Справа № 351/2678/13-ц
Номер провадження №2/351/44/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року
м.
Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді -
Калиновського М.М. ,

з участю секретаря -
Равлюк М.І. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду
із позовом про стягнення із ОСОБА_1
заборгованості.

Позовні вимоги мотивували тим, що 19.03.2007
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

З відповідачем був укладений договір,
який складається з заяви позичальника,
Умов надання банківських послуг та
Правил користування платіжною карткою.

У зв'язку з порушення відповідачем умов
та правил користування платіжною
карткою станом на 30.09.2013 року
утворилася заборгованість у сумі 24396
грн. 84 коп., яка складається з
наступного:

- 6921 грн. - заборгованість за кредитом;

- 13346 грн. 34 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2491 грн. 56 коп. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1137 грн. 95 коп. - штраф (процентна
складова).

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю. Зазначив, що вони раніше
зверталися до суду, в порядку наказного
провадження з заявою про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за даним
кредитним договором. Судовий наказ був
виданий на суму 8303 грн. 25 коп., однак
сума заборгованості не погашена, на
даний час вона становить 24396 грн. 84
коп., а тому просить стягнути її з
відповідача та судові витрати по
справі.

Представник відповідача позов не
визнав та подав письмові заперечення.
Пояснив суду, що відповідач отримав від
позивача 19.03.2007 року кредит в розмірі 4000
грн. у вигляді встановленого мінімуму
на кредитну картку. Відповідно до умов
надання даного кредиту та правил
користування платіжною карткою, строк
сплати кредиту в повному обсязі - не
пізніше останнього дня місяця
вказаного на платіжній картці. Вказав,
що термін дії отриманої ним платіжної
картки до березня 2010 року. Враховуючи,
що позовна заява подана у жовтні 2013
року, тобто з попущеним строку позовної
давності, тому просив у позові
відмовити.

Вислухавши сторін, аналізуючи
обставини встановлені в судовому
засіданні та зібрані докази, суд
прийшов до висновку, що у позові слід
відмовити з наступних підстав.

Із матеріалів справи слідує, що
відповідач ОСОБА_1 звернувся 19.03.2007 року
до позивача з заявою про надання
банківських послуг і підписавши Умови
надання банківських послуг та Правила
користування платіжною карткою
отримав кредит у розмірі 4000 грн. Розмір
відсотків за користування кредитом
становить 36 % на рік на суму залишку.

Відповідно до ст.11 Закону «Про захист
прав споживачів» договір про надання
споживчого кредиту укладається між
кредитодавцем та споживачем,
відповідно до якого кредитодавець
надає кошти (споживчий кредит) або бере
зобов'язання надати їх споживачеві для
придбання продукції у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
споживач зобов'язується повернути їх
разом з нарахованими відсотками.

Офіційне тлумачення статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
надано в рішенні Конституційного Суду
України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011
року (справа про захист прав споживачів
кредитних послуг), згідно якого
"положення пунктів 22, 23 статті 1, статті
11 Закону України «Про захист прав
споживачів» від 12 травня 1991 року N1023-XII
(1023-12) з наступними змінами у
взаємозв'язку з положеннями частини
четвертої статті 42 Конституції України
(254к/96-ВР) треба розуміти так, що їх дія
поширюється на правовідносини між
кредитодавцем та позичальником
(споживачем) за договором про надання
споживчого кредиту, що виникають як
під час укладення, так і виконання
такого договору.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), зазначене вище
правило застосовується й до додаткових
вимог банку (іншої фінансової
установи).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Вказане часове обмеження примусового
захисту цивільного права або інтересу
спрямоване на забезпечення
стабільності майнових відносин у
суспільстві та на конкретизацію прав і
обовязків їх учасників. Воно захищає
потенційних відповідачів від
прострочених позовів, які буде тяжко
заперечити, та несправедливості, яка
може мати місце, якщо суд буде змушений
ухвалити рішення щодо подій, які
відбулися у віддаленому минулому,
спираючись на докази, які могли стати
недостовірними та неповними внаслідок
давності.

Згідно ст. 261 ч.1 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи слідує, що ЗАТ КБ
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк» (статут ПАТ КБ
«Приватбанк» та Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А01 №
054809 від 17.07.2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк»
про зміну найменування) звертався до
суду в порядку наказного провадження і
28.03.2008 року винесено судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_1 8303 грн. 25 коп.
заборгованості на кредитним договором.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил
користування платіжною карткою термін
дії кредитної картки до останнього
календарного дня місяця.

З оглянутої в судовому засіданні
оригіналу кредитної картки слідує, що
термін її дії до березня 2010 року.

Іншу кредитну картку з новим терміном
дії відповідач не отримував, що визнали
сторони в судовому засіданні, а тому
строк дії кредитної картки закінчився
01 квітня 2010 року. Відповідно до п. 5.4
Правил користування платіжною карткою
строк погашення кредиту в повній мірі,
не пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці.

Перебіг трирічного строку позовної
давності для звернення з даним позовом
до суду для ПАТ КБ «ПриватБанк» у
відповідності до вимог ч.1 ст.261 ЦК
України почався з дня закінчення
строку дії кредитного договору, тобто з
01 квітня 2010 року і закінчився 01 квітня
2013 року. Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу
17.10.2013 року, тобто за межами строку
позовної давності, який він не просив
поновити.

Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Таким чином, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
без номера від 19.03.2007 року в сумі 24396 грн.
84 коп. належить відмовити в зв'язку з
пропуском строку позовної давності.
Також не підлягають з цих підстав
задоволенню вимоги про стягнення
понесених судових витрат.

На підставі викладеного, ст.ст.251, 252, 256,
257, 261, 266, 267 ЦК України, ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
п.31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 19.03.2007 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк
та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Суддя: підпис

Суддя Снятинського районного суду
Калиновський М.М.