Номер провадження: 22-ц/785/3410/14
Головуючий у першій інстанції Плавич
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 28 листопада 2013 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

встановила:

У липні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі Банк) звернулося до
суду з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що 20.12.2005 року між Банком та
ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір, відповідно до якого останній
отримав кредит у сумі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Оскільки ОСОБА_3 взяті на себе
зобов'язання за договором не виконує
утворилася заборгованість у сумі 44044,04
грн., яку позивач просив стягнути у
судовому порядку.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 28 листопада 2013 року позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 44044,04 грн.
та судовий збір у розмірі 440,44 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу та залишає рішення суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач ОСОБА_3
прострочив виконання зобов'язання з
повернення суми кредиту та процентів
за кредитним договором.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи, та не
спростовується сторонами, що 20.12.2005
року між Банком та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
останній отримав кредит у сумі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не
виконує, кредит та відсотки не сплачує
внаслідок чого станом на 30.04.2013 року
утворилася заборгованість 44044,37 грн.,
яка складається з:

- заборгованість за кредитом - 9979,14
грн.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 31491,37 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500
грн.;

- штраф (процентна складова) -
2073,53 грн..

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог, відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець),
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
Глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то у разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Згідно ст.ст. 554, 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, при якому настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, а боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Основним доводом апеляційної скарги є
те, що суд першої інстанції при
ухваленні рішення не звернув увагу на
пропуск строку позовної давності для
звернення Банку з зазначеним позовом.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється у три роки (ст.
ст. 256-257 ЦК України).

У випадку встановлення судом факту
спливу строків позовної давності суд
зобов'язаний відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У відповідності до ст. 264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею боргу або
іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем ОСОБА_3 13.09.2013 року було
добровільно сплачено заборгованість
за кредитом у розмірі 9980 грн., що не
заперечується представником Банку та
підтверджується квитанцією (а.с.48).

Крім того, апелянтом не було враховано,
що у відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК
України позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Заявою про надання кредитних коштів та
відкриття карткового рахунку
передбачено, що дія Договору
розпочинається з моменту підписання
заяви, відкриття картрахунку та
отримання грошових коштів.

Як вбачається з 9.12. Умов та Правил
надання банківських послуг кредитний
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього часу жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк (а.с.19).

Пунктом 6.4 Умов та Правил надання
банківських послуг передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами Правил
та/або Тарифів ПАТ КБ «ПриватБанк»
позичальник зобов'язаний надати Банку
письмову заяву про розірвання цього
договору і здійснити погашення
заборгованості перед Банком (у випадку,
якщо вона є), в тому числі
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення Карт, виданих
Держателю і його Довіреним особам. При
незгоді зі списанням коштів по
картрахунку письмово проінформувати
ПАТ КБ «ПриватБанк» про це протягом 30
днів з моменту списання (а.с.18).

Оскільки відповідач не надавав
письмової заяви про закриття
картрахунку, строк дії кредитної карти
відповідача постійно продовжувався на
такий же строк.

Таким чином, у суду не було підстав для
застосування строку позовної давності
та укладений між Банком та
відповідачем ОСОБА_3 на необмежений
період часу кредитний договір діє до
теперішнього часу.

З цих підстав думка апелянта про те, що
припинення дії кредитного договору та
кредитної картки відбулось 20.12.2008 року,
є помилковою і спростовується наявними
у справі доказами, оскільки кредитні
правовідносини між сторонами не
припинились до цього часу та сплив
строку позовної давності не може бути
застосований.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
усі зазначені обставини судом першої
інстанції при ухвалені рішення були
враховані, суд надав належну оцінку
доказам та ухвалив законне,
обґрунтоване рішення, яке скасуванню
не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені фактичні
обставини по справі, рішення суду
відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК
України, а тому не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов