим шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.Рішення суду набуває законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

.

Суддя: