АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 - 1096 /2014р.
Головуючий у І інстанції Захарчук С.С.
Доповідач Котула Л.Г.
28 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого - судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.
При секретарі Круглику В.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 13 листопада
2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління освіти Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Спеціалізованої школи
№ 17 з поглибленим вивченням математики
Подільського району м. Києва, треті
особи: директор Спеціалізованої школи
№ 17 з поглибленим вивченням
математики Подільського району м.
Києва Ковальова Галина Аркадіївна,
Подільська районна у м. Києві державна
адміністрація про визнання дій
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
з позовом до Подільської районної у
місті Києві державної адміністрації, з
урахуванням уточнень та доповнень, про
визнання незаконними дій Управління
освіти Подільського району м. Києва та
США №17 Подільського району м. Києва
щодо її звільнення з посади учителя
математики Спеціалізованої шкоди №17 з
поглибленим вивченням математики
Подільського району м. Києва ;
поновлення на посаді вчителя
математики СШ №17 з 27 .11.2012 року з
внесенням змін до трудової книжки у
відповідності до вимог чинного
законодавства ( згідно ст. 235 КЗпП
України ) ; сплати затриманого
розрахунку при звільненні, який є
фактичною оплатою належних їй
відпускних і попередньої плати у
розмірі 828 грн. 14 коп. ; та зобов'язати
Подільське РУО та СШ № 17 виплатити їй
суми середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу і по день
фактичного розрахунку, який на 30
вересня 2013 року становить 30 908 грн. 68
коп., зазначена сума підлягає
збільшенню в разі продовження
розгляду справи ,згідно статей 117, 235 КЗ
пП України ; зобов'язати СШ №17
Подільського району м. Києва
відшкодувати на її користь моральне
відшкодування у розмірі 50 000 грн.
згідно ст. 237-1 КЗпП України , ст. 23 ЦК
України , ст. 1167 ЦК України , ст. 56
Конституції України , ст. 32 Конституції
України .( т. 1 а.с. 198- 208).
При цьому позивачка посилалася на те
, що вона працювала вчителем
математики у СШ №17 з поглибленим
вивченням математики Подільського
району м. Києва і без належних
правових підстав була звільнена з
роботи та в порушення вимог ст. 47 КЗпП
України їй не була своєчасно видана
трудова книжка і здійснено виплату
усіх належних сум при звільненні , чим
заподіяна моральна шкода , яку вона
оцінює в 50 000 грн.
Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 13 листопада 2013 року
позов ОСОБА_1 до Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації,
Спеціалізованої школи № 17 з
поглибленим вивченням математики
Подільського району м. Києва, треті
особи: директор спеціалізованої школи
№ 17 з поглибленим вивченням
математики Подільського району м.
Києва Ковальова Галина Аркадіївна,
Подільська районна у м. Києві державна
адміністрація про визнання дій
незаконними, поновлення на роботі,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто з Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 828, 14 грн. компенсації за
невикористану відпустку з утриманням з
зазначеної суми податків, обов'язкових
зборів та платежів.

У задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації в дохід
держави 229, 40 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати в
частині відмови в задоволені позовних
вимог та ухвалити в цій частині нове
рішення про їх задоволення в повному
обсязі, оскільки судом неповно
з'ясовані обставини справи, порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які
підтримали апеляційну скаргу і просили
її задовольнити з підстав , викладених
у ній , представників відповідачів
Дивак В.В., Ковзун Є.К. та третьої особи ,
Ковальової  Г.А. , які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги
, вказуючи на те , що рішення суду є
законним і обґрунтованим, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги , колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено , що наказом
№600-к від 22 серпня 2012 року та наказом
№51-к від 22.08.2012 року ОСОБА_1 призначена
на посаду вчителя математики СШ №17 з 27
серпня 2012 року за строковою угодою по
25.08.2013 року на підставі її заяви від 15
серпня 2012 року, в якій вона просила про
зазначене ( т.2 а.с.84-86)

26 листопада 2012 року ОСОБА_1
звернулася до начальника управління
освіти Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації Троян Г.В. про
звільнення її з посади вчителя
математики СШ №17 з 27 листопада 2012 року
за власним бажанням.( т.2 а.с. 88).

Наказом №70-к від 29.11.2012 року по
спеціалізованій шкоді №17 ОСОБА_1
звільнено з посади вчителя математики
з 27.11.2012 року за власним бажанням , ст. 38
КЗпП України ( т.2 а.с.8).

Наказом № 8 - к від 30.01.2013 року по
спеціалізованій школі №17 внесені
зміни до цього наказу, виклавши його в
такій редакції : ОСОБА_1 звільнити з
посади вчителя математики з 29.11.2012
року за власним бажанням , ст. 38 КЗпП
України (т.2 а.с. 130).

Наказом № 930 -к від 29.11.2012 року РУЮ
ОСОБА_1 звільнена з посади вчителя
математики за власним бажанням ст. 38
КЗпП України .(т.1 а.с. 9).

15 січня 2013 року позивачка отримала
трудову книжку.

З позовом про поновлення на роботі
позивачка звернулася до суду 18 квітня
2013 року , тобто за спливом місячного
терміну.

Обгрунтовуючи пропуск строку
звернення до суду позивачка посилалася
на те , що цей строк вона пропустила з
поважної причини , оскільки зверталася
до адміністративних органів з заявами
про поновлення своїх трудових прав .

Суд дав належну оцінку цим доводам
позивачки і правильно визнав причину
пропуску позивачкою строку звернення
до суду неповажною, оскільки зазначені
обставини не перешкоджали їй в
установлений законом строк звернутися
до суду з цим позовом, а тому підставно
відмовив у задоволені позову, у зв'язку
з пропуском строку звернення до суду.

З огляду на те , що позивачці
відмовлено у задоволені позову про
поновлення на роботі, відсутні були
підстави і до задоволення вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди завданої її
звільненням.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Судом встановлено, що при
звільненні позивачці відповідачем не
виплачено їй компенсацію за 6 днів
невикористаної відпустки в сумі 828 грн.
14 коп., а тому суд обґрунтовано
задовольнив її вимоги в цій частині.

Проте встановивши, що позивачці не
виплачені всі належні суми при
звільнення безпідставно відмовив у
задоволені позову про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні.

Виходячи з наведеного, рішення суду
в цій частині вимог підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення про задоволення позову в цій
частині частково.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка подала заяву 26 листопада 2012
року про звільнення її з 27 листопада 2012
року .

27,28,29 листопада 2012 року позивачка
не працювала, про що свідчать акти
складені заступником директора з
НВР Ревою  В.А., головою ПК Лободою
Л.В., заступником директора з НМР Бурдою
О.М.(т.1 а.с.97-100).

Згідно розрахунку відповідача
позивачці нарахована заробітна плата
за листопад місяць 2012 року в сумі 1532,77
грн. і за даними філії " Розрахунковий
центр " ПАТ " Приватбанк" виплачена 26
листопада 2012 року на картковий рахунок
позивачки.

У грудні місяці нарахована
компенсація за 11 днів невикористаної
відпустки в сумі 920,58 грн., які
зараховані позивачці на картковий
рахунок 13.12.2012 року( т.2 а.с.112-116).

Однак , компенсація за 6 днів
невикористаної відпустки була
виплачена позивачці лише 25 грудня 2013
року після ухвалення судового рішення.

Позивачка пред'явила вимоги про
стягнення з відповідача на її користь
компенсації за 6 днів невикористаної
відпустки і судом ці вимоги задоволені
.

Представник Управління освіти
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації Ковзун Є.К.
пояснила в суді апеляційної інстанції,
що перерахувати позивачці всі
належні суми в день звільнення
управління не могло , оскільки
відповідач є бюджетною організацією, а
тому виплата заробітної плати
проводиться лише два рази на місяць, а
тому компенсацію за невикористану
відпустку відповідач зміг лише 13
грудня 2012 року .

Зважаючи на наведені обставини та
виходячи з того , що заробітна плата
позивачці підлягала перерахуванню на
картковий рахунок , а тому
необхідності у її звернення з заявою до
відповідача про виплату всіх належних
сум при звільненні не було, колегія
приходить до висновку , що середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні необхідно
розраховувати з 14 грудня 2012 року і по 25
грудня 2013 року, час виплати
відповідачем компенсації за
невикористану відпустку.

Згідно довідки відповідача
одноденний заробіток позивачка за
останні два місяці перед звільненням
складав :

3065,56 +1532,77: 34 =135,24 грн.

Таким чином , середній заробіток за
час затримки розрахунку при
звільненні становить:

135,24 х258=34891,92 грн.

Визначена судом сума середнього
заробітку підлягає стягненню на
користь позивачки за вирахуванням
суми прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів .

Положенням ст. 237-1 КЗпП України
передбачено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

З врахуванням наведених обставин
та фізичних страждань , які зазнала
позивачка у зв'язку з невиплатою
позивачці всіх належних сум при
звільненні та їх розміром , колегія
суддів дійшла висновку , що з
відповідача Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації на користь
позивачки підлягає стягненню моральна
шкода в розмірі 300 грн.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Виходячи з наведеного, з
Управління освіти Подільської
районної у місті Києві державної
адміністрації в дохід держави
підлягає стягненню судовий збір у сумі
348,91 грн.

Керуючись ст. 303,304,307,307,309, 316 ЦПК
України , колегія суддів,

В И Р І Ш ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 13 листопада 2013 року в
частині відмови у задоволені позову
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування в цій
частині моральної шкоди скасувати і
ухвалити нове рішення.

Стягнути з Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 36 516,30 грн. та моральної шкоди 300
грн.

Стягнути з Управління освіти
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації судовий збір
в дохід держави 365,16 грн.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: