Справа № 1305/2-1085/11
Головуючий у 1 інстанції: Перетятько
Провадження № 22-ц/783/714/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези
В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря -
Глинського О.А.,

з участю:
позивача, його представника - адвоката
ОСОБА_2,

представника
відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_4 на
рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 08 листопада 2013
року та ухвалу Городоцького районного
суду Львівської області від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - орган
опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації м.Львова, про
визнання об"єктом спільної сумісної
власності та про визнання права
власності, -

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 08 листопада 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_4 про
визнання об"єктом спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5
житлового будинку по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 0,0983 га для
ведення особистого селянського
господарства в с.Градівка Городоцького
району Львівської області, про
визнання за позивачем та відповідачем
права власності на 1/2 частини житлового
будинку та земельної ділянки за кожним
з них відмовлено.

Ухвалою Городоцького районного суду
Львівської області від 19 листопада 2013
року скасовані заходи забезпечення
позову, що були вжиті відповідно до
ухвали суду від 29 грудня 2011 року.

Додатковим рішенням від 19 листопада 2013
року вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішення та ухвалу суду оскаржив
позивач.

Просить скасувати рішення суду з
підстав неповного з"ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким його
позов задовольнити в повному обсязі.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
судом не дано належної правової оцінки
показанням свідків в підтвердження
тієї обставини, що він безпосередньо
брав участь у добудові будинку,
покращенні побутових умов проживання,
та висновку експертизи в підтвердження
тієї обставини, що вартість спірного
будинку внаслідок добудови значно
збільшилась, порівняно з тією, яка була
станом на 1984 рік. На думку апелянта,
судом не враховано, що він проживає в
спірному будинку, оплачує комунальні
послуги, іншого житла не має, а тому
вважає, що він має право ставити
питання, хоча б про визнання права
власності на ту частину будинку, за
рахунок якої збільшилась загальна
площа будинку, - на 13,4 кв.м., та на
частину земельної ділянки.

Оскаржувану ухвалу суду просить
скасувати з підстав порушення норм
процесуального права. Вважає, що
скасування заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони позивача в підтримання
апеляційної скарги, заперечення
сторони відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваних судових
рішень в межах доводів апеляційних
скарг та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 03
березня 1984 року (а.с.4 т.1).

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 18 лютого 2009 року
цей шлюб було розірвано.

Предметом спору є житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
(цегляний гараж «В», літня кухня «Б»,
дерев»яний сарай «Д», криниця «К»,
бетонне замощення, дерев»яна огорожа,
дерев»яна вбиральня «Г») на АДРЕСА_1,
який відповідач ОСОБА_5 набула у
власність на підставі договору
дарування від 01 вересня 2003 року,
укладеного між нею та її батьком ОСОБА_6
(а.с.9, 17, 103, 104 т.1).

До відчуження, цей житловий будинок з
господарськими та надвірними
спорудами (літня кухня «Б», сарай «Д»,
криниця «К», гараж «В», вбиральня «Г»,
замощення, огорожа) належали батькові
відповідачки на підставі свідоцтва про
право особистої власності на жилий
будинок, виданого 07 серпня 1989 року за
реєстровим №110 на підставі рішення
Городоцької районної ради народних
депутатів №204 від 15 червня 1989 року (а.с.9,
104 т.1, а.с. 18 інвентаризаційної справи).

У відповідності до договору дарування,
укладеного між ОСОБА_5 та законними
представниками неповнолітньої ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посвідченого 19 лютого
2010 року приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_10, ОСОБА_5 подарувала
ОСОБА_7 79/100 частин спірного житлового
будинку (а.с.96, 97 т.1).

Таким чином, на момент розгляду справи
в суді спірний будинок належить на
праві спільної часткової власності
відповідачеві ОСОБА_5 та її онуці
ОСОБА_7

Загальна площа спірного будинку на
момент набуття права власності на
нього батьком відповідача, отримання
відповідачем його в дар та на момент
відчуження відповідачем частки
будинку ОСОБА_7 становила 104,2 кв.м. (а.с.9,
97 т.1).

Таким чином, за встановлених обставин
справи висновок суду першої інстанції
про те, що спірний будинок не є спільною
сумісною власністю позивача та
відповідача як подружжя, є правильним,
оскільки відповідач отримала його в
дар, що в силу норми ст.24 КпШС, чинної на
момент набуття відповідачем права
власності на будинок, та згідно нині
чинної норми ст.57 СК України, є її
особистою власністю.

Всі інші доводи апелянта про наявність
правових підстав для визнання спірного
будинку об»єктом їхньої з відповідачем
права спільної сумісної власності, як
подружжя, внаслідок збільшення його
вартості, є безпідставними, оскільки
збільшення площі будинку внаслідок
його капітального ремонту, як сам
стверджує позивач у своїй позовній
заяві, відбулось до набуття батьком
відповідача спірного будинку у
власність. У зв»язку з цим, суд першої
інстанції правильно не взяв до уваги
висновки експертиз, на які
покликається апелянт.

Безпідставними є доводи апелянта про
те, що він має право на частку в
спірному будинку, яка відповідає 13,4
кв.м., оскільки загальна площа будинку
на момент отримання його у дар
відповідачем та на момент припинення
шлюбу не змінилась.

Предметом спору є також земельна
ділянка площею 0,0983 га для ведення
особистого селянського господарства
на АДРЕСА_2, яку відповідач набула
безоплатно у власність на підставі
рішення 12 сесії 4 скликання Градівської
сільської ради №65 від 09 грудня 2004 року
(а.с. 79, 102 т.1).

У відповідності до ст.61 СК України, в
редакції, чинній на момент набуття
відповідачем права власності на
спірну земельну ділянку, земельна
ділянка передана безоплатно у приватну
власність одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, в
тому числі приватизації, не
відносилась до об»єктів права спільної
сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б були
підставою для зміни чи скасування
рішення, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

У відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України,
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскаржувана апелянтом
ухвала постановлена судом першої
інстанції з дотриманням вимог ч.6 ст.154
ЦПК України, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, ч.2 п.1, 308, 313,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в
а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Городоцького районного
суду Львівської області від 08
листопада 2013 року та ухвалу
Городоцького районного суду
Львівської області від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, і в частині
залишення без змін рішення суду першої
інстанції може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
________________ Бойко С.М.

Судді:
________________ Береза В.І.

________________Штефаніца Ю.Г.