Номер провадження № 22-ц/785/2439/14
Головуючий у першій інстанції Мазун
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П., Доценко Л.І.

При секретарі - Булгак Х.О.

За участю позивача- ОСОБА_7

Відповідача-ОСОБА_6

3-я особа-ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_6 на рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 23.12.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 ,
3-я особа ОСОБА_8

-про усунення перешкод у користуванні
власністю, позбавлення права
користування житловим приміщенням,
виселення без надання іншого
житлового приміщення

та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8

-про визнання приватизації недійсною.

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2008 року ОСОБА_7, яка діє
від свого імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8, звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що їй з дочкою у рівних частках на
праві спільної часткової власності
належить квартира АДРЕСА_1. З серпня 1991
року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6,
який вони розірвали у 1998 році, але
продовжували проживати у фактичних
шлюбних відносинах до вересня 2007 року.
ОСОБА_6, який зареєстрований в квартирі
з жовтня 2001 року, систематично порушує
правила співжиття і робить неможливим
проживання з ним.

З урахуванням уточнень, позивачка
просила на підставі ст. ст. 116, 157 ЖК
України, ст. 391 ЦК України, усунути
перешкоди в користуванні квартирою
шляхом виселення відповідача з
квартири без надання іншого жилого
приміщенні та зняти його з
реєстраційного обліку.

У вересні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з зустрічною позовною заявою,
посилаючись на те, що приватизація
указаної квартири проведена з
порушенням його прав на приватизацію
цього житла, як члена сім'ї наймача,
який не звертався в орган приватизації
з заявою про відмову від приватизації
займаного ним житла. ОСОБА_6 просив на
підставі ст. ст. З, 5 України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» визнати незаконним
розпорядження управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 130704 від 21 грудня 1998 року про
передачу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в спільну
часткову власність квартиру АДРЕСА_1 та
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на це житло, видане на
підставі указаного розпорядження
ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 23 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя
особа - ОСОБА_8, про усунення перешкод у
користуванні власністю, позбавлення
права користування жилим приміщенням,
виселення без надання іншого житлового
приміщення задоволено частково. Суд
усунув ОСОБА_7 перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_6 у
квартирі АДРЕСА_1. Виселив ОСОБА_6 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовив.
Зустрічний позов ОСОБА_6 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання приватизації недійсною
залишив без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового, яким відмовити
ОСОБА_7 в позовних вимогах, а його
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що на момент
приватизації спірної квартири вони
підтримували подружні стосунки,він
проживав в квартирі,робив ремонт,купив
гараж,іншого житла він не має та на
відсутність підстав для його
виселення.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_7 та
усуваючи перешкоди у користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з
реєстраційного обліку ОСОБА_6 у
квартирі АДРЕСА_1 районний суд виходив
з вимог ст.116 ЖК України посилаючись на
те, що між сторонами виникли неприязні
стосунки та відповідач систематично
своїми діями перешкоджає позивачці у
користуванні спірною квартирою,чим
порушує її законні права , як власника
квартири, а отже і вимоги про його
виселення підлягають задоволенню.
Одночасно районний суд зазначив, що так
як суд задовольнив вимоги про
виселення вимоги про позбавлення його
права користування спірним житлом є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Відмовляючи у вимогах ОСОБА_6,
районний суд виходив з того, що в
спірній квартирі останній на момент її
приватизації не проживав, був
зареєстрований за іншим місцем
проживання, а тому не набув права на її
приватизацію.

Судова колегія погоджується з
судженням суду першої інстанції в
частині відмови в позовних вимог
ОСОБА_6 про визнання приватизації
недійсною, та як районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонам докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
оспорюється сторонами, що з 25.12.1989 року
по 03.10.2001 року ОСОБА_6 був
зареєстрований в АДРЕСА_2

18.12.1998р. до органу приватизації
звернулася ОСОБА_7 із заявою про
передачу їй та доньці - ОСОБА_7 Ю.1., яка
на той час була неповнолітньою, у
спільну часткову власність квартири
АДРЕСА_1. До заяви додана довідка про
склад сім»ї наймача ізольованої
квартири та займані ними приміщення, з
якої вбачається, що у зазначеній
квартирі реєстровані дві особи - ОСОБА_7
(дата реєстрації 30.07.1997р.) та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Розпорядженням органу приватизації
від 21 грудня 1998 року №130704 передано
спірну квартиру у спільну часткову
власність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та на
підставі цього розпорядження їм видано
свідоцтво про право власності, яке
зареєстровано в органах МБТІ та РОН
03,03,2008 року.

Районний суд правильно не взяв до уваги
свідчення свідків щодо проживання
ОСОБА_6 в спірній квартирі, так як
тимчасові мешканці не набувають права
на її приватизацію, а належних та
допустимих доказів щодо набуття ним
права проживання в спірній квартирі, на
момент її приватизації, останній
суду не надав.

Одночасно судова колегія
приходить до наступного.

Власник майна, як зазначено у ст.
391 ЦК України, має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Однак, ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї
власника будинку, які проживають разом
з ним у будинку, що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням.

Установлено, що з серпня 1991 року ОСОБА_7
перебувала у шлюбі ОСОБА_6, який вони
розірвали у 1998 році, але продовжували
проживати у фактичних шлюбних
відносинах до вересня 2007 року. Від
шлюбу сторони маю дочку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з ними
у спірній квартирі. ОСОБА_6
зареєстрований в квартирі з жовтня 2001
рок Розпорядженням управління
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Одеської міської
ради № 130704 від 21 грудня 1998 року була
передана ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в спільну
часткову власність квартира АДРЕСА_1 та
видане їм на підставі указано
розпорядження свідоцтво про право
власності на це житло.

ОСОБА_6 вселився до спірної квартири в
установленому законом порядку і набув
прав і обов'язків, передбачених статтею
156 ЖК України.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника будиш
передбачені статтею 157 ЖК України та
частиною першою статті 116 ЖК У країн

Виселення згідно із ч. І ст. 116 ЖК
України може мати місце, якщо найма
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не призначенням,
або систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одної будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатним
виселення винних на вимогу власника
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

Матеріалами справи встановлено,
що між сторонами дійсно виникли
неприязні стосунки. Сторони постійно
звертаються до правоохоронних органів
для застосування до кожного з них мір
запобіжних заходів.

Постановою Малиновського
районного суду м. Одеси притягнуто
ОСОБА_6 до адміністративної
відповідальності за ст.173-2 КУпАП(т.1 а.с.
21-22)

Інших заходів впливу до нього
правоохоронними органами не
застосовувались.

Посилання позивачки на звернення
до правоохоронних органів для
притягнення його до кримінальної
відповідальності не є підставою
вважати, що ОСОБА_6 порушував правила
співжиття, так як ці обставини не
підтверджено компетентними органами.

За таких обставин, висновок
районного суду, що ОСОБА_6
систематично перешкоджає позивачці
у користуванні спірною квартирою, та
порушує її законні права, як власника
квартири суперечать матеріалам
справи, а від так, підстав для його
виселення передбачених ст.116 ЖК України
немає.

Самі по собі неприязні стосунки
між сторонами та не проживання
позивачки в спірній квартирі, не можуть
бути підставами для виселення
відповідача у непередбачений законом
спосіб.

Не підлягають задоволенню вимоги
позивачки щодо визнання його витрати
права користування спірним
помешканням за відсутності доказів.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що в силу ст. 309 ч.1 ч. 3, 4 ЦПК України
рішення суду в частині позовних
вимогах ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , 3-я особа
ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні власністю ,позбавлення
права користування житловим
приміщенням, виселення без надання
іншого житлового приміщення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в цій частині заявлених вимог.
В частині позовних вимог ОСОБА_6 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання приватизації недійсною
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 309 ч.1 п.3, 4 ; 316; 317; 319 ЦПК
України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 23.12.2013 року , в частині
позовних вимогах ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , 3-я
особа ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні власністю ,позбавлення
права користування житловим
приміщенням, виселення без надання
іншого житлового приміщення-
скасувати.

В позовних вимогах ОСОБА_7 до ОСОБА_6, 3-я
особа ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні власністю, позбавлення
права користування житловим
приміщенням, виселення без надання
іншого житлового приміщення-
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А.Гірняк

Судді- А.П.Заїкін

Л.І.Доценко