У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,
Євграфової Є.П., Ситнік
О.М.,розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом прокурора
Балаклавського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради до
ОСОБА_6, третя особа - обслуговуючий
кооператив «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2», про визнання
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
витребування з незаконного володіння
земельної ділянки, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_6 та
обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» −? ОСОБА_7 на рішення
Балаклавського районного суду м.
Севастополя від 01 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 14 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року прокурор
Балаклавського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі
Севастопольської міської ради
звернувся до суду з позовом, у якому
зазначав, що на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29 березня 2010 року №
825-р «Про передачу у власність
громадянам−?членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2» (далі - ОК «ДБК
«Горний-2») ОСОБА_6 видано державний акт
про право власності на земельну
ділянку для індивідуального дачного
будівництва площею 0,1000 га, що
розташована у АДРЕСА_1

Вказував, що відповідно до п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України (далі - ЗК України) до
компетенції Севастопольської міської
державної адміністрації не входить
розпорядження землями у межах
м. Севастополя, такі функції належать
Севастопольській міській раді, а тому
спірна земельна ділянка вибула з
державної власності незаконно.

Просив визнати недійсним державний акт
серії ЯИ № 067154 на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га,
розташовану у АДРЕСА_1,
кадастровій номер :58:002:0627, виданий
Головним управлінням Держкомзему у
м. Севастополі ОСОБА_6,
зареєстрований за № 35 у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі, а також
витребувати на користь держави в особі
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння відповідача
вказану земельну ділянку.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 01
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
м. Севастополя від 14 листопада 2013 року,
позов задоволено. Визнано недійсним
виданий на ім'я ОСОБА_6 державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1000 га, розташовану у АДРЕСА_1,
серії ЯИ № 067154, виданий Головним
управлінням Держкомзему у м.
Севастополі 27 квітня 2010 року та
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 35.
Витребувано на користь держави в особі
Севастопольської міської ради з
незаконного володіння ОСОБА_6 земельну
ділянку площею 0,1000 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер :58:002:0627.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
та ОК «ДБК «Горний-2» −? ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути частково
задоволена.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, керувався тим, що
державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий відповідачу
всупереч вимогам статей 116, 118 ЗК
України, рішення про передачу у
власність земельної ділянки прийнято
не уповноваженим на це органом, а тому
земельна ділянка незаконно вибула з
державної власності.

Із такими висновками судів погодитися
у повному обсязі не можна з огляду на
наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що розпорядженням від 29
березня 2010 року № 825-р передано
громадянам України −? членам ОК «ДБК
«Горний-2» у власність земельні ділянки
загальною площею 17 га для
індивідуального дачного будівництва,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з
віднесенням цих земель до категорії
земель рекреаційного призначення (а.с.
5)

ОСОБА_6 на підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації від 29 березня 2010 року №
825-р було видано державний акт серії ЯИ
№ 067154 від 27 квітня 2010 року на право
власності на земельну ділянку,
кадастровий номер :58:002:0627, площею
0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
для індивідуального дачного
будівництва (а.с. 4).

Суди, визнавши у судових рішеннях, що
земельна ділянка відповідача
перебуває у межах м. Севастополя, тому
правом розпорядження нею наділена
Сімферопольська міська рада, порушили
п. 12 Перехідних положень ЗК України,
яким не передбачено можливість
розпорядження землями органами
місцевого самоврядування до
встановлення межі населеного пункту в
залежності від територіального
розташування земельної ділянки у
районі міста та не врахували вимоги ст.
8 Закону України «Про розмежування
земель державної і комунальної
власності».

Разом з тим суди не врахували, що
відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, усі землі
України перебувають у державній
власності, крім земель комунальної та
приватної власності.

Відповідно ч. 2 ст. 83 ЗК України у
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно з ч. 6 ст. 122 ЗК України Київська
та Севастопольська міські державні
адміністрації передають земельні
ділянки із земель державної власності
у власність або у користування у межах
їх територій для всіх потреб, крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Аналогічні вимоги містить і ст. 7 Закону
України «Про розмежування земель
державної та комунальної власності».

Крім того, за перехідними положеннями
зазначеного закону у разі якщо межі
сіл, селищ, міст не встановлені
відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 ЗК
України, розмежування земель державної
та комунальної власності проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до меж, прийнятих для обліку земель у
складі державного земельного кадастру,
а у разі якщо межі території
відповідної сільської, селищної,
міської ради не встановлені відповідно
до законодавства України, розмежування
земель державної та комунальної
власності проводиться органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування у межах їх повноважень,
встановлених цим Законом, відповідно
до меж, прийнятих для обліку земель у
складі державного земельного кадастру.

Відповідно до постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року відмовлено у позові заступника
прокурора м. Севастополя в інтересах
держави в особі Севастопольської
міської ради до Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі,
Севастопольської міської державної
адміністрації, про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень Севастопольської міської
державної адміністрації № 1051-р від 17
грудня 2009 року та № 825-р від 29 березня
2010 року «Про передачу у власність
громадянам - членам обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Горний-2» земельних
ділянок для індивідуального дачного
будівництва, визнавши, що
Севастопольська міська державна
адміністрація діяла при прийнятті
вказаних розпоряджень у межах своєї
компетенції та з дотриманням вимог
чинного законодавства.

Також у мотивувальній частині
вказаного судового рішення
встановлено, що громадянами - членами
ОК «ДБК «горний-2» дотримано усіх умов
щодо безоплатної приватизації
земельних ділянок.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, погоджуючись із висновком
суду першої інстанції про витребування
земельної ділянки з незаконного
володіння відповідача на користь
держави в особі Севастопольської
міської ради, суд не врахував, що такий
спосіб захисту має лише власник майна,
тоді як право власності
Севастопольської міської ради на
вказану земельну ділянку не
підтверджено, а сам суд зазначив, що
спірна земельна ділянка перебуває у
постійному користуванні ДП
«Севастопольське дослідне
лісомисливське господарство», яке не є
підприємством комунальної власності
та не залучене до участі у справі. Суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та є
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6
та обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Горний-2» −? ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Балаклавського районного суду
м. Севастополя від 01 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду м.
Севастополя від 14 листопада
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік