Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1068/14
Головуючий у 1-й інстанції: Наумова О.О.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Кредитної спілки «Порада» про
стягнення грошових коштів
з(повернення депозиту) та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з
позовною заявою до Кредитної спілки
«Порада» (надалі - КС»Порада») про
стягнення грошових коштів за договором
та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 16.05.2009
року між нею та КС «Порада» було
укладено депозитний договір №701
«Весняна порада 2009» про залучення
внеску на депозитний рахунок.

Відповідно до вимог договору внесла на
депозитний рахунок 6 000 грн. грн. на
умовах договору строком на 6 місяців -
до 16.11.2009 року.

Відповідно до п. 1.2 договору процентна
ставка за користування внеском
протягом строку внеску складала 28%
річних. Відповідно до п. 2.1 договору
строк користування внеском діє 6
місяців - до 16.11.2009 року.

Після спливу строку договору
зверталась до відповідача з вимогою
повернути кошти та проценти, що
залишено без уваги.

Залишок не повернутих коштів на момент
спливу строку за договором становив 75
004,32 грн., що складається з :

- прострочення за відсотками по
договору складає - 20 481,70 грн.;

- трьох процентів річних від
простроченої суми складає -

1 135,19 грн.;

- пені за 6 місяців прострочення
складає - 53 387,42 грн.

Крім того внаслідок невиконання
договірних зобов'язань відповідачем,
зазнала моральних страждань, які вона
оцінила в грошовому еквіваленті в
розмірі 60 000 грн.

В обґрунтування позову посилалася
також на визнання відповідачем суми
боргу, яка складає 75 004,32 грн., моральну
шкоду відповідач визнав в розмірі 50 000
грн.

Просила суд стягнути з відповідача на
її користь суму внеску разом з сумою
нарахованих за користування ним
процентів (у тому числі з урахуванням
індексу інфляції, пені в розмірі трьох
відсотків вартості внеску за кожний
день прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми в розмірі 75 004,32 грн.,
та грошову компенсацію моральної шкоди
в розмірі 60 000 грн.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, надавши суду заяву про
розгляд поданого цивільного позову без
її участі у зв'язку із поганим станом
здоров'я, позовні вимоги підтримувала в
повному обсязі та просила їх
задовольнити (а.с.18, 25).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, заперечень не
надав, належним чином повідомлявся про
розгляд справи, про що свідчить його
особистий підпис на поштовому
повідомленні ( а.с.27 ).

Суд, з метою своєчасного розгляду
справи, ухвалив слухати справу у
відсутність відповідача на підставі
наявних в справі доказів.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 04 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до КС «Порада» про стягнення
суми грошових коштів за договором та
стягнення моральної шкоди відмовлено
повністю за недоведеністю .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення та зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції помилково виходив з
недоведеності позовних вимог.

З наявного в матеріалах справи
договору №701 «Весняна порада 2009» від
16.05.2009 року про залучення внеску(вкладу)
на депозитний рахунок вбачається, що КС
«Порада» прийняла від вкладника ОСОБА_3
грошові кошти в сумі 6000,00 грн. на 6
місяців з зобов'язанням повернути
вкладнику таку суму та проценти на неї
на умовах та в порядку, встановлених
цим договором. За п.1.2. договору
процентна ставка за користування
внеском протягом строку внеску
складала 28 % річних.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу в банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунку
вкладника з інших підстав.

Проте, умовами договору сторони
передбачили, що після закінчення
строку дії договору спілка ніяких
нарахувань на внесок не проводить.
(а.с.4: п.2.4 Договору №701).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зважаючи на те, що умовами договору
сторони обмежили строк нарахування
відсотків за депозитним вкладом
строком дії договору - до 16 листопада 2009
року, вимоги позивача про
нарахування і стягнення процентів
після закінчення строку договору, не
відповідають п. 2.4 цього договору, а
тому передбачених законом підстав для
задоволення цієї частини позовних
вимог судова колегія не вбачає.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення
пені за кожен день прострочення
повернення депозитного вкладу, розмір
якої згідно наданого розрахунку
становить 75 000,32 грн., та 60 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
позивачка посилалася на п.5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою передбачено, що у разі, коли
виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надати
послуги) згідно з договором, за кожен
день(кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі 3 % від вартості роботи
(послуги), якщо інше не передбачено
законодавством.

Відмовляючи у задоволенні зазначених
вимог та вимог про відшкодування
моральної шкоди, суд правильно виходив
з того, що до правовідносин між КС
«Порада» та споживачем ОСОБА_3, які
виникли з приводу депозитного
договору, Закон України «Про захист
прав споживачів» застосовується лише в
частині, не врегульованій нормами ЦК
України та іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності.

Проте, до правовідносини між КС
«Порада» та споживачем ОСОБА_3, які
виникли з приводу депозитного
договору, Закон України «Про захист
прав споживачів» застосовується лише в
частині, не врегульованій нормами ЦК
України та іншими нормативно-правовими
актами у сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в якості
забезпечення виконання КС

«Порада» грошових зобов'язань за
депозитним договором від 15 травня 2009
року його умовами не передбачалась,
то і правових підстав для її стягнення
суд не мав.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Укладений між сторонами депозитний
договір не передбачає відшкодування
моральної шкоди у разі порушення
кредитною спілкою строків
повернення депозитного вкладу, тому
передбачених законом підстав для
стягнення з кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також
немає.

Разом з тим, вимоги позивачки про
стягненні з кредитної спілки грошових
коштів на підставі ст.625 ЦК України є
такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів унаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

При цьому вказана норма права не
обмежує права кредитора звернутися до
суду за захистом свого права, якщо
грошове зобов'язання не виконується й
після вирішення судом питання про
стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
ухваленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судового рішення про
стягнення заборгованості не припиняє
грошових зобов'язань кредитної спілки
та не виключає її відповідальності за
порушення строків розрахунків, тому
вимоги вкладника про нарахування трьох
процентів річних на суму
заборгованості на підставі ст. 625 ЦК
України є обґрунтованими.

За таких обставин з кредитної спілки на
користь кредитора ОСОБА_3 на підставі
ст.625 ч.2 ЦПК України підлягають
стягненню 3% річних від простроченої
суми боргового зобов'язання, тобто від
суми 9,886,56 грн. з 16.11. 2009 року по 13.09. 2013
року, а всього за 1397 днів у сумі - 1 135,19
грн..

Вимоги про стягнення інфляційних
нарахувань в порядку ч.2 ст.625 ЦК України
позивачкою не заявлялися, тому вони не
є предметом даного спору. .

Посилання в заяві на те, що складений
сторонами 02.09.2013 року акт звіряння
рахунків(а.с.3) слід вважати додатковими
умовами до договору - безпідставні,
враховуючи як правову природу такого
акту, так і його зміст. Крім того,
відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України
договір банківського вкладу, в якому
вкладником є фізична особа, є публічним
договором(ст.633 цього Кодексу).

Відповідно ж до ч.2 ст.633 ЦК України
умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч.6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч.2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Отже рішення суду підлягає скасуванню
в частині відмови у стягненні з
кредитної спілки на користь ОСОБА_3 3%
річних у розмірі 1 135,19 грн., з
ухваленням у цій частині нового
рішення про задоволення вказаних
вимог.

Рішення суду підлягає зміні в частині
підстав відмову у задоволенні решти
позовних вимог, а саме: замість
відмовити внаслідок недоведеності
заявлених вимог, зазначити, що
відмовлено внаслідок відсутності
правових підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення
прострочених за час з 16.11.2009 р. по
13.09.2013р. сум та пені.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
кредитної спілки на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
загальній сумі 113,52 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 310, 313, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 04 грудня 2013
року по цій справі скасувати в частині
відмови у стягненні з кредитної спілки
«Порада» на користь ОСОБА_3 3% річних,
ухвалити у цій частині нове рішення
наступного змісту:

«Стягнути з кредитної спілки «Порада»
на користь ОСОБА_3 -

1 135 грн. 19 коп. - 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
період з 16 листопада 2009 року по 13
вересня 2013 року. Стягнути з кредитної
спілки «Порада» на користь держави
судовий збір на суму 113 грн. 52 коп.

Рішення суду підлягає зміні в частині
підстав відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення прострочених сум
та пені, викладених у мотивувальній
частині цього рішення.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: