У х в а л а

20 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.
Колодійчука В.М.

Умнової О.В.
Фаловської І.М.

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Острозької міської
ради Рівненської області, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання рішень незаконними, визнання
незаконними та скасування державних
актів на право власності на земельну
ділянку, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що 6 грудня
1996 року рішенням виконавчого комітету
Острозької міської ради Рівненської
області для ЗАТ «Меркурій» в постійне
користування була виділена земельна
ділянка для обслуговування складських
та гаражних споруд в м. Острог по вул.
Древлянська. З них для обслуговування
господарської бази по АДРЕСА_1 виділено
2806,05 кв. м. землі. 13 грудня 2004 року він
придбав у свою власність у ЗАТ
"Меркурій" 60/100 частин гаражів, що
знаходяться по АДРЕСА_1. Власниками
решти частини гаражів були ОСОБА_6 (12/100)
та ОСОБА_5 (28/100). В квітні 2008 року
позивачу стало відомо, що ОСОБА_4
придбав у ОСОБА_5 17/100 гаражів та
земельну ділянку розміром 0,0436 га. для
обслуговування гаражів, згідно
договору купівлі-продажу від 6 грудня
2005 року. З вказаного договору
вбачається, що ОСОБА_5 набула право
власності на земельну ділянку площею
0,0552 га. на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеного між нею та Острозькою
міською радою від 6 жовтня 2005 року.
Продаж земельної ділянки для ОСОБА_5
здійснювався на підставі рішення
виконавчого комітету Острозької
міської ради від 15 липня 2005
року. Позивач вважає продаж Острозькою
міською радою земельної ділянки для
ОСОБА_5 незаконним у зв'язку із тим, що
на момент оформлення договору купівлі
продажу 28/100 частин гаражів, ЗАТ
«Меркурій» не був власником землі, так
як Державного акту про право власності
на землю не мав оскільки земля була
йому виділена в постійне користування
для обслуговування гаражного
комплексу. За таких обставин, ОСОБА_5,
якій на час купівлі спірної земельної
ділянки належало 28/100 частини гаражів,
відповідно до ст.120 ЗК України мала
право придбати у власність земельну
ділянку пропорційно до її частки у
вартості будівлі. Дана норма Закону
дотримана не була, а отже продаж
Острозькою міською радою земельної
ділянки площею 0,0552 га. для ОСОБА_5 є
незаконним. Також вказує на те, що у
випадку неможливості поділу в натурі
між співвласниками будівлі чи споруди
з виділенням їх в окремий об'єкт
нерухомості, викуп земельної ділянки
може здійснюватись усіма
співвласниками майна та
співкористувачами єдиної земельної
ділянки, яка обслуговує будівлю чи
споруду в цілому, тільки у спільну
власність. Отже Острозька міська рада
могла продати для ОСОБА_5 земельну
ділянку лише в межах її частки у
будівлях гаражів, а решта земельної
ділянки повинна знаходитися у
спільному користуванні всіх
співвласників гаражів. Проте для
ОСОБА_5 було продано в її одноособову
власність земельну ділянку поза межами
її частки гаражів, де знаходиться єдина
точка з підводом води та пожежна
водойма призначена на випадок гасіння
пожежі. Там також знаходиться
приміщення енергопостачання для
гаражного комплексу та одна спільна
оглядова яма для автомобілів. За таких
обставинах, ця частина земельної
ділянки, має знаходитися в спільному
користуванні всіх співвласників
гаражного комплексу. На підставі
рішення виконкому Острозької міської
Ради від 4 березня 2005 року для
ОСОБА_5 було надано лише дозвіл на
розроблення проектної документації (а
не на продаж землі) на земельну ділянку
розміром 290 кв. м. Рішенням позачергової
сесії Острозької міської Ради від 15
вересня 2005 року, було надано дозвіл на
відтермінування сплати вартості
земельної ділянки. При цьому площа
земельної ділянки в даному рішенні уже
визначена в розмірі 552,0 кв. м. рішення
органу місцевого самоврядування про
продаж земельної ділянки для ОСОБА_5
взагалі не має. Таким чином державний
нотаріус посвідчуючи договір про
продаж міською радою земельної ділянки
для ОСОБА_5 не мав рішення сесії міської
ради на цей продаж, а посилання на
рішення Острозької міської ради від 15
вересня 2005 року як на підставу продажу
є незаконним так як в цьому рішенні
немає згоди сесії міської ради на
продаж землі ОСОБА_5, а є лише згода на
відтермінування оплати вартості
земельної ділянки. Отже, спірний
договір купівлі-продажу земельної
ділянки укладено з порушенням вимог ч.1
ст.203 ЦК України, що в свою чергу є
підставою визнання правочину
недійсним згідно ч.1ст.215 ЦК України.
Також його, як співвласника майнового
комплексу та землекористувача, згоди
на продаж ніхто не запитував. В
технічній документації щодо продажу
земельної ділянки ОСОБА_5 розміщення
гаражів та земельної ділянки, на якій
вони знаходяться його гаражі взагалі
не відмічені, а на придбаному ним
незавершеному будівництві стоїть
надпис «бокси ЗАТ Меркурій». Протокол
від 9 березня 2005 року щодо погодження
меж земельних ділянок він не
підписував. Крім того, протокол
датований 9 березням 2005 року, а в
тексті протоколу записано, що
погодження меж земельної ділянки
загальною площею 0,0552 га. проведено
згідно рішення Острозької міської ради
від 15 липня 2005 року. На підставі
вказаного договору 31 жовтня 2005 року,
для ОСОБА_5 було видано Державний акт
про право власності на земельну
ділянку в по АДРЕСА_1 розміром 0,0552 га.
Враховуючи, що вказаний Державний акт
виданий ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу, який підлягає
скасуванню, то даний державний акт про
право власності на земельну ділянку
слід визнати незаконним та скасувати
його. Вчиненням вказаних правочинів
його було позбавлено можливості
отримати у приватну власність земельну
ділянку площею, пропорційною його
частці в нерухомості. Також він був
повністю позбавлений можливості
доступу до тильної сторони своїх
приміщень з метою їх обслуговування та
підтримання в належному стані. Також
вважає, що договір купівлі-продажу
земельної ділянки, укладений 6
листопада 2005 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 підлягає скасуванню, так як він
давав згоду на відчуження ОСОБА_5 лише
трьох приміщень гаражів, а не земельної
ділянки. Проте, нотаріус при оформленні
спірного договору купівлі - продажу,
посвідчила продаж ще двох земельних
ділянок, об'єднавши їх в одну, що є
порушення чинного законодавства і має
наслідком визнання правочину
недійсним. Крім того, ОСОБА_5 письмово
не повідомила його про продаж нею
частини майна та умови цього продажу,
хоча відповідно до закону він має
переважне право на купівлю. Не було
йому роз'яснене це право і нотаріусом.
Вважає рішення Острозької міської ради
від 28 грудня 2006 року про зміну
цільового призначення земельної
ділянки незаконним і таким, що порушує
його права як співвласника. Вказане
рішення винесене знову без погодження
з ним як власником частки в комплексі
гаражів. На підставі вказаного рішення
ОСОБА_4 було видано державний акт на
землю з цільовим призначенням для
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг, який просить скасувати як не
законний. Змінивши цільове призначення
земельної ділянки міська рада порушила
його право на користування та
розпорядження своїм майном. Це привело
до того, що йому був повністю
перегороджений доступ для
обслуговування майна. Так як септик,
який був побудований за прибудовою
ОСОБА_4 знаходиться вище за рівнем
іншої частини гаражів і буде
вимиватися стічними водами. Порушено
правила пожежної безпеки та норми
державних будівельних норм щодо
відстані між будівлею та огорожею,
встановлено камін з відкритим вогнем,
відсутні комунікаційні системи
необхідні для функціонування магазину
(опалення, вода, каналізація, під'їзні
майданчики). Відсутність під'їзних
майданчиків призвело до заторів під
магазином, які повністю перегороджують
проїзд до його частини гаражів. Також
вказує на те, що незаконними діями
відповідачів йому була заподіяна
моральна шкода, яку він оцінює в
розмірі 5 тис. грн. з кожного
відповідача. Враховуючи наведене
просив суд: визнати незаконними та
скасувати рішення позачергової сесії
Острозької міської ради Рівненської
області від 15 липня 2005 року; визнати
незаконними та скасувати договір
купівлі-продажу земельної ділянки для
ОСОБА_5 розміром 0,0552 га в АДРЕСА_1;
визнати незаконними та скасувати
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_5;
визнати незаконними та скасувати
договір купівлі-продажу землі та майна
від 6 грудня 2005 року, укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_4; визнати незаконними
та скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
ОСОБА_4; визнати незаконними та
скасувати рішення Острозької міської
ради від 28 грудня 2006 року про
перепогодження цільового призначення
земельної ділянки та виданий на
підставі цього рішення державний акт
на землю для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг; повернути спірну
земельну ділянку до статусу «для
обслуговування гаражного комплексу»;
стягнути з відповідачів на його
користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди по 5 тис. грн. з кожного.

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 17 травня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано рішення
позачергової сесії Острозької міської
ради Рівненської області від 15
липня 2005 року № 535 в частині продажу
земельної ділянки площею 0,0325 га для
ОСОБА_5 Визнано недійсним в частині
продажу земельної ділянки площею 0,0325
га договір купівлі-продажу, укладений 6
жовтня 2005 року між Острозькою міською
радою та ОСОБА_5 Визнано частково
недійсним та скасовано державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії НА № 034179, виданий Острозькою
міською радою 31 жовтня 2005 року
ОСОБА_5, в частині визнання права
власності на земельну ділянку площею
0,0325 га для обслуговування гаражів по
АДРЕСА_1. Визнано недійсним в
частині продажу земельної ділянки
площею 0,0325 га по АДРЕСА_1 договір
купівлі-продажу, укладений 6
грудня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Визнано незаконним рішення Острозької
міської ради від 28 грудня 2006 року № 136
про розгляд заяв громадян, клопотань
підприємств, установ, організацій пре
вилучення та надання земельних ділянок
в частині перепогодження цільового
призначення земельної ділянки площею
325 кв. м для реконструкції гаражів під
магазин за рахунок земель, що
перебувають у власності ОСОБА_4 Визнано
частково незаконним та скасовано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 260720,
виданий Острозькою міською радон 29
грудня 2006 року ОСОБА_4, в частині
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,0325 га для роздрібної
торгівлі та комерційних послуг, що
знаходиться по АДРЕСА_1. В решті
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 24 вересня
2013 року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
в задоволенні позову ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження за його
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 24 вересня 2013 року.

У листопаді 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 жовтня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ч. 1 ст. 12, ст. ст. 86, 87, ч. 2 ст. 89, ст. ст.
120, 210 ЗК України,

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 жовтня 2012 року у справі про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку; ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 квітня 2013 року у справі про
визнання недійсними рішень ради та
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 грудня 2012 року у справі про
визнання незаконними (недійсними)
рішення органу місцевого
самоврядування та зобов'язання вчинити
певні дії; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 квітня 2013 року у справі про
визначення частки у спільній сумісній
власності на земельну ділянку; ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2012 року у справі про
скасування державного акту,
встановлення порядку користування
земельною ділянкою та виділ земельної
ділянки в натурі.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й не відбулося застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Наданою для порівняння ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 квітня 2013 року та
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2012 року
судові рішення у справах скасовано, а
справу передано на новий судовий
розгляд, тобто остаточного вирішення
спору у справах не відбулося, вказані
ухвали не можуть бути прикладом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті
355 ЦПК, може бути подана за сукупності
таких умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Одночасно із змісту заяви та долучених
до неї копій ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 жовтня 2012 року; ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 квітня 2013 року та ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 грудня 2012 року, на які
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, судові
рішення судів касаційної інстанції
ухвалені у справах, в яких предмет
спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовомОСОБА_3
до Острозької міської ради Рівненської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання рішень
незаконними, визнання незаконними та
скасування державних актів на право
власності на земельну ділянку,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 жовтня 2013 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська