Провадження 2/616/7/14
Справа № 616/988/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2014 року
Великобурлуцький районний суд
Харківської області в складі
головуючого - судді Нестайка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання
- Бабак К.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2
(до суду не з'явився)

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 як представник позивача
звернувся до суду з позовом від імені
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми
боргу за договором позики в сумі 12398
грн. 31 коп. з урахуванням пені, індексу
інфляції та 3% річних, та понесені
судові витрати в розмірі 229 грн. 41 коп.,
посилаючись на те, що 03.08.2008 року та
07.08.2008 року відповідачка отримала від
позивачки в позику грошові кошти на
загальну суму 11800 грн., та зобов'язалася
повернути грошові кошти за першою
вимогою, однак цього не виконала.

Позивачка та представник позивача
підтримали позовні вимоги, ОСОБА_1
пояснила, що влітку 2008 року ОСОБА_3
попросила у неї позичити гроші на
купівлю будинку. Позивачка погодилася,
оскільки вони давно дружили, і у 2008 році
передала відповідачці: у серпні 5000 грн.,
у вересні 1800 грн., пізніше ще 5000 грн.
Згодом відповідачка звернулася до
ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_5, який є
підприємцем, з проханням взяти в оренду
її земельну ділянку, земельну ділянку
її матері та пай її померлого брата,
який успадкувала її мати - ОСОБА_6
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 погодились взяти
землю в оренду і платити орендну плату
з розрахунку 3% вартості переданої в
оренду землі - обробляли та засівали їх,
збирали врожаї, платили орендну плату.
При цьому ніяких документів щодо
договору оренди землі не оформляли.
Заборгованості по орендній платі ні
перед матір'ю відповідачки - ОСОБА_6, ні
перед відповідачкою немає.

Під час розгляду справи позивачка
відмовилася від вимоги про стягнення з
ОСОБА_3 пені, індексу інфляції за весь
час прострочення, а також трьох
процентів річних від простроченої
суми, про що подала письмову заяву, і
остаточно просила стягнути з
відповідачки суму наданої позики, а
саме 11800 грн. (а.с.82).

Відповідачка позовні вимоги
не визнала, надала заперечення проти
позову, де вказала, що в червні 2008 року
звернулася до позивачки та її чоловіка
- ОСОБА_5, з пропозицією обробляти дві
земельні ділянки та пай, які належать
відповідачці та її матері. ОСОБА_1
погодилась і було вирішено, що розмір
орендної плати складає 3% від вартості
земельного паю, тобто 3000 грн. за один
пай. За сімейними обставинами
відповідачці необхідні були гроші і
вона звернулася до ОСОБА_1 з проханням
заплатити їй орендну плату наперед в
розмірі 10000 грн., написала розписки про
отримання цих коштів на невизначений
строк. Пізніше позивачка дала їй ще
олії на 250 грн., меду на 200 грн., цукру на
350 грн., 600 грн. грошима, чоловік
позивачки надав послуги з оранки
огороду - 200 грн., культивації огороду-
200 грн. Всього вона отримала товарів та
послуг на суму 1800 грн. ОСОБА_3 та її
чоловік орендували три паї
відповідачки з 2009 року по 2012 рік і мали
заплатити їй (за розрахунками
відповідачки) 30 000 грн. Заплачено було 11
800 грн., залишилось ще 18200 грн.

На підставі досліджених
доказів судом встановлені обставини
справи і визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно з трьома розписками
ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_1 загалом 11800 грн.
без визначення дати повернення. У
розписках, датованих 07.09.2008 р. та 03.08.2008
р., зазначено, що грошові кошти (5000 грн.
та 1800 грн. відповідно) передані на
невизначений строк (а.с.а.с. 10-12, 83-84).
Сторони визнали те, що у двох розписках
на 5000 грн. йдеться саме про ці суми,
оскільки в них помилково записано 5000
тис.грн. та 5000 т. відповідно.

02.07.2013 року ОСОБА_3 поштою
отримала особисто повідомлення з
вимогою повернути ОСОБА_1 отримані в
борг кошти в сумі 11800 грн. протягом
тридцяти днів від дня пред'явлення їй
позикодавцем вимоги про повернення
позики (а.с. 13-14).

Сторони визнали те, що ОСОБА_5 у 2008
році були передані на умовах оренди:
земельна ділянка, яка належить
відповідачці, а також земельна ділянка
матері відповідачки - ОСОБА_6, та
земельну частку (пай), який успадкувала
ОСОБА_6 після смерті свого сина ОСОБА_8 -
брата відповідачки. ОСОБА_6 померла у
ІНФОРМАЦІЯ_1, що також визнано
сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

В поясненнях матері
відповідачки - ОСОБА_6, датованих 09.11.2012
року, наданих відповідачкою з копіями
матеріалів про відмову в порушенні
кримінальної справи по факту заяви
ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 щодо повернення
державних актів на право власності на
земельні ділянки, зазначається, що вона
не має претензій до ОСОБА_5, оскільки
він вчасно платить орендну плату (а.с.
а.с. 43-44). Відповідачка підтвердила, що
це дійсно пояснення її матері.

В довідці виконавчого
комітету Андріївської сільської ради
Великобурлуцького району Харківської
області від 20.01.2014 р. вказано, що з 2009
року по 2011 рік обробку земельних
ділянок ОСОБА_3, померлої ОСОБА_6 та
померлого ОСОБА_8 проводив ФОП ОСОБА_5
Інформація щодо укладення та
реєстрації договору оренди в сільській
раді відсутня (а.с. 66).

ОСОБА_6 в розписці від 09.11.2012
р. зазначила, що не має претензій до
орендатора ОСОБА_5 Орендну плату за 2012
рік вона отримала, довіреності на
отримання та розпорядження
документами на землю ОСОБА_3 вона не
давала (а.с. 67).

За встановлених обставин суд
дійшов висновку про безпідставність
заперечень відповідачки відносно
природи правовідносин, що склалися між
нею та позивачкою з приводу отримання
11800 грн.

На підставі досліджених доказів
та визнаних сторонами обставин суд
дійшов висновку, що відносини, які
виникли між сторонами спору з приводу
передачі позивачкою відповідачці 11800
грн., є договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
За встановлених обставин суд
дійшов висновку, що відповідачка не
виконала обов'язок щодо повернення
позики і позов підлягає задоволенню,
оскільки порушено право позивача на
своєчасне отримання належного
виконання за зобов'язанням.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 11800 гривень у рахунок погашення
боргу за договором позики, 229 грн. 40 коп.
у рахунок відшкодування судових
витрат, а всього 12029 грн. 40 коп.
(дванадцять тисяч двадцять дев'ять грн.
40 коп.).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подання апеляційної скарги
через Великобурлуцький районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Повний текст рішення складений 31 січня
2014 року.

Суддя
Ю.В. Нестайко