АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/264/2014
інстанції: Крисанова В.І.
Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан
І.А.Суддів:Вадзінського П.О.
Колісниченка А.Г.При секретарі:Грицак
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Відділу державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції Херсонської області на ухвалу
Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року по справі за поданням старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Іванівського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року старший державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області (далі - ВДВС)
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа до
виконання ним своїх зобов'язань,
посилаючись на те, що він як боржник у
виконавчому провадженні ухиляється
від виконання зобов'язань щодо
погашення заборгованості по аліментах.

Ухвалою Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року подання старшого державного
виконавця ВДВС про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа до виконання ним своїх
зобов'язань, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ВДВС, посилаючись
на незаконність даної ухвали та
вважаючи її такою, що постановлена з
порушенням норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою подання
державного виконавця задовольнити в
повному обсязі.

Письмових заперечень на скаргу до
апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обгрунтованість ухвали,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд
першої інстанції виходив з того, що
державним виконавцем не доведено факт
ухилення особи від виконання
аліментних зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду і вважає його таким, що
відповідає вимогам ЦПК України та
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС знаходиться виконавчий
лист №2-452, виданий 08 грудня 2006 року
Іванівським районним судом
Херсонської області про стягнення з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 30,00 грн. на кожну дитину,
починаючи з 10 листопада 2006 року і до
досягнення дітьми повноліття (а.с.18,37).

11 січня 2007 року за зазначеним
виконавчим листом державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження (а.с.36).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості по аліментах від 07
листопада 2013 року, складеного
державним виконавцем, розмір такої
заборгованості боржника ОСОБА_5 станом
на 01 листопада 2013 року становить 4 478,70
грн. (а.с.38).

В акті державного виконавця від 02
вересня 2013 року встановлено, що боржник
ОСОБА_5 в с. Василівка Іванівського
району не проживає, тимчасово проживає
в смт. Нижні Сірогози, повну нову адресу
проживання боржника встановити не
можливо, належного ОСОБА_5 майна не
виявлено (а.с.35).

Актом державного виконавця про
неможливість стягнення від 23 жовтня 2013
року встановлено, що майна, належного
боржнику ОСОБА_5 та підлягаючому опису
й арешту, не виявлено (а.с.35).

Згідно довідки виконавчого комітету
Балашівської сільської ради
Іванівського району Херсонської
області №450 від 09 листопада 2006 року
ОСОБА_5 належить земельна частка (пай) в
розмірі 6,17 га (а.с.8).

07 листопада 2013 року ОСОБА_5 надав ВДВС
пояснення, в якому зазначив, що належну
йому земельну ділянку площею 6,37 га, що
розташована на території Балашівської
сільської ради, передав у користування
колишній дружині ОСОБА_6 в рахунок
сплати аліментів. Від сплати аліментів
не ухиляється, по можливості має намір
їх сплачувати (а.с.34).

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості щодо працевлаштування
ОСОБА_5 та отримання ним доходів.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну» громадянин України може бути
обмежений у праві виїзду за кордон якщо
відносно нього діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору у передбачених
законом випадках.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець під час здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні
може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, утримання від вчинення дій,
які унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; ненадання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Тобто ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням є будь-які свідомі діяння (дії
або бездіяльність) боржника,
спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що
державний виконавець ВДВС звернувся до
суду із поданням про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України, посилаючись на
те, що проведені заходи із боржником не
дають позитивного результату щодо
виконання рішення суду, як у
добровільному так і в примусовому
порядку, що свідчить про ухилення
боржника від виконання рішення суду.

Однак матеріали справи не містять
достовірних відомостей, які б давали
підстави вважати, що ОСОБА_5 ухиляється
від виконання свого зобов'язання за
рішенням суду. Наявні в матеріалах
справи розрахунок заборгованості по
аліментах, дані щодо відсутності у
боржника належного йому майна, а також
акт державного виконавця про
відсутність боржника за своєю
юридичною адресою не можуть свідчити
про факт ухилення ОСОБА_5 від виконання
рішення суду. Наявність статусу
боржника у виконавчому провадженні та
непогашення боргу в добровільному
порядку не може безумовно свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
обов'язків.

Доводи апеляційної скарги ВДВС
колегією суддів до уваги не
приймаються як такі, що не ґрунтуються
на вимогах цивільного процесуального
закону та не підтверджені належними
доказами.

Враховуючи, що державним виконавцем не
доведено, а матеріали справи не містять
будь-яких доказів на підтвердження
ухилення ОСОБА_5 від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала суду
відповідає вимогам цивільного
процесуального закону і підстави для
її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Іванівського
районного управління юстиції
Херсонської області відхилити.

Ухвалу Іванівського районного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді