РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року Рівненський міський
суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській
О.К.

з участю:позивачки - ОСОБА_1

предсатвника відповідача - адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського
міського суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідача, ОСОБА_3 визнано батьком
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 є учнем 11 класу Рівненського НВК
№ 26. Термін навчання до червня 2014 року.
Крім того син є інвалід дитинства. По
досягненню повноліття йому була
встановлена І група інвалідності,
строком до 01 липня 2015 року, що
підтверджується Довідкою до акта
огляду медико-соціальною експертною
комісією АВ № 0008366.

Син постійно проживає з нею та
перебуває на її утриманні, хворіє та
постійно потребує догляду, у зв'язку з
чим вона не може працювати.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її
користь аліменти на повнолітнього
сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4,
1995 р.народження в розмірі 600грн.
щомісячно, з моменту подачі заяви до
суду та за весь час навчання сина, але
не пізніше 31 травня 2014 року.

В судовому засіданні повністю
підтримала позовні вимоги в межах
доводів позовної заяви. Пояснила, що на
навчання сина несе витрати, оскільки
купує додаткову літературу, наймає
репетиторів, оскільки син має бажання
вступати до вищого навчального
закладу після закінчення школи. Вона
отримує допомогу по догляду за
інвалідом 1гр. в розмірі 13,86 грн. на
місяць. Оскільки син потребує
постійного догляду не має можливості
працювати. До повноліття сина
отримувала аліменти на його утримання
в твердій грошовій сумі близько 350 грн..
Просила позов задовольнити.

Згідно поданих до суду письмових
заперечень, підтриманих в судовому
засіданні представником відповідача
адвокатом ОСОБА_2, відповідач позов не
визнав, та просив відмовити в його
задоволенні.

Свої заперечення обґрунтовує тим,
що на даний час він дійсно працює, однак
не має можливості сплачувати аліменти
про які просить позивач, адже отримує
мінімальну заробітну плату.

Його стан здоров'я є незадовільним.
Має непрацездатну та хвору матір, тому
змушений піклуватись і про неї, що в
свою чергу вимагає понесення
фінансових витрат, так як її пенсійних
коштів, які іона отримує, не достатньо
для забезпечення належного проживання
та лікування, що визначено ст. 202 СК
України де зазначено, що повнолітні
дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і
потребують матеріальної допомоги.

Враховуючи викладені обставини
позовна заява про стягнення з
аліментів на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5 у розмірі 600 гривень
щомісячно, з моменту подачі заяви до
суду та за весь час навчання сина, але
не пізніше 31 травня 2014 року є такою, що
не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позову в повному об'ємі.

Заслухавши пояснення позивачки,
представника відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про батьківство ОСОБА_6 зареєстрований
батьком ОСОБА_7 відділом РАГС м.
Здолбунів, про що в книзі реєстрації
актів про встановлення батьківства
зроблено актовий запис за № 9 від 15
липня 1995 року .

Свідоцтвом про народження
підтверджується, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, атковий запис № 169 від
15.07.1995р.віділом РАГС м.здолбунів.

Посвідченням Серії НОМЕР_2
підтверджується, що ОСОБА_4
,1995р.народження інвалід 1 групи «А»., що
підтверджується і довідкою МСЕК,
згідно якої інвалідність встановлена
до 01.07.2015р.. Згідно зазначеної довідки
ОСОБА_4 потребує постійного
стороннього догляду та допомоги,
перебуває на обліку в міськсоцзахисті,
де отримує державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства в розмірі 1600 грн.
згідно довідки № 1799 від 21.01.2014р.

ОСОБА_1 отримує компенсаційну виплату
особі, яка здійснює догляд за інвалідом
1 групи в сумі 13,86 грн., згідно довідки №
1198 від 21.01.2014р.

З довідки № 18103 від 02.12.13р. , виданої
директором ТзОВ «ЖЕО ЖБК» вбачається.
що ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 з
сином ОСОБА_4, 1995 р.народження.

Встановлено, що згідно записів в
трудовій книжці на ім'я ОСОБА_1, остання
з березня 2002 року не працює.

Довідкою № 5 від 21.01.2014 р., виданою ЗОШ
1-Ш ступеня № 26 в м.Рівне
підтверджується, що ОСОБА_9 дійсно
навчається в 11-а класі Рівненського
НВК№ 26 та закінчить 11-А клас у червні
місяця 2014 року.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_3
працює оронником сг об'єктів ПСП
«Хлібороб» , його середній заробіток за
один місяць становить 1182,50 грн.

Встановлено, що мати відповідача -
ОСОБА_10 , 1949 року народження,
пенсіонерка та отримує пенсію. З
04.10.2012р. перебуває на обліку в РООД ,
довідка Рівненського обласного ОД від
09.01.2014р.

Відповідно дост. 198 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
своїх повнолітніх непрацездатних
дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони
можуть таку матеріальну допомогу
надавати.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу
України, якщо повнолітні дочка чи син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надати
матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного
кодексу України суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у
твердій грошовій сумі і (або) у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного
кодексу України особа, позбавлена
батьківських прав, не звільняється від
обов'язку щодо утримання дитини.

Враховуючи те, що обов'язок по
утриманню повнолітніх дітей лежить на
обох з батьків, то суд прийшов до
висновку, що кожний з бітьків повинен
нести матеріальні витрати в період
навчання дитини. При цьому суд бере до
уваги , що ОСОБА_4 отримує державну
соціальну допомогу на даний час , яка
становить 1660,75 грн. на місяць.

Суд прийшов до висновку , що позивачкою
не надано доказів , які б
підтверджували її вимоги на
обґрунтування стягнення з відповідача
аліментів в сумі 600 грн.

Таким чином, враховуючи достовірно
встановлені судом докази, та виходячи
з засад розумності, виваженості і
справедливості, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково та стягнення з
відповідача на користь позивачки
аліменти на період навчання дитини в
розмірі 406 грн., що становить приблизно
25 % соціальної допомоги, яку отримує
дитина по інвалідності, щомісячно, по
31.05.2014року включно, починаючи з дня
набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові
витрати підлягають до стягнення з
відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.
182,199,200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60,
82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання повнолітнього
сина на період навчання - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 406 (чотириста
шість) грн. 00 коп., щомісячно, на період
навчання дитини до 31.05.2014 року включно
, з часу набрання рішенням чинності.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. в прибуток
держави України.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в десятиденний строк
апеляційної скарги з дня проголошення
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
О.В.Панас