Справа № 192/2958/13-ц
Провадження № 2/192/172/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
складі:

головуючої - судді
Омелюх В.М.,

при секретарі -
Короті Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів про солідарне
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 30 серпня 2013 року о
19 годині 30 хвилин на 7 км автодороги
Микільське-на-Дніпрі від автодороги Н-08
в селі Оріхове Солонянського району
Дніпропетровської області відповідач
ОСОБА_3, керуючи мотоциклом МТ-10 та не
маючи права керування транспортним
засобом, допустив зіткнення з належним
йому автомобілем Хюндай Гетз,
реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок
чого завдав йому механічні
пошкодження.

Постановою Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року встановлено вину
ОСОБА_3, але відповідачі відмовились
добровільно відшкодувати спричинену
йому внаслідок зазначеного ДТП шкоду, в
зв'язку з чим він змушений звернутися
до суду з позовом про стягнення в
примусовому порядку заподіяної шкоди,
розмір якої відповідно до звіту
експерта-товарознавця від 07 жовтня 2013
року становить 15 194 гривні 43 копійки.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 є
неповнолітньою особою, то його батьки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, несуть субсидіарну
відповідальність за свого
неповнолітнього сина, в зв'язку з чим
прохав стягнути з відповідачів
солідарно на його користь 15 194 гривні 43
копійки на відшкодування спричинених
пошкодження автомобіля матеріальних
збитків, 600 гривень витрат за
проведення експертизи та всі судові
витрати у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 10
квітня 2014 року позов підтримав та
просив його задовольнити в повному
обсязі, оскільки спричинена йому
внаслідок ДТП шкода в добровільному
порядку відповідачами відшкодована не
була, а вина відповідача ОСОБА_3, який
був учасником дорожньо-транспортної
пригоди, внаслідок якої було
пошкоджено його автомобіль,
встановлена судовим рішенням у справі
про адміністративне правопорушення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
10 квітня 2014 року позов визнав та
пояснив суду, що дійсно за його участю
відбулася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль позивача. Не
заперечував, що саме відносно нього
було складено протокол про порушення
ним правил дорожнього руху, оскільки,
здійснюючи розворот, він не помітив
автомобіль позивача, який міг уникнути
зіткнення, але цього не зробив. Він не
має посвідчення водія, в тому числі і на
керування мотоциклом, на який також не
має ніяких документів. На даний час він
не навчається і офіційно не працює, але
отримує прибутки від роботи по найму
без оформлення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
10 квітня 2014 року позов визнала частково
в сумі 7 000 гривень, а в задоволенні
іншої частини позову прохала
відмовити, оскільки вона не має коштів
для відшкодування шкоди в розмірі, який
зазначив позивач, так як є багатодітною
матір'ю та має на утриманні ще чотирьох
неповнолітніх дітей. З розміром
спричиненої шкоди не згодна, але
клопотання щодо призначення
експертизи для визначенні розміру
заподіяної шкоди заявляти не буде, так
як не має на це грошових коштів. Вину
свого сина в здійснені ДТП не
оспорювала.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
10 квітня 2014 року позов визнав частково
в сумі 3 000 гривень, оскільки вважав, що
такої суми буде достатньо для
відновлення пошкодженого автомобіля, а
позивач відмовився від його пропозиції
здійснити ремонт автомобіля на СТО у
його знайомого. Його син ОСОБА_3
користувався мотоциклом, за участю
якого відбулося ДТП, з його згоди як
батька, але тільки для поїздок до місця
роботи. Разом з сином та дружиною біли
присутні при здійсненні огляду
автомобіля оцінювачем, при цьому
висловлював заперечення щодо
пошкодження при ДТП порогу передньої
правої двері автомобіля, оскільки вони
мали ознаки пошкоджень раніше, ніж було
ДТП, але його зауваження не були
враховані. Клопотання щодо проведення
у справі експертизи для визначення
розміру спричиненої пошкодженням
автомобіля шкоди, про що йому було
роз'яснено судом, заявляти не буде,
оскільки не має коштів для оплати такої
експертизи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази та матеріали,
приходить до наступного.

У відповідності до положень ст.ст.10,11,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, при цьому доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень, крім
випадків встановлених цим законом.

Судом встановлено, що неповнолітній
відповідач ОСОБА_3 30 серпня 2013 року о 19
годині 30 хвилин на 7 км автодороги
Микільське-на-Дніпрі від автодороги Н-08
в с.Оріхове Солонянського району
Дніпропетровської області,
неповнолітній відповідач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи мотоциклом МТ-10
без номерного знаку, не маючи права
керування транспортним засобом, та
розвертаючись поза перехрестям не з
крайнього лівого положення на
проїздній частині, не надав дорогу
автомобілю Хюндай Гетз, реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням водія
ОСОБА_1, який рухався в попутному
напрямку, у результаті чого сталося
зіткнення транспортних засобів, а
автомобіль отримав механічні
пошкодження, чим вчинив
правопорушення, передбачене ст. 2124
КУпАП.

Відповідно до постанови Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року, яка
набрала законної чинності, ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, при
цьому постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
дії та чи вчинені вони цією особою (ст.
61.ч.4 ЦПК України).

Таким чином, судом встановлена
протиправність дій та вина ОСОБА_2 в
скоєнні даної ДТП, що не оспорювали в
судовому засіданні і відповідачі, а
також причинний зв'язок між наявною
шкодою і протиправним діянням
заподіювача.

Положеннями ст.22 ЦК України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування, при цьому збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права, при цьому збитки
відшкодовуються в повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридично
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка ї завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідач ОСОБА_3 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.60) та є неповнолітньою
особою, яка відповідно до ч.3 ст.33 ЦК
України несе відповідальність за
шкоду, завдану нею іншій особі,
відповідно до ст.1179 ЦК України.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України
неповнолітня особа ( у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах, а у
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої шкоди, ця шкода
відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками, якщо вони не доведуть, що
шкоду було завдано не з їхньої вини.
Обов'язок батьків відшкодовувати шкоду
припиняється після досягнення особою,
яка завдала шкоди, повноліття або коли
вона до досягнення повноліття стане
власником майна, достатнього для
відшкодування шкоди.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 27
березня 1992 року № 6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
встановлено, що шкода, заподіяна
неповнолітнім віком від 15 до 18 років,
відшкодовується самим заподіювачем.
Якщо в останнього немає майна або
заробітку, достатнього для
відшкодування заподіяної ним шкоди,
відповідний обов'язок покладається на
його батьків (усиновителів) або
піклувальників за умови їх винної
поведінки, що сприяла виникненню
шкоди. Цей їх обов'язок припиняється
при досягненні заподіювачем
повноліття або появи в нього майна чи
заробітку, достатніх для
відшкодування шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьки
неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 та
їм було достовірно відомо, що він керує
мотоциклом без документів на
зазначений транспортний засіб та за
відсутності посвідчення на право
керування ним, а мотоцикл для поїздок
до місця роботи він використовував з їх
дозволу, що в судовому засіданні
підтвердили і самі батьки, які вину
сина в скоєнні ДТП, внаслідок якої було
пошкоджено автомобіль позивача, не
оспорювали.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку №0410/13/13 експертного
дослідження щодо оцінки вартості
матеріальної шкоди від 07 жовтня 2013 року
(а.с.7-38), при проведені якого огляд
автомобіля проводився в присутності
неповнолітнього ОСОБА_3, його матері
ОСОБА_3 (а.с.10,18) та батька ОСОБА_4 (а.с.20),
матеріальні збитки заподіяні в
результаті ДТП автомобілю Хюндай Гетз,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
серії НОМЕР_2 від 22 квітня 2010 року,
становлять 15194 гривні 43 копійки. Крім
того, позивачем було витрачено 600
гривень на оплату складання такого
висновку (а.с.6).

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 заперечували проти
визначення саме такого розміру
заподіяної шкоди та вважали, що розмір
шкоди є меншим, ніж зазначений в даному
висновку, але будь-яких доказів на
спростування цих обставин не надали, а
після роз'яснення судом права на
проведення відповідної експертизи за
клопотанням відповідачів, від
проведення судової експертизи
відмовились, а вказане свідчить про те,
що відповідачі не скористались своїм
правом на доведення тих обставин, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині відшкодування
спричиненої шкоди відповідачем ОСОБА_2
в повному обсязі, в тому числі
відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України і в
частині витрат по оплаті проведення
дослідження для встановлення розміру
спричиненої шкоди, в зв'язку з чим з
ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь
позивача на відшкодування спричинених
пошкодження автомобіля матеріальних
збитків 15194 гривні 43 копійки та 600
гривень витрат по оплаті за проведення
експертного дослідження, а витрати по
сплаті судового збору при зверненні з
даним позовом до суду в розмірі 229
гривень 40 копійок, а всього - 16023 гривні
83 копійки відмовивши в задоволенні
решти позову.

З огляду на обов'язок
неповнолітньої особи, винної в
заподіянні збитків відшкодовувати
спричинену шкоду самостійно, то
позовні вимоги в частині солідарного
стягнення шкоди з усіх відповідачів
задоволенню не підлягають, оскільки
батьки неповнолітнього несуть
субсидіарну відповідальність.

В той же час, в разі відсутності у
неповнолітнього ОСОБА_2 майна,
достатнього для відшкодування
завданої шкоди, завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальну шкоду в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі
зобов'язані відшкодувати його батьки -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, обов'язок яких по
відшкодуванню шкоди припиняється
після досягнення неповнолітнім ОСОБА_2,
яким завдано шкоду, повноліття або коли
він до досягнення повноліття стане
власником майна, достатнього для
відшкодування шкоди, відмовивши в
задоволенні решти позову.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1179,
1187, 1192, 1193 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальну шкоду в розмірі 15194
(п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто
чотири) гривні 43 копійки, судові
витрати по оплаті залучення
спеціаліста для визначення розміру
шкоди в сумі 600 (шістсот) гривень 00
копійок та сплаті судового збору в
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок, а всього - 16023
(шістнадцять тисяч двадцять три) гривні
83 копійки.

В разі відсутності у неповнолітнього
ОСОБА_2 майна, достатнього для
відшкодування завданої шкоди, стягнути
завдану внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальну шкоду в розмірі 15194
(п'ятнадцять тисяч сто дев'яносто
чотири) гривні 43 копійки, судові
витрати по оплаті залучення
спеціаліста для визначення розміру
шкоди в сумі 600 (шістсот) гривень 00
копійок та сплаті судового збору в
розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок, а всього - 16023
(шістнадцять тисяч двадцять три) гривні
83 копійки, в частці, якої не вистачає,
або в повному обсязі з його батьків -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, обов'язок яких по
відшкодуванню шкоди припиняється
після досягнення неповнолітнім ОСОБА_2,
яким завдано шкоду, повноліття або коли
він до досягнення повноліття стане
власником майна, достатнього для
відшкодування шкоди, відмовивши в
задоволенні решти позову.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуюча: суддя