Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/225/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Франько М.Я.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2014 Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

головуючої судді - Дьомич
Л.М..

суддів -
Єгорової С.М.; Пищиди М.М.

з участю секретаря -
Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи
, яка не заявляє самостійних вимог на
стороні відповідача товариство з
обмеженою відповідальністю «СП
«Торнадо-Пласт» про стягнення боргу за
договором позики ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача товариство з обмеженою
відповідальністю «СП «Торнадо-Пласт»
про стягнення боргу за договором
позики у розмірі 81515,21 грн. з яких:
основний борг - 70000 гривень, проценти за
прострочення виконання грошового
зобов'язання 2625 грн., відповідно до
індексу інфляції за період
заборгованості - 8890,21 грн. та судові
витрати в сумі 935,42 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним
та ОСОБА_2 25 червня 2009 року було
укладено нотаріально посвідчений
договір позики.

Згідно умов договору якого ОСОБА_3
передав у власність ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 70000 грн.(сімдесят тисяч
гривень). Відповідач зобов'язалась
повернути суму позики не пізніше
першого січня 2010 року, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором позики від 25
червня 2009 року.

Згідно пункту 5 вищевказаного договору,
позикодавець зобов'язаний підтвердити
виконання зобов'язання позичальником
шляхом видачі позичальнику заяви
(справжність підпису на якій
нотаріально засвідчується) про повне
погашення суми боргу та повернути
позичальнику свій примірник договору
позики. Зобов'язання має виконуватись
належним чином до умов договору та
вимог ЦПК України.

Всупереч умовам договору, а також
ст.ст. 526, 530 ЦК України ОСОБА_2 позика в
сумі 70000 грн. у встановлений договором
строк до 01 січня 2010 року повернуті не
були, тому позивач звернувся до суду за
захистом порушених прав та законних
інтересів.

Ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 22 квітня 2013 року до участю
у справі залучено Товариство з
обмеженою відповідальністю «Спільне
підприємство «Торнадо-Пласт» в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача. (а.с.86)

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
борг за договором позики 81515 грн. 21 коп.,
з яких основний борг - 70000 гривень, з
урахуванням індексу інфляції в сумі
8890,21 грн., а також три відсотки річних у
сумі 2625 грн., та понесені судові
витрати в сумі 935,42 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу в якій
вказує про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які представляють
інтереси ОСОБА_2, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст. 303
ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення боргу за договором позики,
суд першої інстанції встановив, що між
сторонами укладений договір позики,
умови якого ОСОБА_3 виконав у повному
обсязі, а ОСОБА_2 зобов'язання належним
чином не виконала, кошти не повернула.

Тому, судовий висновок про стягнення з
відповідача борг за договором позики,
відповідає обставинам справи,
встановленим на підставі наданих
сторонами доказів та ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

З матеріалів справи виходить, що 25
червня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено нотаріально посвідчений
договір позики. За умовами якого
відповідач отримала грошові кошти в
сумі 70000 грн. під зобов'язання їх
повернути в строк до 01 січня 2010 року, що
підтверджується нотаріально
посвідченим договором позики від 25
червня 2009 року (а.с.7).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. За змістом статті
10 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець ) передає у власність
другій стороні ( позичальникові)
грошові кошти або інші речі визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві ту ж суму грошових
коштів ( суму позики ) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями ст. 1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа -
незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику ( грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані позикодавцем )
у строк та в порядку, що встановлені
договором.

При розгляді спору судом та в
підставах апеляційного оскарження
ОСОБА_2 вказувала, що нею оформлено на
ім'я позивача придбаний 09 червня 2010
року у ТОВ «СП «Торнадо-Пласт» (м.
Каховка Херсонської області)
напівпричеп-платформу-Е марки 40
FTATDPGTP2ALOWBED, номер шасі НОМЕР_1, 2007 року
виписку, який належав підприємству, по
балансовій вартості 50000 грн., в рахунок
відшкодування боргу за договором
позики. ОСОБА_3 заперечуючи пояснював,
що придбання даного майна ніяким чином
з договором позики не пов'язано та
являється самостійною угодою.

Пункт 5 спірного договору передбачає,
що позикодавець зобов'язаний
підтвердити виконання зобов'язання
позичальником шляхом видачі
позичальнику заяви (справжність
підпису на якій нотаріально
засвідчується) про повне погашення
суми боргу та повернути позичальнику
свій примірник договору позики.
Вказаний договір позики інших умов
розрахунку не передбачає.

Вирішуючи, спір по суті заявлених
вимог, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позову в повному обсязі, оскільки
ОСОБА_2 не було надано належних,
допустимих та достовірних доказів
виконання нею зобов'язання. Надані
відповідачем договір поставки № 09/06-1
від 09 червня 2010 року, договір комісії №
122 від 01 вересня 2010 року та додаток № 1
до вказаного договору, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_2 судом першої інстанції до уваги
не приймалися, оскільки вказані докази
не стосуються обставин справи та
виходять за межі позовних вимог.

Тому є правильним висновок, що ОСОБА_2
зобов'язана сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також трьох процентів
річних від простроченої суми, оскільки
період прострочення боржником
виконання зобов'язання складає з 01
січня 2010 р. по 29 квітня 2011 р. В
апеляційній скарзі не оспорювались
суми та підстави нарахування за ч.2 ст.
625ЦК, за якою Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскаржуване судове рішення суду є
законним і обґрунтованим, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст.
313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення та
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: