Номер провадження 2/754/2930/14
Справа №754/3908/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

16.04.2014 року Деснянський районний суд
міста Києва у складі:

головуючого - судді
Панченко О.М.

при секретарі
Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Альфа-Банк"
про захист прав споживача та визнання
таким що не підлягає виконанню при
розгляді спорів про дострокове
повернення кредиту та стягнення
заборгованості по кредиту пункту 11.4
частини 2 кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з
вищевказаним позовом до відповідача та
просив винести рішення про його
задоволення, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що між позивачем та
відповідачем 25.12.2007 року був укладений
договір споживчого кредиту, однак
позивач стверджує, що п. 11,4 частини 2
Договору є таким, що не підлягає
виконанню при виникненні спорів про
дострокове повернення кредиту та
стягнення заборгованості по
зазначеному кредиту, оскільки набрав
чинності Закон України №1076-УІ «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів» від 05.03.2009 року

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд про його задоволення.

Представник відповідача ПАТ
"Альфа-Банк" в судове засідання не
з»явився, належним чином повідомлений
про день та час розгляду справи, про що
в матеріалах справи є відповідні
докази, про причини своєї неявки до
суду не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд в судовому засіданні
встановив наступне.

25 грудня 2007 року, між позивачем ОСОБА_1
та ПАТ "Альфа-Банк" було укладено
кредитний договір споживчого кредиту
№ 490053924, відповідно до якого,
відповідач надав позивачеві кредит в
розмірі 15668,32 дол. США, з виплатою 13%
річних строком до 25.12.2014 року, для
придбання транспортного засобу.

Позивач посилається на те, що п. 11,4
частини 2 Кредитного договору №490053924,
від 25.12.2007 року, який має наступний
зміст: «Судовий захист прав і законних
інтересів, які мають Сторони у зв"язку з
цим Договором, у тому числі розгляд та
вирішення спорів, які виникають при
виконанні або припиненні дій даного
Договору, включаючи спори про
відшкодування завданих порушенням
Договору збитків і недійсність
(неукладність) Договору, підлягають
остаточному вирішенню у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації "Всеукраїнський
фінансовий фінансовий союз".
Підписанням даного договору Сторони
надають свою згоду на такий порядок
призначення третейського суду для
кожного спору, що може виникнути між
ними в зв"язку з даним Договором.
Сторони домовилися, що якщо одна із
сторін письмово не наполягає на іншому,
що розгляд їхнього спору у
Третейському суді буде проходити
виключно на підставі наданих Сторонами
письмових матеріалів, без проведення
усного слухання та виклику Сторін." -
вчинений з недодержанням вимог чинного
законодавства України і не підлягає
виконанню, оскільки 05.03.2009 року в
Україні було прийнято Закон України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
діяльності третейських судів та
виконання рішень третейських судів»,
яким було доповнено ст. 6 ЗУ «Про
третейські суди» п. 13, а саме, що
третейські суди в порядку,
передбаченому цим законом можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин за
винятком справ, за результатами
розгляду яких виконання рішення
третейського суду потребуватиме
вчинення відповідних дій органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами та іншими
суб»єктами під час здійснення ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Стаття 14 ЦК України зазначає, що
цивільні обов"язки виконуються у межах
встановлених договором.

Стаття 526 ЦК України вказує, що
зобов"язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору. Поряд із принципом належного
виконання зобов"язань діють принципи
реальності і своєчасності виконання
зобов"язань.

Згідно ч.1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона зобов"язується за завданням
другої сторони надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов"язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, то замовник зобов"язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлений
договором.

В судовому засіданні було встановлено,
що під час підписання договору
споживчого кредиту № 490053924, відповідно
до якого, відповідач надав позивачеві
кредит в розмірі 15668,32 дол. США, з
виплатою 13% річних строком до 25.12.2014
року, для придбання транспортного
засобу, було дотримано сторонами всіх
вимог законодавства України, сторони
були ознайомлені з усіма істотними
умовами договору, укладення договору
було волевиявленням обох сторін.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
одностороннім, якщо одна сторона бере
на себе обов'язок перед другою стороною
вчинити певні дії або утриматися від
них, а друга сторона наділяється лише
правом вимоги, без виникнення
зустрічного обов'язку щодо першої
сторони. Договір є двохстороннім, якщо
правами та обов'язками наділені обидві
сторони договору. Договір є відплатним,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає із суті
договору.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України,
договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася. Якщо сторони
домовились укласти у письмовій формі
договір, щодо якого законом не
встановлена письмова форма, такий
договір є укладеним з моменту його
підписання сторонами.

Статтею 215 ЦК України зазначено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Проте, позивачем не було надано суду
доказів, які б вказували, що на момент
укладання договору споживчого кредиту
було порушено форму укладення
договору, або сторони не дійшли згоди,
щодо істотних умов договору, або
сторона не була ознайомлена з умовами
договору, або це не було дійсним
волевиявленням сторін.

Крім того, суд при постановленні
рішення враховує те, що рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 23.10.2012 року було відмовлено
позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог до ПАТ «Альфа-Банк» про порушення
прав споживача та визнання недійсним
п.11.4 ч. 2 спірного кредитного договору
(а.с.29-30). Вказане рішення позивачем не
оскаржувалося та є чинним.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 202, 203, 206, 215, 234, 526, 626, 627, 628, 629, 638, 639,
901, 903 ЦК України, ст.ст. 10, 30, 57, 60, 88, 208, 209,
212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва
через Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: