Справа №
№
провадження: 2/230/68/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Єнакіївський міський
суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі - Здебській Т.М.

за участю сторін:

представника позивача - Єрмак В.Є.

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Єнакієве
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк "Приватбанк" звернувся до суду з
даним позовом до відповідача ОСОБА_5,
вказуючи, що відповідно до укладеного
кредитного договору № SAMDN6595 від
04.10.2007 року відповідач отримав кредит у
розмірі 7 000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Позивач вказує на те, що
відповідач ОСОБА_5 підтвердив свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідач
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконував, що
призвело до виникнення заборгованості,
яка станом на 31.08.2013 року становить 32
805,61 грн.: заборгованість за кредитом у
сумі 6 993,86 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом, а
також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та
правил надання банківських послуг у
сумі 23 773,39 грн., штраф (фіксована
частина) у сумі 500,00 грн., штраф
(процентна складова) у сумі 1 538,36 грн. У
зв'язку з цим позивач просить стягнути
з відповідача на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ SAMDN6595 від 04.10.2007 року на загальну
суму 32 805,61 грн., а також судові витрати у
сумі 328,06 грн.

Представник позивача Єрмак В.М. у
судове засідання з'явилася, просила
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі на підставах, викладених у
позові.

Відповідач ОСОБА_5, допитаний в порядку
судового доручення, та представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнали, вважаючи позовні вимоги
необґрунтованими та незаконними,
зазначили, що позивачем був пропущений
строк позовної давності, тому просили
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що у
середині січня 2008 року він заїхав зі
своїм сином ОСОБА_5 до відділення
«Приватбанку», розташованому у місті
Горлівка, він бачив, що його син передав
працівнику банку документи та дві
пластикові картки.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

04 жовтня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк», найменування якого
було змінено на Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«Приватбанк» (а.с. 13-15), та ОСОБА_5 був
укладений договір № SAMDN6595.

При укладенні даного договору Банк
видав ОСОБА_5 кредитну картку
«Універсальна» № 096050, кредитний
ліміт за якою складає 7 000,00 грн., базова
процентна ставка за кредитним лімітом -
3,00 % в місяць на залишок заборгованості.

Згідно п. 21 укладеного договору, Умови
та Правила надання банківських послуг,
Тарифи банку, Пам'ятка клієнта є
додатком до даного договору.

При цьому ОСОБА_5 був ознайомлений з
умовами зазначеного договору, умовами
кредитування, що підтверджується його
особистим підписом (а.с. 6).

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
відповідач, не виконавши свої
зобов'язання за кредитним договором,
заборгував станом на 31.08.2013 року 32 805,61
грн., що складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 6 993,86 грн.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до п. 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг - 23 773,39 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.;

- штраф (процентна складова) - 1 538,36 грн.,
що не оспорюється відповідачем та
представником відповідача (а.с. 4-5,135-144).

Наведені фактичні обставини справи
підтверджені документально та ставити
під сумніви які суд не вбачає підстав.

Ст. 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання вважається
порушеним у випадку або повного його
невиконання, або неналежного
виконання, тобто виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до розділу 3 Умов та Правил
надання банківських послуг, пунктом 3.1
визначено, що для надання послуг Банк
відкриває Клієнту картрахунки, видає
Клієнту Карти, їх вид і строк дії
визначений у Заяві та у Пам'ятці
клієнта, підписанням якого Клієнт і
Банк укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору є дата відкриття рахунку,
вказана у розділі «Відмітки банку»
Заяви (а.с. 7-10).

Пам'ятка клієнта суду взагалі не
надана, а у Заяві строк дії картки
взагалі не визначений у порушення Умов
та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 5.4 «Порядок
нарахування і оплати відсотків.
Порядок погашення боргових обов'язків»
Умов та Правил надання банківських
послуг, строк погашення по Кредиту
(кредитний ліміт, кредитна лінія) по
платіжним карткам без встановленого
мінімального обов'язкового платежу
проводиться у наступному порядку:
строк погашення відсотків по Кредиту -
щомісячно за попередній місяць; строк
погашення Кредиту - у повному обсязі, не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці (у полі
MONTH) (а.с. 9).

Згідно Умов та Правил надання
банківських послуг, розділом 9 пунктом
9.12 визначено, що договір діє протягом
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку ні одна із сторін
не проінформувала другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгирується на той же
строк (а.с. 7).

Суд критично ставиться до показань
свідка ОСОБА_8, оскільки даний свідок не
зазначив, які саме пластикові картки
були передані відповідачем ОСОБА_5
працівнику банку, а також вказаний
свідок є батьком відповідача, тому
вказана особа є зацікавленою в
розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем отримано кредит на
загальну суму 6 993,13 грн., з яких
відповідачем здійснено останнє зняття
коштів з картки 22.03.2008 року у сумі 1 854,00
грн., відповідачем здійснений останній
платіж 07.03.2008 року у сумі 600,00 грн., що
також було підтверджено представником
позивача у судовому засіданні, строк
дії договору, як вказано вище, складає
12 місяців, тобто до 04.10.2008 року.

З урахуванням п. 9.12 розділу 9 Умов та
Правил надання банківських послуг,
кредитний договір лонгирувався
автоматично до 04.10.2009 року.

З позовом до суду позивач звернувся
11.10.2013 року.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України
передбачає, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Як визначено правилами ст. 264
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного з кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

У відповідності до положень ст. 267
Цивільного кодексу України, заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Ст. 266 Цивільного кодексу України
передбачає, що зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи те, що відповідач та його
представник заявили про застосування
позовної давності, згідно довідки
Артемівського слідчого ізолятору
Донецької області, відповідач з 19.02.2009
року по день складання довідки (20.11.2013
року) перебував в Артемівському
слідчому ізоляторі Донецької області
(а.с. 69), відповідачем ані особисто, ані
за його дорученням не здійснювалося
жодних дій, які б свідчили відповідно
до ст. 264 Цивільного кодексу України про
переривання строку позовної давності,
а позивач не зазначив поважні причини
пропуску строку давності і не надав
суду доказів, що підтверджують
поважність причини пропуску, суд
вважає можливим застосувати строк
позовної давності, оскільки позивачу
ніщо не заважало регулярно звертатися
до суду за стягненням заборгованості
за укладеним договором, тому суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позовних вимог позивача Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до відповідача
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
слід відмовити у повному обсязі.

На підставі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
відмови позивачеві у позові судові
витрати позивачу не відшкодовуються
відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 256, 257, 258, 264, 266, 267, 526, 529, 530, 610, 611, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 6,
10, 11, 57-60, 77, 88, 169, 209, 212-215, 218, 222-233, 292, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення
складені, підписані у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 27
лютого 2014 року.

Повний текст рішення суду виготовлений
03 березня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко