РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.01.2014 року Калінінський районний суд
міста Горлівка Донецької області у
складі: головуючого - судді
Шиповича В.В.

при секретарі
Калфакчиян М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Горлівка
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
(далі Банк) у жовтні 2013 року звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, вказавши, що 04.04.2008
року між банком та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №692Т відповідно до
умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у
сумі 15 000 гривень на строк до 04.04.2011 року,
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 0,0001% річних та
сплатою комісії за надання кредиту у
розмірі 262,50 гривень на місяць. У
випадку несплати або несвоєчасної
сплати трьох поспіль місячних платежів
застосовується процентна ставка у
розмірі 36% річних. За прострочення
сплати передбачених кредитним
договором коштів застосовується пеня у
розмірі 1% від простроченої суми за
кожен день прострочення. В якості
забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх
зобов'язань між банком та ОСОБА_2 04.04.2008
року було укладено договір поруки
№692Т/П за яким поручитель зобов'язався
відповідати перед банком у тому ж
розмірі що й позичальник ОСОБА_1. У
зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1
своїх зобов'язань банк у травні 2009 року
звернувся з позовом до суду та рішенням
Калінінського районного суду м.
Горлівки від 11.12.2009 року з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно стягнута
заборгованість за кредитним договором
у сумі 15077,45 гривень. В ходе проведення
виконавчого провадження
заборгованість за кредитним договором
у сумі 15077,45 гривень була сплачена 17.10.2012
року. Банк вважав, що має право
нарахувати комісійну винагороду,
проценти та пеню за весь час
користування кредитними ресурсами з
15.05.2009 року по 17.10.2012 року, а саме
проценти у сумі 11787,75 гривень, комісія у
сумі 10762,50 гривень, пеня у сумі 82247,71
гривень та просив стягнути із ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно заборгованість у сумі
104797,96 гривень.

У судове засідання представник
позивача ОСОБА_3 подала письмову заяву
у якій підтримала у повному обсязі
позовні вимоги, наполягала на їх
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 у судове
засідання надав письмову заяву у якій
позовні вимоги визнав частково, - не
заперечував проти стягнення з нього
процентів та комісії, але просив суд
зменшити розмір пені нарахований
банком, посилаючись на те, що розмір
його заробітної плати становить лише
3000 гривень на місяць, він орендує житло,
а крім того утримує малолітнього сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також просив не
стягувати будь яких коштів із ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України справу
розглянуто за відсутності відповідача
ОСОБА_2, повідомленого належним чином
про час та місце судового засідання,
стосовно якого суд не має відомостей
про причину неявки, та відповідно до ст.
224 ЦПК України суд ухвалює заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, оскільки позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд оголосивши заяву
представника позивача та заяву
відповідача ОСОБА_5, дослідивши
письмові докази встановив наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Між АТ «Банк «Фінанси та Кредит»
та ОСОБА_1 4 квітня 2008 року укладено
кредитний договір №692Т, відповідно до
умов якого ОСОБА_1 Банком надається
кредит у сумі 15000 гривень на строк до 4
квітня 2011 року, зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 0,0001%
річних та сплатою комісії за надання
кредиту у розмірі 262,50 гривень на
місяць. У випадку несплати або
несвоєчасної сплати трьох поспіль
місячних платежів застосовується
процентна ставка у розмірі 36% річних. За
прострочення сплати передбачених
кредитним договором коштів
застосовується пеня у розмірі 1% від
простроченої суми за кожен день
прострочення (а.с. 17-19).

На підставі кредитного договору
на платіжну карту ОСОБА_1 Банком
перераховано 15000 гривень, що
підтверджується меморіальним ордером
№554/13344 від 04.04.2008 року, чеком №0285 від
04.04.2008 року та розпискою ОСОБА_1 про
отримання платіжної картки (а.с.15-16).

Рішенням Калінінського районного суду
м. Горлівки від 11.12.2009 року у цивільній
справі № 2-1541/2009 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
стягнуто солідарно на користь ВАТ
«Банк «Фінанси та Кредит»
заборгованість по кредитному договору
від 04.04.2008 року у сумі 15077,45 гривень.
Рішення суду набрало законної сили
22.12.2009 року (а.с. 35).

Відповідно до розрахунку
позивача (а.с. 4-11), - ОСОБА_1 за кредитним
договором від 04.04.2008 року нарахована
заборгованість, - по сплаті процентів
за користування кредитом у сумі 11787,75
гривень за період з 13.04.2009 року по 16.10.2012
року; по сплаті комісії за надання
кредиту за період з 04.04.2008 року по 30.09.2012
року у сумі 10762,50 гривень; по сплаті пені
за прострочення виплат по кредитному
договору за період з 20.09.2012 року по
20.09.2013 року у сумі 82247,71 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 своїх
заперечень проти нарахованого банком
розміру заборгованості по процентам та
комісії не надав.

Згідно ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний
повернути кредитодавцеві грошові
кошти у строк та в порядку, що
встановлені договором (ст. 1049 ЦК
України).

Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором
(ст. 1048 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами (з розстроченням) то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася та
сплати процентів належних йому.

За таких обставини суд приходить
до висновку, що між сторонами 04.04.2008
року укладено кредитний договір, умови
якого щодо погашення заборгованості за
кредитом ОСОБА_1 належним чином не
виконані, а отже нарахована банком
заборгованість по процентам за
користування кредитом у сумі 11787,75
гривень та комісії за надання кредиту у
сумі 10762,50 гривень, яка не оспорюються
відповідачем підлягає стягненню з
ОСОБА_1 на користь Банку.

Разом з тим, суд вважає, що розмір
пені нарахований позивачем ОСОБА_1
підлягає зменшенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У розглядуваній справі розмір
пені нарахований позивачем у сумі 82247,71
гривень є явно надмірним та
несправедливим відносно ОСОБА_1,
оскільки значно перевищує розмір
збитків завданих банку.

В той же час за змістом параграфу 2
глави 49 Цивільного кодексу України
пеня, як різновид неустойки, є видом
забезпечення виконання зобов'язання, а
не способом отримання прибутку.

Таким чином суд, з урахуванням
обставин справи, принципу розумності,
справедливості та реального виконання
рішення суду, а також матеріального
стану відповідача приходить до
висновку, що розмір пені, який підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь банку за
прострочення виплат по кредитному
договору повинен бути зменшений до 3000
гривень.

Щодо позовних вимог банку до ОСОБА_2
необхідно зазначити наступне.

Згідно ч.4 ст.559 ЦПК України, - порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», - Відповідно
до частини четвертої статті 559 ЦК
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

4 квітня 2008 року між АТ «Банк «Фінанси
та Кредит» і ОСОБА_2 укладено договір
поруки (а.с. 23), згідно з умовами якого
ОСОБА_2, як поручитель зобов'язується
відповідати перед банком за своєчасне
та повне виконання ОСОБА_5, як
боржником, своїх зобов'язань за
кредитним договором від 04.04.2008 року. При
цьому згідно п.2.3. Договору поруки, - у
випадку непогашення боржником
заборгованості за кредитним договором
протягом 1-го календарного дня з
моменту настання строку сплати
основного боргу або комісійної
винагороди, передбачених кредитним
договором у кредитора виникає право
вимоги сплати боргу у повному обсязі до
поручителя.

Згідно п.5.1. Договору поруки, - порука
припиняється якщо кредитор протягом
трьох років від дня настання строку
виконання зобов'язання за кредитним
договором не пред'явив вимоги до
поручителя.

У розглядуваній справі встановлено, що
Банк у 2009 році пред'явив до суду
цивільний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
дострокове повернення кредиту. За
результатами розгляду вказаного
цивільного позову судом 11.12.2009 року
ухвалено рішення про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яке набрало законної сили 22.12.2009
року.

Таким чином, оскільки банк скористався
своїм правом заявити вимогу про
дострокове повернення кредиту, строком
виконання зобов'язання за кредитним
договором є дата набрання рішенням
суду від 11.12.2009 року законної сили,
тобто 22.12.2009 року.

Оскільки протягом трьох років після
22.12.2009 року банк не пред'явив до
поручителя ОСОБА_2 будь-яких вимог
порука вважається припиненою.

За таких обставин позовні вимоги банку
до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 551, 1048-1050, 1054-1055 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 169,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
(ідентифікаційний код 14360570)
заборгованість по кредитному договору
від 4 квітня 2008 року, - проценти за
користування кредитом у сумі 11787
(одинадцять тисяч сімсот вісімдесят
сім) гривень 75 копійок, комісію за
надання кредиту у сумі 10762 (десять тисяч
сімсот шістдесят дві) гривні 50 копійок,
пеню у сумі 3000 (три тисячі) гривень за
прострочення виплат по кредитному
договору, судовий збір у сумі 255 (двісті
п'ятдесят п'ять) гривень 50 копійок.

В іншій частині у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Калінінський районний суд міста
Горлівки шляхом подачі в десяти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
ним копії рішення.

Суддя
Шипович В.В.