Справа №4-с/489/3/14
УХВАЛА

03 березня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Миколаєва в складі: головуючого -
судді Губницького Д.Г., при секретарі
Наумкіній І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві скаргу публічного
акціонерного товариства «Перший
Український міжнародний банк» (далі -
Банк) на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімової А.Н.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 р. Банк пред'явив скаргу на
дії зазначеного державного виконавця,
посилаючись на неправомірну відмову у
прийнятті виконавчого документу
постановою від 27 листопаду 2013 р. Просив
поновити строк на оскарження
постанови, скасувати вказану
постанову, зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрити виконавче провадження за
пред'явленим виконавчим документом.

В судовому засіданні представник Банку
викладені вимоги підтримав.

Представник суб'єкту оскарження проти
задоволення скарги заперечував

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь в справі, дослідивши
матеріали скарги, цивільної справи
2-4713/2009, встановив наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 04 грудня 2009 р.,
виправленого ухвалою про виправлення
арифметичної помилки від 11 жовтня 2010 р.,
присуджено на користь Банку в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором 25 668 493,44 грн., судовий збір в
сумі 1700 грн., 250 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
процесу, а всього 25 670 443,44 грн. (а.с.100, 120).

На виконання судового рішення, 23
листопаду 2010 р. Ленінським районним
судом м. Миколаєва було видано
виконавчого листа відносно боржника
ОСОБА_2 за №2-4713/2009 із зазначенням, що
судове рішення набрало законної сили 17
жовтня 2010 р. і строк його пред'явлення
становить 3 роки (а.с.129).

Відповідно до копії постанови
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби від 22 грудня 2010 р., відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання вказаного виконавчого
документу.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби від 30
листопаду 2011 р., даний виконавчий лист
повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.
1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження». В постанові також
зазначено, що виконавчий документ може
бути повторно пред'явлений до
виконання в строк до 30 листопада 2012 р.

20 листопаду 2013 р. до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Банком було повторно пред'явлено
вказаного виконавчого листа (а.с. 128), а
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімової А.Н. від 27
листопаду 2013 р. було відмовлено у
прийнятті до провадження виконавчого
документу та у відкритті виконавчого
провадження з посиланням на те, що
строк повторного його пред'явлення
установлений в 1 рік після повернення
виконавчого документу стягувачеві,
тобто до 30 листопаду 2012 р., а отже
пропущено строк пред'явлення
виконавчого документу.

Оскаржувана постанова з супровідним
листом отримана банком 06 грудня 2013 р.
(а.с.126), а скарга подана 12 грудня 2013 р.
Тобто строк подання скарги відповідно
до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» не пропущено.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції від 4 листопада 2010 р., яка
набула чинності 9 березня 2011 р.)
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання протягом року,
якщо інше не передбачено законом.

Строк встановлюються для виконання
судових рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Відповідно до прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)», який набрав
чинності 9 березня 2011 р., виконавчі
документи, видані до набрання чинності
цим Законом, тобто до 9 березня 2011 р.,
пред'являються до виконання у строки,
встановлені на момент їх видачі.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
повернення виконавчого документа
стягувану з підстав, передбачених
цією статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Положеннями ч. 3 ст. 23 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі повернення
виконавчого документа стягувану
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня
його повернення.

З урахуванням перехідних положень
Закону України від 04 листопада 2010
р., а також що виконавчий документ
було видано до набрання чинності
вказаним Законом, строк пред'явлення
даного виконавчого документу є
трирічний і міг бути пред'явлений до
18 жовтня 2013 року. Строк пред'явлення
виконавчого документу до примусового
виконання перервався попереднім
пред'явленням виконавчого листа для
примусового виконання. Оскільки
трирічний строк пред'явлення до
виконання був перерваний пред'явленням
виконавчого документу до виконання, то
цей строк обраховується у
відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону
України «Про виконавче провадження» з
дня його повернення, тобто з 30
листопаду 2011 р.

Встановлення ж державним виконавцем
в постанові від 30 листопаду 2011 р. про
повернення виконавчого документу
строку його повторного пред'явлення
до 30 листопаду 2012 р. не заслуговує на
увагу, оскільки вказані строки
встановлюються законом і не можуть
бути змінені у такий спосіб.

Щодо вимог про зобов'язання відділу
примусового виконання відкрити
виконавче провадження, то суд зауважує
що згідно п. 18 постанови №6 Пленуму ВССУ
від 07 лютого 2014 р. суд не має права
зобов'язувати державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби до вчинення тих дій,
які згідно із Законом України «Про
виконавче провадження» можуть
здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.
Тому слід зобов'язати уповноважену
посаду особу відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України вирішити питання про
прийняття виконавчого документу у
передбачений законом строк, тобто в
порядку ч.ч. 1,2 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження»

У відповідності до п. 19 постанови №6
Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 р., ст. 388
ЦПК України, на відділ примусового
виконання слід покласти судові витрати
- оплату судового збору 243,60 грн.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неправомірною та скасувати
постанову від 27 листопада 2013 р про
відмову в прийняття до провадження
виконавчого листа №2-4713/2009, виданого
Ленінським районним судом м. Миколаєва
23 листопада 2011 р., винесену старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А.Н.

Зобов'язати уповноважену посадову
особу відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України вирішити питання про прийняття
до виконання виконавчого листа
№2-4713/2009, виданого Ленінським районним
судом м. Миколаєва 23 листопада 2011 р. в
порядку передбаченому ч. 1,2 ст. 25 Закону
України.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Д.Г.Губницький