АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4810/2014
інстанції - Литвинова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
05 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення позивача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про відшкодування
відповідачем ОСОБА_2 спричиненої йому
шкоди, внаслідок залиття квартири
АДРЕСА_1 та відшкодування в зв'язку з
цим спричиненої йому моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що відповідачем ОСОБА_2 з вище
розташованої квартири АДРЕСА_2, 26
червня 2013р. була залита його квартира. В
результаті залиття приміщення
санвузла було пошкоджено стелю, на якій
залишились сліди залиття площею
приблизно 1,1 кв.м. та частково
відшарувалась фарба. Дані обставини
підтверджуються актом від 05.07.2013р.,
складеним працівниками КП УЖГ
«Печерська брама», в якому зазначено,
що комісія припускає, що причиною
залиття квартири позивача є недбале
відношення мешканців квартири АДРЕСА_2
до сантехнічного обладнання. Оскільки
відповідач в добровільному порядку не
бажає відшкодувати спричинену шкоду,
позивач просив стягнути на його
користь з відповідача у відшкодування
матеріальної шкоди 2354 грн. 40 коп. та
стягнути моральну шкоду в розмірі 20000
грн., відшкодувати судові витрати.
Моральну шкоду позивач обґрунтовував
тим, що він зазнав моральних страждань
через пошкодження свого майна,
порушено його нормальні життєві звичаї
та погіршився стан здоров'я.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 05.02.2014 року позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди - задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
помер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) у
відшкодування матеріальної шкоди 2354
грн. 40 коп., у відшкодування моральної
шкоди 1500 грн., витрати по сплаті
судового збору в розмірі 236 грн. 44 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

В апеляційні скарзі посилався на те, що
суд першої інстанції не неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, суд не
вірно застосував норми матеріального
права. Суд безпідставно не стягнув
моральну шкоду в сумі 20 000 грн., а також
витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач доводи скарги підтримав.

Представник позивача зазначала, що суд
не врахував, що відповідачі заливають
позивача не вперше, а тому з
урахуванням строку розгляду даної та
попередніх справ, зобов`язані
відшкодувати моральні страждання в
сумі 20 000 грн.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Така особа може бути звільнена від
відшкодування шкоди, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.. 1167 ЦК України, моральна
шкода , завдана фізичній особі,
відшкодовується, особою яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених ч.2 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 26 червня 2013р.
відповідачем ОСОБА_2, яка є власником
вище розташованої квартири АДРЕСА_2,
була залита квартира АДРЕСА_1, яка
належить на праві власності позивачу.
Дана обставина підтверджуються актом
від 05.07.2013р., складеним працівниками КП
УЖГ «Печерська брама», в якому
зазначено, що причиною залиття
квартири позивача є недбале відношення
мешканців квартири АДРЕСА_2 до
санітарно-технічного обладнання. В
результаті залиття приміщення
санвузла в спірній квартирі, було
пошкоджено стелю, на якій залишились
сліди залиття, площею приблизно 1,1 кв.м.
та частково відшарувалась фарба.

В судовому засіданні, суд прийшов до
висновку, що шкода позивачу спричинена
з вини відповідача ОСОБА_2

Відповідно до наданого позивачем
кошторису, вартість
ремонтно-будівельних робіт по
відновленню стану квартири АДРЕСА_1,
пошкодженої внаслідок залиття, що
відбулося 26 червня 2013 року, становить
2354 грн. 40 коп.

Також судом було встановлено, що
внаслідок пошкодження майна позивача,
йому також була завдана моральна шкода,
відшкодування якої суд, з урахуванням
обставин справи розміру завданої
майнової шкоди, засад розумності та
справедливості, присудив у розмірі 1500
грн.

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленими є доведеними.
Відповідач ні в суді першої інстанції
ні в апеляційному суді не заперечувала
свою вину у спричинення шкоди позивачу.

Висновок суду про наявність підстав
для задоволення позову про
відшкодування майнової шкоди в повному
обсязі та часткового задоволення вимог
про стягнення моральної шкоди
відповідає цим обставинам справи та
вимогам Закону.

Доводи скарги в частині безпідставного
не задоволення судом вимог про
відшкодування моральної шкоди в сумі 20
000 грн. колегія суддів не приймає, так як
суд визначаючи суму відшкодування -1500
грн. врахував вимоги ст. 23 ЦК України.
обставини даної справи, наявні докази
та прийшов до обґрунтованого висновку,
що позивач не довів, що внаслідок
пошкодження стелі в туалеті його
квартири, йому завдані моральні
страждання на суму 20 000 грн.

Посилання на те, що розгляд даної
справи відбувався тривалий час на
правильність висновків суду не
впливають, тому, що позивач не довів, що
саме з вини відповідача дана справа
розглядалась тривалий час.

Відмовляючи в задоволені витрат на
правову допомогу в розмірі 1000 грн., суд
правильно виходив з того, що під час
розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_3 не залучалась до
розгляду справи в якості фахівця в
галузі права, а брала участь в справі в
якості представника за довіреністю, а
відповідно до ст. 84 ЦПК України сторони
несуть витрати лише за правову
допомогу, що надається фахівцем в
галузі права, або адвокатом, окрім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Так як ОСОБА_3 виступала в
суді першої інстанції в якості
законного представника позивача за
довіреністю, вона одночасно не може
перебувати в іншому процесуальному
статусі адвоката або фахівця в галузі
права. Крім того суд першої інстанції,
виходячи з вимог Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», правомірно
зазначив, що суду не наданий
розрахунок, витраченого представником
часу на проведення тих чи інших
процесуальних дій та визнав не
обґрунтованою вимогу позивача про
стягнення витрат на правову допомогу в
сумі 1000 грн.

Суд при винесенні рішення правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів відхиляє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: