АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/980/14
Головуючий в І інстанції: Спічак О.Б.
Доповідач: Слюсаренко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
у складі:

головуючого: Радченка С.В.суддів:
Вербицької Л.І. Слюсаренко О.В.при
секретарі Сікорі О.В.

за участю прокурора Губатюк І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 18 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про звільнення від сплати
аліментів та зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по аліментам, стягнення
додаткових коштів на утримання дитини,
позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із цивільним позовом до ОСОБА_5
про звільнення від сплати аліментів.

Посилається на те, що з 2009 року хворіє
на психічну хворобу, у зв'язку з чим
змушений був звільнитися з роботи у
травні 2010 року, не має можливості
сплачувати аліменти на утримання сина ,
оскільки сам знаходиться на утриманні
своїх непрацездатних діда та баби.

З визначених ч. 2 ст. 273 СК України
підстав просив звільнити його від
сплати аліментів на користь
відповідачки через суттєву зміну
матеріального стану та здоров'я.

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулась
до суду із зустрічним позовом, в якому
просила зобов'язати ОСОБА_4 сплатити
борг за аліментами з серпня 2013 року,
брати участь у додаткових витратах на
дитину та позбавити батьківських прав
відносно сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що позивач з серпня
2013 року не сплачує аліменти на
утримання дитини, всі витрати
відповідачка несе сама. Вказує, що
батько не спілкується з сином та не
бере участі у його вихованні,
утриманні.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 грудня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково. Позбавлено ОСОБА_4
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 В іншій частині зустрічних
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, не
погоджуючись із рішенням суду в
частині відмови у задоволенні
первісного позову та в частині
позбавлення його батьківських прав,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги по
первісному позову задовольнити, в
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5
відмовити.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується і колегією суддів не
переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог за первісним позовом ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив із
відсутності правових підстав для
звільнення позивача від обов'язку
утримувати дитину. Ухвалюючи рішення
про часткове задоволення зустрічних
позовних вимог ОСОБА_5, суд дійшов
висновку про те, що ОСОБА_4 ухиляється
від виконання батьківських обов'язків,
що відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК
України є підставою для позбавлення
відповідача батьківських прав
відносно сина.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі ,який рішенням
Голопристанського районного суду
Херсонської області від 28 лютого 2002
року розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився
син - ОСОБА_6, який після розлучення
батьків проживає разом із матір'ю
ОСОБА_5

За виконавчим листом №2-1935 виданим
Суворовським районним судом м. Херсона
від 11.02.2002 року ОСОБА_4 зобов'язаний
сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти
на утримання неповнолітнього сина.

З 28.05.2010 року ОСОБА_4 не працює.

Як на підставу звільнення від сплати
аліментів на утримання сина ОСОБА_4
посилається на неможливість
працевлаштуватися через стан здоров'я
та відсутність грошових коштів.

Обов'язки батьків щодо утримання
дитини та порядок його виконання
визначений главою 15 Сімейного кодексу
України.

Підстави для звільнення батьків від
обв'язку утримувати дітей передбачені
ст.ст. 188, 190 СК України.

На визначені зазначеними правовими
нормами обставини позивач не посилався
і такі обставини судом першої
інстанції не встановлювалися.

Нормами ст. 273 СК України, на які
послався позивач як на підставу своїх
вимог, спірні правовідносини не
регулюються.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
те, що зазначені позивачем обставини не
можуть бути підставою для звільнення
його від обов'язку утримувати дитину.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду в цій
частині та не ґрунтуються на нормах
закону, що регулюють спірні
правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст.164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного
кримінального правопорушення щодо
дитини.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови
пленуму Верховного Суду України № 3
від 30 березня 2007 року " Про практику
застосування судами законодавства
при розгляді справ про усиновлення і
про позбавлення та поновлення
батьківських прав", позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей. Особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише з підстав,
передбачених ст.164 СК України. Ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є,
насамперед, способом захисту прав та
інтересів дитини, а тому при вирішенні
цього питання має бути виявлений
позитивний результат в долі дитини
(дітей), який має настати після
позбавлення батьків їх прав.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Позбавляючи ОСОБА_4 батьківських прав,
суд першої інстанції не встановив у
чому полягає винна поведінка батька та
свідоме нехтування ним обов'язками
щодо утримання та виховання дитини, не
навів доказів, які він взяв до уваги на
підтвердження ухилення від
батьківських обов'язків , не мотивував
висновку про обрання крайнього заходу
щодо відповідача, не надав належної
оцінки висновку органу опіки та
піклування по суті.

За висновками виконкому
Комсомольської районної у м. Херсоні
ради від 17.12.2013 року як органу опіки та
піклування доцільним є позбавлення
ОСОБА_4 батьківських прав щодо
неповнолітнього ОСОБА_6 .

Разом з тим, зазначені висновки
органу опіки та піклування не
відповідють вимогам ч 5 ст. 19 СК
України, не містять посилань на
обставини, які вказують на
необхідність застосування крайнього
заходу у вигляді позбавлення
батьківських прав та не узгоджуються з
іншими доказами у справі , а тому
погодитися з таким висновком не можна.

Матеріали справи не містять конкретних
фактів неналежного виховання сина з
боку батька, а також фактів відсутності
піклування, незабезпечення медичним
доглядом, не створення умов для
отримання освіти та ін., що за законом
може бути розцінено як свідоме
ухилення від виконання батьківських
обов'язків.

Не встановлено судом і інших фактів
негативного ставлення батька до дитини
(жорстокого поводження, застосування
недопустимих методів виховання тощо).

Наявність заборгованості по аліментам
не є достатньою підставою для
позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_5 пояснила , що
звернулася із вимогою позбавити
батьківських прав ОСОБА_4, оскільки на
її думку існує ймовірність того, що
після досягнення сином повноліття
батько буде звертатися до нього з
вимогою надати кошти на своє
утримання.

Суд першої інстанції на зазначене
уваги не звернув, всупереч вимогам ст.
179 та ст. 212 ЦПК України належної
оцінки доказам у справі не надав, не
перевівши належним чином доводів
ОСОБА_5, який заперечував проти позову
та дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для застосування до
відповідача такого крайнього заходу
як позбавлення батьківських прав, та
про те, що позбавлення батька
батьківських прав відповідає
інтересам дитини.

Рішення суду першої інстанції в цій
частині на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні зазначених позовних
вимог ОСОБА_5

Керуючись вимогами ст.ст.303, 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 грудня 2013 року в
частині позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав відносно
неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні зазначених позовних вимог
ОСОБА_5 відмовити.

Це ж рішення суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: