Справа № 523/1291/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
м. Одеса.

Суворовський районний суд м.
Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні, в залі судових засідань №14,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та визнання права власності,
-

В С Т А Н
О В И В

ОСОБА_1 подав до суду вказаний
вище позов, в якому просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений 28 грудня
2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3,
посвідчений Шостою одеською державною
нотаріальною конторою та визнати право
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_4

В обґрунтування позову, він
посилався на те, що 20 липня 2007 року
Суворовським районним судом м. Одеси
було розглянуто цивільну справу №2-2928/07
та ухвалено рішення, яке набрало
законної сили про стягнення з ОСОБА_4 на
його користь боргу в загальній сумі 115
473 гривні.

Під час розгляду вказаної справи,
ухвалою суду від 11 квітня 2007 року, в
забезпечення позову, було накладено
арешт на 2/3 частини зазначеної
квартири, які на праві власності
належали ОСОБА_4 Того ж дня ухвала суду
була зареєстрована в Восьмій одеській
державній нотаріальній конторі.

При виконанні вказаного рішення
суду, державною виконавчою службою
було встановлено, що боржником ОСОБА_4
були здійснені ряд заходів,
направлених на переоформлення
належної йому 2/3 частини квартири на
третіх осіб для створення неможливості
примусового виконання рішення суду
про стягнення боргу. А саме, 29 березня
2007 року, 2/3 частини вказаної квартири,
за нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу, були відчужені ОСОБА_4,
громадянці ОСОБА_5

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 07 квітня 2011 року (справа
№1822/11), яке набрало законної сили,
зазначений договір купівлі-продажу був
визнаний недійсним.

Також, рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 17 серпня 2009
року за позовом ОСОБА_5, було визнано
дійсним договір купівлі-продажу 1/3
частини спірної квартири, укладений в
простій письмовій формі з ОСОБА_4 Однак,
Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 червня 2011 року, зазначене
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси було скасовано та ухвалено
нове рішення, яким в задоволені
позовних вимог ОСОБА_5 було відмовлено.

Крім того, ухвалою Суворовського
районного суду м. Одеси від 30 листопада
2010 року було розглянуто заяву ОСОБА_5
від 14 квітня 2009 року і знято арешт з 2/3
частини спірної квартири. Однак,
ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 24 лютого 2011 року ухвала
Суворовського районного суду м. Одеси
від 30 листопада 2010 року про зняття
арешту була скасована.

Вважає, що протягом всього часу, ОСОБА_4
з метою уникнення виконання рішення
суду про повернення йому, вказаного
вище боргу, двічі намагався укладати
фіктивні, недійсні договори купівлі -
продажу.

Нещодавно, йому стало відомо, що 28
грудня 2010 року, скориставшись тим, що в
цей період було незаконно знято арешт з
2/3 частини спірної квартири та
наявності рішення суду про визнання
договору купівлі-продажу 1/3 частини
спірної квартири дійсною, ОСОБА_5
уклала фіктивний договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який був посвідчений
Шостою одеською державною
нотаріальною конторою.

Тому просить, на підставі ст. 234 ЦК
України (фіктивність договору) його
позовні вимоги задовольнити та
вказаний договір купівлі-продажу
визнати недійсним і визнати право
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_4, оскільки вказаним договором та
діями відповідачів порушуються його
права на повернення боргу.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове
засідання не прибули. Про день, час та
місце розгляду справи повідомлялися в
порядку, встановленому законом через
засоби масової інформації, оскільки
місце реєстрації їхнього проживання
невідоме, що підтверджується довідкою
відділення адресно-довідкової роботи
ГУ ДМС України в Одеській області (л.с.
№№38, 39, 77-80).

Відповідач ОСОБА_2, реєстрація місця
проживання якого, згідно довідки,
значиться квартира АДРЕСА_1, в судове
засідання не прибув. Про день, час та
місце розгляду справи повідомлявся в
порядку, встановленому законом,
замовною поштою. Причини неявки суду не
повідомив (л.с. № 83).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не прибула. Про день, час та місце
розгляду справи повідомлялася в
порядку, встановленому законом,
замовною поштою. Причини неявки до суду
не повідомила.

За заявою позивача, на підставі ст. ст.
224-226 ЦПК України, суд розглянув справу в
заочному порядку.

Вислухав позивача, який наполягав на
своєму позову та його обґрунтуванні,
вивчив матеріали справи, суд вважає, що
в задоволені позову слід відмовити із
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 234 ЦК України - фіктивним є
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином.

Із договору купівлі-продажу від 28
грудня 2010 року, посвідченого Шостою
одеською державною нотаріальною
конторою та зареєстрованого в реєстрі
за №4-3079, видно, що ОСОБА_5 продала, а
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купили в рівних
частинах кожний, квартиру під номером
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з
житлової кімнати, площею 14,3 кв./м.,
загальною площею 28,5 кв./м.

На час укладення вказаного договору
купівлі-продажу, 2/3 частини, зазначеної
квартири, на праві власності належали
ОСОБА_5, на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
29 березня 2007 року за реєстровим номером
№2711, зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Одеського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості, 24
квітня 2007 року, з записом №1105, в книзі
за №181 доп-194,реєстраційний номер 17690227
та 1/3 частини зазначеної квартири, на
підставі Рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 17 серпня 2009
року, яке вступило в законну силу 07
вересня 2009 року (л.с. №52).

Після укладення договору, ОСОБА_5
переїхала проживати в квартиру
АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області, звільнивши
продану квартиру і передала її
покупцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які по
теперішній час проживають в зазначеній
квартирі, що підтверджується
реєстрацією місця постійного
проживання ОСОБА_2 по придбаній
квартирі, згідно довідки відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області (л.с. №№36, 37),
що не спростовувалося позивачем
ОСОБА_1 Будь-які докази про те, що ОСОБА_5
і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали оспорюванний
договір купівлі-продажу без наміру
створення правових наслідків, які ним
обумовлювалися, позивач суду не надав.

Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
те що на виконання правочину продавцем
ОСОБА_5 було передано квартиру АДРЕСА_1
покупцям ОСОБА_2 і ОСОБА_3, такий
правочин не може бути кваліфікований
як фіктивний, що також зазначено в
пункті 24 Постанови №9 Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року. Тому позовні вимоги
про визнання недійсним, вказаного вище
договору купівлі-продажу, з підстав
зазначених позивачем, задоволенню не
підлягають.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Право на захист цивільного права
третіх осіб, мають особи, виключно в
порядку прямо передбаченому
законодавством України (в інтересах
неповнолітніх, недієздатних, тощо).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не
наділений правом на звернення до суду
за захистом прав громадянина ОСОБА_4, а
саме про визнання за останнім права
власності на нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, тому його позовні
вимоги в цій частині також задоволенню
не підлягають.

З іншими позовними вимогами, щодо
спірної квартири АДРЕСА_1, ні позивач,
ні відповідачі по справі, до суду не
зверталися.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 15, 234 ЦК України, суд, -

В И Р І
Ш И В

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
визнання права власності - відмовити.

Копію рішення направити відповідачам
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішення, як заочне, може бути
переглянуте за заявою відповідача. яка
подається до Суворовського районного
суду м. Одеси протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення, воно
може бути оскаржене до апеляційного
суду Одеської області в загальному
порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
протягом 10 днів через Суворовський
районний суд м. Одеси.

Суддя: