АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1332/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Живоглядова А.М. Доповідач -
Варенко О.П.Категорія 20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Овен"

на рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Овен",
ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус
Магдалинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8,
Магдалинівське бюро технічної
інвентаризації, Дмухайлівська
сільська рада, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, стягнення
матеріальних збитків та моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2008 року позивачі звернулися до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених та уточнених
вимог посилалися на те, що згідно актів
розподілу майна їхні частки корпуса
АДРЕСА_1, як і частки інших
співвласників, виражені у грошовій
одиниці, а саме: ОСОБА_4 - 1271 грн. 40 коп.;
ОСОБА_6-1236 грн. 58 коп.; ОСОБА_2 - 1160 грн. 45
коп.; ОСОБА_3 - 147 грн. 45 коп.; ОСОБА_5 - 721
грн. 34 коп.

24.12.2005 року між частиною співвласників
корпусу № 2 свиновідгодівельного
комплексу, в особі ОСОБА_7, та
відповідачем ТОВ "Агро-Овен" укладено
договір купівлі-продажу 764/1000 частин
корпусу АДРЕСА_1.

З урахуванням того, що договорів про
визначення розміру часток усіх
співвласників укладено не було, про
здійснення продажу їх належним чином
не повідомлено, просили поновити строк
для звернення до суду з зазначеним
позовом, визнати зазначений договір
недійсним та повернути сторони в
первісне становище.

Крім того, відповідач ТОВ "Агро-Овен"
позбавив їх права володіння,
користування та розпорядження
належними їм частками. Якби їх право не
було порушено, вони реально могли б
використати свої частки приміщень в
своїх цілях та реально могли б одержати
доходи. У зв'язку з чим просять стягнути
з ТОВ "Агро-Овен" завдані матеріальні
збитки: на користь ОСОБА_4 у розмірі 195 979
грн. 50 коп., на користь ОСОБА_6 у розмірі
189 855 грн., на користь ОСОБА_2 у розмірі 502
197 грн. 20 коп., на користь ОСОБА_3 у
розмірі 23 476 грн. 70 коп., на користь
ОСОБА_5 у розмірі 109 217 грн., стягнути з
ОСОБА_7 на їх користь моральну шкоду у
розмірі 50 000 грн. - по 10 000 грн. кожному.
Стягнути з ТОВ «Агро-Овен» на їх
користь моральну шкоду у розмірі 150 000
грн. - по 25000 грн. кожному.

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2012 року позов задоволено
частково. Поновлено пропущений строк
позовної давності.

Договір купівлі-продажу 764/1000 частини
корпусу № 2 свиновідгодівельного
компексу від 24 грудня 2005 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 2243
укладеного між ТОВ «Агро-Овен» та
ОСОБА_7 визнано недійсним, повернувши
сторони в початкове становище.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь ОСОБА_4 - 149 317, 63 ( сто сорок
дев'ять тисяч триста сімнадцять
гривень 63 копійки) матеріальних
збитків та судові витрати по справі в
розмірі 328 гривень.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь ОСОБА_6 - 144 651, 45 (сто сорок
чотири тисячі шістсот п'ятдесят одна
гривня 45 копійок) матеріальних збитків
та судові витрати по справі в розмірі 318
гривень 50 копійок.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь ОСОБА_3 - 17 887 (сімнадцять тисяч
вісімсот вісімдесят сім гривні)
матеріальних збитків та судові витрати
по справі в розмірі 39 гривень.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь ОСОБА_2 - 382 626, 43 (триста
вісімдесят дві тисячі шістсот двадцять
шість гривень 43 копійки) матеріальних
збитків та судові витрати по справі в
розмірі 840 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь ОСОБА_5 - 83 213, 48 (вісімдесят три
тисячі двісті тринадцять гривень 48
копійок) матеріальних збитків та
судові витрати по справі в розмірі 183
гривні.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині задоволення позовних вимог,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просив змінити рішення
Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області від 09.10.2012р.
по справі № 2-111/2011 в частині
задоволення позовних вимог щодо
визнання недійсним договору
купівлі-продажу 764/1000 частини корпусу
№2 свиновідгодівельного комплексу від
24 грудня 2005р., зареєстрованого в
реєстрі за № 2243, укладеного між Т0В
«Агро-Овен» та ОСОБА_7, повернення
сторін в початкове становище та
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Овен» на
користь позивачів матеріальних
збитків та судових витрат по справі,
зазначивши про відмову ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки апелянтом рішення суду першої
інстанції оскаржується лише в частині
задоволення позовних вимог, перевірка
законності та обґрунтованості рішення
проведена в цих межах.

Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог чи змінити рішення,
а не змінити рішення, зазначивши про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання договору купівлі-продажу 764/1000
частин корпусу АДРЕСА_1 від 24 грудня 2005
року та повернення сторін в початкове
становище, суд першої інстанції
посилався на порушення норм діючого
законодавства при його укладенні.

Проте, з даними висновками суду першої
інстанції погодитись неможливо з
огляду на зазначене.

Згідно матеріалів справи, 24 грудня 2005
року між ОСОБА_7, яка діяла за
дорученням від імені 105 осіб (в тому
числі позивача ОСОБА_6), та ТОВ
«Агро-Овен» було укладено договір
купівлі-продажу 764/1000 часток
свиновідгодівельного корпусу АДРЕСА_1,
посвідчений нотаріусом
Магдалинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі № 2243 (т.2
а.с.86-93).

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення в цій частині вирішив питання
про права та обов'язки 104 осіб щодо
вказаного нерухомого майна, не
залучивши їх до участі у справі,
неповно з'ясувавши обставини справи,
права та обов'язки сторін.

Відповідно до п.26 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9, особами, які
беруть участь у справі про визнання
правочину недійсним, є насамперед
сторони правочину. У разі якщо
предметом правочину є майно, яке
належить особам на праві спільної
часткової власності, суд на підставі
ст.ст.358,361 та 362 ЦК відповідно до частини
другої статті 35 ЦПК України залучає до
участі у справі про визнання такого
правочину недійсним усіх
співвласників. Недотримання вимог ст.362
ЦК України у разі продажу учасником
спільної часткової власності своєї
частки іншій особі не є підставою для
визнання правочину недійсним. Інші
співвласники у цьому випадку вправі
вимагати переведення на них прав і
обов'язків покупця.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в частині визнання договору
купівлі-продажу 764/1000 частин корпусу
АДРЕСА_1 від 24 грудня 2005 року та
повернення сторін в початкове
становище підлягає скасуванню на
підставі п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про відмову
позивачам в задоволенні позову в цій
частині вимог.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення матеріальних збитків, суд
першої інстанції виходив з їх
доведеності та обґрунтованості.

З даним висновком колегія суддів не
погоджується виходячи з наступного.

На підставі договору купівлі продажу
від 24 грудня 2005 року ТОВ "Агро-Овен"
належить 764/1000 частини корпусу № 2
свиновідгодівельного комплексу.
Частки позивачів у зазначеному корпусі
у грошовому єквіваленти складають:
ОСОБА_4 - 1271 грн. 40 коп.; ОСОБА_6-1236 грн. 58
коп.; ОСОБА_2 - 1160 грн. 45 коп.; ОСОБА_3 - 147
грн. 45 коп.: ОСОБА_5 - 721 грн. 34 коп.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.358 ЦК України співвласник має
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього Кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

В обґрунтування заявлених вимог про
стягнення завданих матеріальних
збитків позивачі посилалися на те, що
вони незаконно були позбавлені права
володіння, користування та
розпорядження своїми частками корпусу
№ 2.

Задовольняючи частково зазначені
позовні вимоги, суд вважав
встановленим бажання позивачів
використовувати належні їм частки з
метою отримання прибутків, а також
порушення з боку відповідача ТОВ
"Агро-Овен" зазначеного права
позивачів.

У відповідності з ч.1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує в
тому числі питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

За змістом ст.215 ЦПК України, у
мотивувальної частини рішення повинно
бути зазначено мотиви, з яких суд
вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

В порушення зазначених норм суд першої
інстанції не зазначив в мотивувальній
частині рішення, якими доказами
підтверджено посилання позивачів на
те, що вони мали бажання
використовувати належні їм частки, а
також, що відповідач ТОВ "Агро-Овен" їм в
цьому перешкоджав і яким шляхом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ТОВ "Агро-Овен" став
власником та відповідно почав
користуватися відповідними частками
спірного нерухомого майна у 2005 р. Будь -
яких доказів того, що з 2005 р. відповідач
ТОВ "Агро-Овен" порушує права позивачів
на розпорядження та користування
належним їм майном суду не надано. З
позовом про усунення перешкод у
користуванні власністю позивачі не
зверталися.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Суд першої інстанції взяв за доведене
та поклав в основу рішення розрахунок
розміру матеріального збитку,
зроблений позивачами. При цьому суд не
звернув до уваги на те, що частки
позивачів у спірному майні не
визначені, будь - яких доказів на
підтвердження зробленого розрахунку
не надано, усі відомості про ціни дані
приблизні і нічим не підтверджені.

Крім того, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування завданих матеріальних
збитків послався на ст.22 ЦК України, яка
є загальною нормою, і не зазначив
спеціальну норму Закону, яка регулює
спірні правовідносини.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів дійшла до висновку, що рішення
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення завданих матеріальних
збитків підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні зазначених вимог.

Згідно ст.88 ЦПК України, підлягає
скасуванню рішення суду і в частині
стягнення з відповідача ТОВ
«Агро-Овен» на користь позивачів
судових витрат.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Овен"
- задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від 09
жовтня 2012 року в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро-Овен",
ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус
Магдалинівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8,
Магдалинівське бюро технічної
інвентаризації, Дмухайлівська
сільська рада, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, стягнення
матеріальних збитків та судових витрат
- скасувати і ухвалити в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні
зазначених позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий:

Судді: