У х в а л а

іменем україни

29 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В.,
Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору - Таїровська
сільська рада Овідіопольського району
Одеської області, про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, відшкодування моральної
шкоди, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - Таїровська сільська
рада Овідіопольського району Одеської
області, про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6,
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, Одеської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру», третя особа - ОСОБА_4, про
визнання рішень частково недійсними,
скасування державних актів на право
приватної власності на земельні
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 06 серпня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 21
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_8, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що йому на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,0525 га, яка розташована в
АДРЕСА_1. Відповідач встановив огорожу,
в результаті чого захопив частину
належної позивачу земельної ділянки
площею 69 кв. м та не збирається
добровільно її звільняти. За таких
обставин, позивач просив зобов'язати
відповідача повернути йому частину
належної йому на праві власності
земельної ділянки площею 69 кв. м, знести
незаконно побудовану огорожу та
стягнути з відповідача судові витрати.

У листопаді 2011 року у зв'язку з заміною
неналежного відповідача ОСОБА_9 на
належного - ОСОБА_5 та залученням до
участі у справі в якості третьої особи
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, ОСОБА_4 позов уточнив та
остаточно просив: зобов'язати
відповідача ОСОБА_5 повернути частину
належної йому на праві власності
земельної ділянки площею 69 кв. м, якою
вона незаконно володіє; знести
побудовану на його земельній ділянці
огорожу, усунувши таким чином
перешкоди у користуванні його
земельною ділянкою та стягнути з
відповідача судові витрати. Крім того,
доповнивши вимоги позову, ОСОБА_4, крім
іншого, просив стягнути з відповідача
на його користь 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

У жовтні 2010 року до суду з позовом до
ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_6, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що йому на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,0529 га, яка розташована по
АДРЕСА_2. Відповідач, яка є
власником суміжної земельної ділянки
по АДРЕСА_3, самовільно без його відома
та згоди встановила паркан на його
земельній ділянці, захопивши таким
чином частину належної йому на праві
власності земельної ділянки площею 0,0081
га. За таких обставин, ОСОБА_6 просив
зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою,
звільнити самовільно зайняту частину
належної йому земельної ділянки та
стягнути з неї судові витрати.

Ухвалою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 30
жовтня 2010 року позови ОСОБА_4 та ОСОБА_6
об'єднано в одне провадження.

У жовтні 2011 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6,
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що вона є власником земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_3, якою
користується з 2005 року. У жовтні 2010 року
вона дізналася про те, що частиною
земельної ділянки площею 0,0153 га, яка
перебувала у її фактичному
користуванні як доріжка для випасу
тварин, отримана у власність її
сусідами ОСОБА_7 і ОСОБА_6 на підставі
рішення Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 27 квітня 2005 року №
633-ІV, з чим вона не згодна. Інша частина
земельної ділянки загального
користуванні площею 0,0069 га, а в цілому
площею 0,0525 га, була передана у
власність ОСОБА_7 на підставі рішення
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 28 листопада 2007
року № 649-V, який відчужив цю земельну
ділянку на користь ОСОБА_4 Так, на думку
ОСОБА_5 державні акти на ім'я ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 видані з порушенням чинного
законодавства, так як при складанні
акта встановлення меж в натурі на
місцевості відсутні підписи її нині
покійного батька ОСОБА_8 як суміжного
землекористувача, крім того, ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 передано у власність землі
загального користування, які
відносяться до земель комунальної
власності, що не підлягають
приватизації. За таких обставин,
неодноразово змінюючи й уточнюючи
вимоги позову, ОСОБА_5 підтримала
первісні вимоги та остаточно просила:
поновити їй строк звернення до суду з
цим позовом; визнати рішення
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 27 квітня 2005 року № 633-ІV
недійсним у частині передання на
користь ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0530 га по АДРЕСА_2 та в частині
передання на користь ОСОБА_7 земельної
ділянки площею 0,0524 га по АДРЕСА_1;
визнати недійсним рішення 9-ї сесії V
скликання Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 18 вересня 2007 року
№ 518-V про передачу безоплатно у
приватну власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,0529 га; визнати
недійсним рішення 10-ї сесії V скликання
Таїровської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області від 28 листопада 2007 року № 649-V
про передачу безоплатно у приватну
власність ОСОБА_7 земельної ділянки
площею 0,0525 га; скасувати державні акти
на право власності на указані земельні
ділянки, видані на ім'я ОСОБА_7 та
ОСОБА_6; стягнути з відповідачів судові
витрати.

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 06
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року, позови
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задоволено, у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи

відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або

недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази і дав
їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10,
60, 212 ЦПК України, правильно встановив
обставини справи, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, апеляційний суд обґрунтовано
залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від
06 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 21
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко