Справа № 146/8/14-ц Провадження №
22-ц/772/802/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Скаковська І. В.Категорія:
37Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 23.01.2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визначення додаткового
строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року позивач звернувся в суд
з вказаним позовом, посилаючись на те,
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5,
яка на час відкриття спадщини
проживала разом з ним і після смерті
якої відкрилась спадщина на належне їй
майно, а саме: на житловий будинок по
АДРЕСА_1. Спадкоємцями за законом є він
і його брати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак у
встановлений законом шестимісячний
строк заяву до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини він не подав
у зв'язку з тим, що вищевказаний будинок
внаслідок суттєвого зносу став
непридатним для проживання, а
внаслідок значних снігопадів була
пошкоджена покрівля будинку та
завалились глинобитні стіни, через що
він вважав, що вказаний об'єкт
нерухомого майна перестав існувати і
оформлення спадкових прав на нього
неможливе. 11.12.2013 року позивач дізнався,
що його брати подали заяви про
прийняття спадщини, не вказавши його як
третього законного спадкоємця, що
свідчить про їх відмову надати згоду на
прийняття ним спадщини після спливу
строку для її прийняття. Позивач
вважає, що причина його несвоєчасного
звернення до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, яку
обґрунтовує вищевказаними
обставинами, є поважною, а тому просив
визначити йому додатковий строк для
прийняття спадщини.

Рішенням Томашпільського районного
суду Вінницької області від 23.01.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись на неповноту
з`ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з
посиланням на викладені в ній
обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, при цьому ними подано заяви про
розгляд справи у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачем не наведено доказів про
наявність причин, пов'язаних з
об'єктивними, непереборними труднощами
для подання у шестимісячний строк
заяви про прийняття спадщини та не
надано доказів щодо його спільного
проживання із спадкодавцем.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_5, після смерті якої
залишилось спадкове майно, що
складається з будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1 і спадкоємцями
за законом є сини померлої - ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

З матеріалів спадкової справи № 67/2011,
відкритої 24.02.2011 року, видно, що ОСОБА_4
та ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини
подано 24.02.2011 року та 01.03.2011 року,
відповідно.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2
заявлено вимогу про визначення йому
додаткового строку для прийняття
спадщини, обґрунтовуючи її тим, що
заява про прийняття спадщини не була
ним подана вчасно із-за аварійного
стану спадкового майна та його
непридатності для проживання.

Вимогами ст.ст. 1270 та 1272 ЦК України
передбачено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини; якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її; за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

З матеріалів справи видно, що позивач у
визначений законом термін, не подав до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини і вказана ним
причина неподання даної заяви не може
бути визнана за поважну, при цьому
інших причин, які б свідчили про
поважність пропуску строку для
прийняття спадщини, позивачем не
наведено.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що на час звернення в суд з даним
позовом, позивачем взагалі не
подавалась заява до нотаріальної
контори про прийняття спадщини і йому
не було відмовлено в її прийнятті.

Щодо посилання позивача на його
постійне проживання із спадкодавцем,
то дана обставина не є підставою для
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку щодо
безпідставності позову та відсутності
підстав для визначення ОСОБА_2
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Викладені в апеляційній скарзі
твердження щодо неповного дослідження
судом факту постійного проживання
позивача із спадкодавцем однією сім'єю
на час відкриття спадщини і факту
утримання останньої, на увагу не
заслуговують, оскільки не є підставою
для задоволення заявлених позивачем
вимог.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у
х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Томашпільського районного
суду Вінницької області від 23.01.2014 року
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.І.
Чорний

/підпис/ С.К.
Медвецький

З оригіналом вірно: