У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання договору дарування
недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Сихівського районного суду
м. Львова від 08 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 жовтня 2013 року,

встановила:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання
договору дарування недійсним.

Позов мотивовано тим, що 18 квітня 2005
року ОСОБА_6 уклала договір дарування,
згідно якого остання подарувала ОСОБА_4
будинок АДРЕСА_1.

Вважав, що спірний договір укладено
під впливом обману щодо обставин, що
мають істотне значення, а саме суті
правочину, оскільки його матір ОСОБА_6
погано бачила, страждала на гіпертонію,
часто втрачала відчуття реальності, а
відтак, не могла розуміти значення та
наслідків укладення договору
дарування.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 08 травня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 24 жовтня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів в підтвердження
обставин того, що ОСОБА_6 уклала
оспорюваний договір під впливом
обману, що на час укладення цього вона
неправильно сприймала предмет чи інші
істотні умови правочину, які вплинули
на волевиявлення.

Крім того суд мотивовано не взяв до
уваги висновок судової психолого -
психіатричної посмертної експертизи,
який побудований на припущеннях, та не
має переваг перед іншими доказами.

Висновок суду відповідає вимогам
закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 08 травня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

М.К. Гримич

О.В. Умнова