АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8724/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/840/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Дочірнього
підприємства «Електромотор-побут»
публічного акціонерного товариства
«Електромотор»

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 18 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства
«Електромотор-побут» публічного
акціонерного товариства
«Електромотор» про стягнення
компенсаційних виплат за
невикористані відпустки при
звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Дочірнього
підприємства «Електромотор-побут»
публічного акціонерного товариства
«Електромотор» про стягнення
компенсаційних виплат за
невикористані відпустки при
звільненні в розмірі 2766, 39 грн.,
обґрунтовуючи його тим, що на протязі
10-років здійснював правове
обслуговування відповідача в порядку
сумісництва, оскільки має постійне
місце роботи на ДП «ВО «Знамя».
Вказував, що відносини з відповідачем
ґрунтувалися на основі трудових угод,
які починаючи з 07 листопада 2002 року
щорічно продовжувалися. 07 серпня 2008
року, у зв'язку зі зміною керівництва
підприємства - відповідача, була
укладена нова трудова угода на один
рік, тобто до 07 листопада 2009 року, з
можливою її подальшою пролонгацією, а
оплата його праці складала близько 50 %
мінімальної заробітної плати в місяць.
У січні 2013 року, встановивши, що
заробітна плата йому не
нараховувалася, позивач звернувся до
відповідача за поясненням, де дізнався
про чергову зміну керівництва
підприємства та бухгалтера. В
подальшому він звернувся до
відповідача з проханням провести з ним
розрахунок та виплатити компенсацію за
невикористані відпустки, однак отримав
відмову на тій підставі, що він
працював у ДП «Електромотор-побут» не
за трудовою, а за цивільно-правовою
угодою, а тому не має права на
компенсаційні виплати за
невикористані відпустки відповідно до
норм КЗпП України.

Рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 18 листопада 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього
підприємства «Електромотор-побут»
публічного акціонерного товариства
«Електромотор», , р/р
4067, МФО 331401 в Полтавському ГРУ ПАТ
КБ «Приватбанк», адреса: 36021, м. Полтава,
вул. Київське шосе, буд. 58, на користь
ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, адреса:
АДРЕСА_1 компенсацію за невикористані
відпустки у розмірі 2 182, 07 грн.

Вирішено питання стосовно судових
витрат.

З даним рішенням не погодилося ДП
«Електромотор-побут» ПАТ
«Електромотор» та подало на нього
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
серпня 2002 року між ДП
«Електромотор-побут» та громадянином
ОСОБА_1 була укладена трудова угода,
відповідно до п. 1 якої громадянин
ОСОБА_1 в строк до 07 листопада 2002
зобов'язувався виконувати роботу:
юридичне обслуговування ДП
«Електромотор-побут» з питань оренди
майна, в т.ч. житлових і нежитлових
приміщень, правове забезпечення
захисту підприємства в ході перевірки
правоохоронними органами, а ДП
«Електромотор-побут» зобов'язувалося
виплачувати ОСОБА_1 за виконану роботу
600 грн. готівкою в рівній частині
щомісячно. П.3 було обумовлено, що ця
угода може бути продовженою на новий
строк за згодою сторін при
необхідності. Сторони по даній угоді
були «Замовник» - ДП
«Електромотор-побут» та «Виконавець» -
адвокат ОСОБА_1 (а.с. 7).

В цей же день, дану угоду було доповнено
п. 5, відповідно до якого сторони
вирішили продовжити термін трудової
угоди до 07 лютого 2003 року (а.с. 8).

Судом встановлено, що термін дії
трудової угоди за згодою сторін
щорічно, до 07 листопада 2008 року,
продовжувався.

07 листопада 2008 року між ДП
«Електромотор-побут» в особі директора
Мусулеги В.М. та ОСОБА_1 була укладена
нова трудова угода, відповідно до якої
ОСОБА_1 брав на себе зобов'язання
виконувати наступні роботи:

- правове забезпечення діяльності ДП
«Електромотор-побут», представництво
та захист його прав і законних
інтересів;

- надання висновків, довідок та
консультацій службовим особам
підприємства з правових питань;

- підготовка претензійних та позовних
матеріалів до судових органів;

- оформлення та узгодження
господарських договорів;

- надання допомоги в оформленні
документів та актів майново-правового
характеру.

П. 2 встановлювалася плата в розмірі 270
грн. щомісячно.

П. 3 угоди було обумовлено, що вона
укладена на один рік до 07 листопада 2009
року. У разі якщо жодна із сторін по
закінченню дії договору не заявить про
його припинення, договір вважається
продовженим на новий термін на тих чи
інших умовах (а.с. 16). На ім'я позивача
оформлено банківську картку (а.с. 22).

Судом встановлено, що відносини між
сторонами припинені у вересні 2012 року.

Місцевий суд, оцінюючи відносини, що
склалися між сторонами, а саме: трудові
чи цивільно-правові, врахувавши
десятирічний строк їх тривалості між
ними, відсутність актів
приймання-передачі роботи, їх характер
та предмет, дійшов висновку що між
сторонами існували саме трудові
відносини зовнішнього сумісництва, а
тому у відповідності до норм трудового
законодавства та ст.. 24 ЗУ «Про
відпустки» позивач, як працівник при
звільненні, мав право на виплату йому
грошової компенсації за всі
невикористані ним дні щорічної
відпустки.

Проте колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
виходячи з наступного.

Згідно Статуту ДП «Електромотор-побут»
ПАТ «Електромотор» єдиним його
засновником є публічне акціонерне
товариство «Електромотор».

Відповідно до п. 7.1. даного Статуту,
найвищим органом управління
діяльності ДП є Засновник , тобто ПАТ
«Електромотор», а до обов'язків
директора ДП «Електромотор-побут»
входять: встановлення форми, системи,
розміру оплати праці, штатного
розкладу, а також інших видів доходів
працівників, у відповідності з чинним
законодавством України за погодженням
із Засновником; створення тимчасових
підрядних, творчих колективів з числа
працівників підприємства та інших
громадян для виконання робіт, надання
послуг на основі угод правового
характеру.

Таким чином, директор ДП
«Електромотор-побут» ПАТ
Електромотор» не вправі укладати
договори трудового характеру.

Крім того, згідно штатного розкладу
службовців та робочих ДП
«Електромотор-побут» ПАТ
Електромотор», посада юриста чи інша
посада, яка за собою включала б
обов'язки виконання правового
забезпечення підприємства відсутні
(а.с. 53, 54, 55, 56, 57).

Разом з цим, спірна трудова угода не
визначала властивих трудовому
договору умов, таких як умови праці
громадянина ОСОБА_1 щодо виконання
взятих на нього зобов'язань, умови щодо
дотримання виробничої дисципліни,
техніки безпеки, протипожежної безпеки
та дотримання правил внутрішнього
трудового розпорядку.

Також наказ про встановлення розміру
оплати праці позивача не видавався та
не встановлювався час для виконання
взятих на нього зобов'язань.

Окрім того, спірна угода, укладена між
ДП «Електромотор-побут» ПАТ
Електромотор» і ОСОБА_1, укладалася з
останнім як адвокатом, тобто особою яка
здійснює індивідуальну трудову
діяльність, що також свідчить про її
цивільно-правовий характер.

З викладеного слідує те, що дана
трудова угода не містить ознак
трудового договору, натомість як є всі
підстави вважати, що між сторонами було
укладено трудову угоду, яка за своєю
суттю є цивільно-правовим договором,
тобто договором про надання послуг,
сторонами якого виступали замовник та
виконавець, а його предметом був
матеріалізований результат праці.

Дана трудова угода регулюється главами
62 та 63 Цивільного кодексу.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України,
за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 907 ЦК України, договір про
надання послуг може бути розірваний, у
тому числі шляхом односторонньої
відмови від договору, в порядку та на
підставах, встановлених цим Кодексом,
іншим законом або за домовленістю
сторін.

Встановивши правову природу спірних
правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог,
оскільки на особу, яка виконувала
роботу за цивільно-правовим договором
не поширюються права, визначені главою
V КЗпП України.

Оскільки неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права призвело до неправильного
вирішення справи, то відповідно до ст..
309 ЦПК України судове рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п.
1, 4 ч.1 ст. 309, 314, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Електромотор-побут»
публічного акціонерного товариства
«Електромотор» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 18 листопада 2013 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства
«Електромотор-побут» публічного
акціонерного товариства
«Електромотор» про стягнення
компенсаційних виплат за
невикористані відпустки при
звільненні - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/ О.О.
Панченко

Судді: /підпис/ О.І. Обідіна
/підпис/ О.В. Прядкіна

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
________________ О.О. Панченко