Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 1231/4063/2012
Провадження № 22ц/782/73/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Коновалової В.А., Ступіної Я.Ю.,

за участю секретаря - Булгакової М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в м.
Луганську цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Стахановського міського суду
Луганської області від 03 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Луганськгаз» філії Стахановського
міжрайонного управління по
експлуатації газового господарства,
Управління житлово-комунального
господарства Стахановської міської
Ради, комунального підприємства
«Жилсервіс № 5» про відшкодування
шкоди, завданої смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2012 року позивачка
звернулася до суду з даним позовом, в
якому посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла ОСОБА_3, в свідоцтві про
смерть якої зазначено причину смерті -
«отруєння чадним газом». ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер ОСОБА_4, в свідоцтві про
смерть якого зазначено причину смерті -
«віддалені наслідки токсичного впливу
оксиду вуглецю». Вказані особи є
батьками позивачки. Отруєння чадним
газом її рідних сталося внаслідок
відсутності тяги в системі вентиляції.
13.02.2003 року співробітники КП «Жилсервіс
№ 5» - структурного підрозділу
Відповідача 2, робили спроби прочистити
димарі у будинку, було перекрито
подання побутового газу до будинку.
Після проведення деяких робіт газ
знову увімкнули. За цей час померла
мати позивачки. 7 березня 2003 року під
час проведення замірів рівня СО
співробітниками хімічної лабораторії
гірничорятувального загону було
встановлено, що в кухні квартири
батьків позивачки він у 2000 разів
перевищував допустимий рівень, а у
житлових приміщеннях - в 20 разів. В цей
же день було викликано службу
міськгазу, яка перекрила постачання
газу до липня 2003 року, поки не
відремонтували димар. Також позивачка
посилалася на те, що між смертю її
батьків та бездіяльністю
співробітників Управління
житлово-комунального господарства
Стахановської міської Ради, які
відповідають за справність вентиляції
в домі, та Стахановського міжрайонного
управління з експлуатації газового
господарства, у веденні якого
знаходиться джерело підвищеної
небезпеки - газова мережа, є прямий
зв'язок, адже причиною смерті обох
батьків стало отруєння чадним газом.
Також вона посилалася на те, що від
старості був зруйнований
вентиляційний димар, який не
ремонтували, хоча мешканці будинку
АДРЕСА_1 улітку 2002 р. звертались у
житловий сервіс №5 з заявою на ремонт
даху. Ремонт не був зроблений,
вентиляційний димар зовсім
зруйнувався і чадний газ почав
потрапляти у квартиру НОМЕР_1. Ніхто із
представників житлового сервісу та
газового господарства у той час не
проводили перевірку вентиляційної
тяги у будинку. Постановою
Стахановського міського суду
Луганської області від 15 березня 2006
року по справі № 5-31 за 2006 р.
встановлено, що виток побутового газу у
квартирі постраждалої ОСОБА_3 мав
місце, що фактичною причиною попадання
газу до квартири є аварійний стан
оголовків. Крім того, на думку
позивачки система побутового
газопостачання є об'єктом -
використання , зберігання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку. Таким чином, шкода від
джерела підвищеної небезпеки, завдана
смертю її рідних, була наслідком
неправомірної бездіяльності
відповідачів, яка спричинила
накопичування отруйних газів у
житловому приміщенні та настання
незворотного наслідку - смерті батька
та матері. Тому позивачка просила
стягнути з відповідачів на її користь в
солідарному порядку витрати на
поховання та спорудження надгробного
пам'ятника у розмірі 15000 грн., а також
моральну шкоду, завдану смертю
фізичних осіб внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, які спричинили
їй страждання, які вона оцінила у
загальному розмірі 75000 грн.

Заочним рішенням Стахановського
міського суду Луганської області від 03
грудня 2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
рішенням, позивачка звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати та поставити
нове про задоволення позовних вимог.
При цьому вона в скарзі посилається на
те, що рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні позивачка
підтримала доводи апеляційної скарги,
давши пояснення, аналогічні
відомостям, викладеним в апеляційній
скарзі, просила скасувати судове
рішення та задовольнити апеляційну
скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ
„Луганськгаз" апеляційну скаргу не
визнала, просила її відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу до
судового засідання не з,явилися, хоча
про час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Як убачається з матеріалів
справи, судом під час розгляду цієї
справи були створені такі умови:
сторони були належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи і мали реальну можливість як
дати свої пояснення по справі, так і
надати всі наявні у них докази. Судом
були досліджені і оцінені в їх
сукупності всі докази, надані
сторонами, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України. Виходячи з наданих
сторонами доказів, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог.

Постановляючи рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні було встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла ОСОБА_3,
причиною її смерті було отруєння
моноксидом вуглецю, що підтверджено
копією свідоцтва про смерть.
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_4, причиною
його смерті були віддалені наслідки
токсичного впливу вуглецю оксиду , що
також підтверджено копією свідоцтва
про смерть. Зазначені особи були
батьками позивача, що підтверджено
копією свідоцтва про її народження.
Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були
батьками позивачки, слід вважати, що їх
смерть спричинила їй моральні
страждання. Однак, позивачка в судовому
засіданні не надала суду переконливих
доказів з приводу того, що саме
внаслідок протиправної бездіяльності
відповідачів настала смерть її
батьків, що між смертю батьків
позивачки і протиправною
бездіяльністю відповідачів є
причинний зв'язок і відповідачі винні в
настанні смерті її батьків. Посилання
позивача на постанову Стахановського
міського суду Луганської області від
15.03.2006 р., як на документ, яким
встановлено причинний зв'язок між
смертю батьків позивача та винною
бездіяльністю відповідачів, не були
прийняті судом до уваги, оскільки під
час розгляду справи за скаргою
позивачки на постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи, суд не
вирішив питання про винність певних
осіб в смерті батьків позивача, і
зазначив про наявність протиріч у
матеріалах, зібраних прокуратурою м.
Стаханова за фактом смерті цих осіб та
прийняв рішення про скасування
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи і повернення
справи на дооформлення.

Крім того, приймаючи рішення по справі,
суд виходив з того, що ч. 1 ст. 1187 ЦК
України встановлює, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Частина 2 зазначеної вище
статті визначає, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Виходячи з
аналізу зазначених норм, а також з
того, що судова практика визнає
джерелом підвищеної небезпеки будь -
яке застосування газу у тих випадках,
коли газ використовується не в
споживчих цілях, не в побуті, а на
виробництві, на транспорті, газопровід
в квартирі будинку не є джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки умови
його використання не створюють такої
небезпеки для оточуючих. На підставі
викладеного посилання позивача на те,
що публічне акціонерне товариство
«Луганськгаз» в особі філії
Стахановського міжрайонного
управління експлуатації газового
господарства є власником джерела
підвищеної небезпеки, а отже
відповідає без вини за смерть батьків
позивача, не були прийняті судом до
уваги, і тому суд дійшов висновку про
те, що підстав для застосування до
правовідносин, які є предметом
розгляду справи положень ст. 1187 ЦК
України не вбачається. Дані висновки
суду відповідають як обставинам по
справі, так і діючому законодавству.

Крім того, судом було враховано також
те, що позивачкою не було надано
доказів на підтвердження суми
матеріальної шкоди у розмір 12 738,09 грн.
взагалі, що нею була підтверджена
тільки сума у розмірі 2 261,91 грн. Не була
обґрунтована позивачкою також сума
моральної шкоди саме у розмірі 75000грн.

При прийнятті рішення по справі
судом було враховано також те, що
батьки позивачки померли у 2003р. З часу
смерті батьків позивачки до часу її
звернення до суду із позовом сплило
більше 9 років. Представник публічного
акціонерного товариства «Луганськгаз»
в особі філії Стахановського
міжрайонного управління по
експлуатації газового господарства,
скориставшись правом, наданим ч.3 ст. 267
ЦК України, звернулася до суду із
клопотанням про застосування позовної
давності. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, відповідно до положень ч.4 ст. 267
ЦК України є підставою для відмови у
позові.

Проаналізувавши зазначені
обставини по справі у їх сукупності,
суд дійшов висновку про те, що законних
підстав для задоволення вимог
позивачки не вбачається.

Обставини та висновки суду 1
інстанції підтверджуються
матеріалами справи та відповідають
вимогам закону, зазначеному в тексті
оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не дав правової оцінки тому, що
крім батьків позивачки в той же період
часу постраждали і інші її родичі, не
заслуговують на увагу як на підставу
для скасування рішення по даній справі,
так як дані вимоги не були заявлені в
суді першої інстанції по даній справі у
встановленому законом порядку, тому у
суду не було достатніх правових
підстав для встановлення будь - яких
обставин, що стосуються інших родичів
позивачки, оскільки суд згідно ст. 11 ЦПК
України розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів, а суд
апеляційної скарги згідно ч.1 ст. 303 ЦПК
України перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах вимог, заявлених в
суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не врахував того, що мешканці
будинку АДРЕСА_1 неодноразово писали
заяви про ремонт даху будинку, але
працівниками комунального
підприємства «Жилсервіс № 5» вони були
проігноровані не відповідають
матеріалам справи, так як в матеріалах
справи відсутні будь - які докази про
це. Судом апеляційної інстанції був
зроблений запит до комунального
підприємства «Жилсервіс № 5» про те, чи
знаходився на балансі у КП «Жилсервіс
№ 5» в 2002-2003 роках будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, чи
зверталися в 2002-2003 роках до КП
«Жилсервіс № 5» мешканці будинку
АДРЕСА_1, в тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
з приводу ремонту даху та
вентиляційного каналу в зазначеному
будинку. Також в даному запиті
апеляційний суд просив повідомити про
те, чи були проведені обстеження даху
та вентиляційного каналу у будинку
АДРЕСА_1, чи проводилися будь-які
ремонтні роботи за результатами
обстеження будинку АДРЕСА_1; а якщо такі
роботи проводилися, то коли і які саме,
чи існували будь-які договірні
відносини в 2002 -2003 роках між КП
«Жилсервіс № 5» та ПАТ «Луганськгаз»
щодо експлуатації газового обладнання
в будинку АДРЕСА_1. На даний запит
апеляційним судом була отримана
відповідь від 18.02.2014 року про
неможливість надання інформації,
зазначеної в запиті, в зв'язку з тим, що
перераховані в запиті документи мають
строк зберігання не більше 3 років, а з
моменту подій, на які посилається
позивачка, пройшло більше 10 років.
Підтвердження знайшло тільки те, що
будинок в 2002-2003 роках перебував на
балансі КП «Жилсервіс № 5». Крім того,
на запит апеляційного суду до
прокуратури м. Стаханова про те, чи
дійсно був знищений матеріал про
відмову у порушенні кримінальної
справи, чи складався акт про знищення
матеріалу та направлення у разі
наявності копії остаточної постанови
про відмову у порушенні кримінальної
справи за фактом перевірки смерті
ОСОБА_3, також була отримана відповідь
від 18.02.2014 року про те, що матеріал про
відмову у порушенні кримінальної
справи № 2П-68-03 за фактом перевірки
смерті ОСОБА_3 було знищено також за
закінченням терміну зберігання, що
підтверджується актом №1 від 08.06.2012
року.

Не знайшли свого об'єктивного
підтвердження в ході розгляду справи
також ствердження позивачки про те, що
відповідачі повинні були проводити
щоквартальні огляди на безпечність
користування газовими приборами, але
не робили цього. Так, відповідно до п. 4
«Правил безпеки систем газопостачання
України» періодичній перевірці і
прочищенню підлягають: димові
канали опалювальних печей, ємкісних
водонагрівачів для опалення і
опалювальних котлів, які працюють
сезонно, - не рідше 1 разу на рік
перед початком опалювального
сезону, які працюють цілий рік, - 2 рази
на рік (навесні і восени); димові
канали опалювально-варильних печей - не
рідше 2 разів на рік: перед
початком опалювального сезону і
навесні при настанні відлиги;
Вентиляційні канали підлягають
перевірці і прочищенню одночасно з
димовими. Перевірка і прочищення
димових і вентиляційних каналів
оформляється актом, в якому
зазначається їх стан за такими ж
параметрами, що й при первинній
перевірці. Контроль за
проведенням перевірок стану
димових і вентиляційних каналів з
метою визначення їх
придатності для подальшої
експлуатації в строки,
встановлені цими Правилами,
покладається на
житлово-експлуатаційні організації,
незалежно від їх відомчої
належності, і керівників
(власників) громадських будинків.
Власники житлових і громадських
будинків повинні надавати
спеціалізованому підприємству
газового господарства (СПГГ)
всебічну допомогу при
проведенні ними технічного
обслуговування газового обладнання
будинків. У примірному переліку послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та послуг з
ремонту приміщень, будинків, споруд,
затверджених Наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
10.08.2004 р. N 150 говориться про послуги з
перевірки наявності тяги в димових і
вентиляційних каналах та прочищення
димових і вентиляційних каналів і
віднесені ці послуги до пункту 1.1.11 Печі
та каміни. Згідно п. 4.5.19 правил безпеки
систем газопостачання України,
затверджених Наказом
Держнаглядохоронпраці 01.10.97 N 254, при
первинній і повторній перевірці і
прочищенню повинні бути перевірені:
наявність тяги, відсутність
засмічення, герметичність, справність
оголовків, відокремленість.Відповідно
до п. 4.5.6 правил безпеки систем
газопостачання України періодичність
і порядок технічного обслуговування
внутрішніх газопроводів і газового
обладнання житлових і громадських
будинків повинні виконуватися згідно з
"Положенням про технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем газопостачання житлових
будинків, громадських будівель,
підприємств побутового та
комунального призначення",
затвердженого Наказом Державної
акціонерної холдингової компанії
"Укргаз" від 30 липня 1997 р. N 35. Відповідно
до пп. 4.1, 4.3 та п. 1.3 додатку 3 Положення
про техобслуговування (Наказ ДАХК
Укргаз № 35), перевірка вентиляційних
каналів на наявність тяги робиться при
ПТО (планове технічне обслуговування) з
періодом в 3 роки. Причому недоліки
оформлюються актом і приписом про їх
усунення (п. 4. 12 Наказу № 35 та п. 4.5.23
ПБСГУ). В постанові Стахановського
міського суду від 15 березня 2006 року, на
яку посилається позивачка, зазначено
тільки про те, що КП «Жилсервіс № 5»
вчасно не надавало управлінню
„Стахановміжрайгаз" акти перевірок
димоходів та вентиляційних каналів, а
не про те, що не проводило такі огляди.
На даний час перевірити ці факти не
вбачається можливим через знищення
документів за закінченням терміну їх
зберігання.

Не відповідають матеріалам
справи також доводи апеляційної скарги
про те, що газовою службою не
проводився інструктаж, що останній
інструктаж згідно записів в паспорті
газифікованої квартири був проведений
в 1990 році, так як згідно записів в
зазначеному паспорті додаткові
інструктажі мешканцям квартири НОМЕР_1
проводилися 21.08.2001р., 27.08.2002р., 11.02.2003р.,
13.02.2003р. Згідно записів в паспорті
відсутність тяги була зафіксована 11 та
13 лютого 2003 року. В ці ж дні мешканцям
був проведений додатковий інструктаж.
Як зазначив представник ПАТ
„Луганськгаз" під час інструктажу
мешканці були попереджені про
необхідність звернутися до КП
«Жилсервіс № 5» з заявкою на прочищення
вентиляційного каналу. Однак, як
пояснила позивачка в ході розгляду
справи в суді апеляційної інстанції,
ні вона, ні її батьки з такою заявкою до
КП «Жилсервіс № 5» не звернулися.
Газова колонка в квартирі батьків
позивачки згідно запису в паспорті
газифікованої квартири взагалі була
опломбована 11 лютого 2003 року.

Не підтверджені належними
доказами також ствердження позивачки
про те, що чадний газ до квартири
батьків потрапляв з квартир, які
розташовані поверхами нижче. Посилання
позивачки як на доказ цього на
постанову Стахановського міського
суду від 15 березня 2006 року, якою була
скасована постанова прокуратури м.
Стаханова про відмову в порушенні
кримінальної справи від 16.10.2005року з
направленням справи для додаткової
перевірки, є необґрунтованим, так як в
тексті даної постанови зазначено про
те, що в ході додаткових перевірок не
перевірявся взагалі факт того, що було
причиною наявності газу в квартирі
батьків позивачки, яким чином він міг
туди потрапити і з якого джерела. В цій
постанові йшла мова про лист директора
КП «Жилсервіс № 5» від 20.02.2003р., в якому
було зазначено, що причиною попадання
газу в квартири в будинку АДРЕСА_1 могло
були знаходження оголовків в
аварійному стані, при цьому він ставив
питання про опломбування колонок в
квартирах № 1,4,7, однак з листа
начальника управління
„Стахановміжрайгаз" від 20.05.2003р.
вбачається, що подача газу на будинок
була припинена ще 11.02.2003 року, тобто до
смерті матері позивачки, і поновлена
тільки 24.02.2003 року, тобто після смерті
матері позивачки. В постанові
прокуратури м. Стаханова від 10.10.2005р.
також зазначалося, що в ході перевірки
було встановлено, що пломба на ввідному
крані під'їзду, яка була встановлена
11.02.2003р. на момент її розпломбування
24.02.2003р. працівниками Стахановського
між рай управління по експлуатації
газового господарства знаходилася в
цілісному стані, в зв'язку з чим
самовільне підключення ввідного крану
мешканцями під'їзду виключається. Для
усунення цих протиріч і була
направлена справа на додаткову
перевірку. Після додаткової перевірки
прокуратурою знову була винесена
постанова про відмову у порушенні
кримінальної справи, яка в теперішній
час знищена за закінченням терміну
зберігання. В установлений законом
строк позивачка не оскаржила дану
постанову, не просила провести
відповідні експертні дослідження про
наявність причинного зв'язку між
смертю її батьків та бездіяльністю
відповідачів, а також про те, чи могло
знаходження оголовків в аварійному
стані стати причиною попадання чадного
газу до квартири батьків позивачки та
спричинити їх смерть. Не просила вона
призначити таку експертизу і під час
розгляду справи в суді. Концентрація
газу в квартирі відразу після смерті
матері позивачки не підтверджена
належними доказами, так як офіційно
такі заміри не проводилися будь - якою
організацією, а особи, як здійснювали
заміри нелегально, відмовилися
підтвердити це в судовому засіданні. Як
убачається з тексту апеляційної
скарги, звернення її до суду через
такий тривалий час пов'язане з тим, що
вона не може знайти порозуміння з КП
«Жилсервіс № 5» стосовно якості
послуг, які ними надаються та їх оплати
і пред'явленням КП «Жилсервіс № 5» до
неї вимог про оплату за надані
комунальні послуги.

Не підтверджені належними
доказами також ствердження позивачки
про те, що газ до квартири її батьків
потрапляв тривалий час і тому отруєння
батьків відбувалося поступово, так як
належного медичного висновку про це
також не має.

Інші доводи апеляційної скарги також
не впливають на правильність
прийнятого судом рішення, так як
фактично містять суб'єктивне
тлумачення апелянта норм
матеріального та процесуального права
і направлені на переоцінку доказів, які
судом першої інстанції були належним
чином досліджені та оцінені.

При прийнятті остаточного рішення по
справі, апеляційний суд враховує також
те, що хоч позивачка і пропустила строк
позовної давності щодо вимог про
відшкодування майнової шкоди, однак у
разі необґрунтованості вимог, суд має
відмовити у задоволенні цих вимог по
суті, а не через пропуск строку
позовної давності, що і було зроблено
судом першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись
ст.. 303,307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова
колегія, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Стахановського міського
суду Луганської області від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після її
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: