Київський районний суд м. Сімферополя
Номер провадження 2/123/253/2014
17.02.2014 року Київський районний
суд м. Сімферополя у складі:
Головуючого - судді Тонкоголосюка О.В.,
при секретарі - Берденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий павільйон»
про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,
Позивачі звернулися до суду із
зазначеним позовом. В обґрунтування
якого зазначають, що 07 квітня 2003 року
між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено
договір купівлі-продажу нерухомого
майна - нежитлового приміщення
(магазин) літери «А», загальною площею
143,9 кв.м., яке розташоване за адресою:
Відповідач, ТОВ «Торговий павільйон»,
на підставі свідоцтва про право
власності від 20.04.2010 року є власником
нерухомого майна - торговий павільйон
літ. «А» площею 146,8 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки CM БРТІ №9743/4 від
01.10.2009 року нежитлове приміщення літери
«А», загальною площею 143,9 кв. м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
торговий павільйон літери «А»,
загальною площею 146,8 кв.м., розташований
за адресою: АДРЕСА_1 є одним й тим же
Позивачі вважають, що через
неправомірні дії ТОВ «Торговий
павільйон», який незаконно, без
правової підстави заволодів
вищезазначеним приміщенням, вони не
мають можливості належним чином
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, а саме
нежитловим приміщенням (магазин)
літери «А», загальною площею 143,9 кв.м.,
яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Посилаючись на положення ст.ст. 317, 386, 387,
388 ЦК України, позивачі просять визнати
за ними право власності в рівних
частках (по 1/2 частини) на нерухоме
майно - торговий павільйон літери «А»,
загальною площею 146,8 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
витребувати у Відповідача на користь
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 торговий павільйон
літери «А», загальною площею 146,8 кв.м.,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1..
Позивачі та їх представник в судовому
засіданні позивні вимоги підтримали в
Відповідач у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що у справі маються належні докази,
причини відсутності не повідомив. Зі
згоди позивачів та їх представника суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
Вислухав позивачів та представника
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими
не забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.
За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч.1
ст.60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.
Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду
повно та всебічно з'ясувати обставини,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 в рівних частках на
праві власності належать нежитлові
приміщення (магазин), літера «А»,
загальною площею 143,9 кв.м., які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 07 квітня 2003
року, посвідченого приватним
нотаріусом Сімферопольського міського
нотаріального округа ОСОБА_4 за
реєстровим номером 1556. ( ас. 6,7).
Відповідно до витягів про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№474658, № 474671, які видані
Сімферопольським міжміським бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації 30.04.2003 року, право
власності на нежитлове приміщення
(магазин) літери «А», загальною площею
143,9 кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстровано в рівних частках
(по ? частини) за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8,9).
Відповідно до ескізного проекту 02/01-05
від 2005 року розроблено проект
реконструкції існуючого магазину під
готель на 12 місць по вул. Плотинна, 3 в м.
Сімферополь, який затверджено
Управлінням архітектури та
містобудування Сімферопольської
міської Ради (а.с.10-29).
Позивачі стверджують, що ТОВ «Торговий
павільйон», на підставі свідоцтва про
право власності від 20.04.2010 року є
власникам нерухомого майна - торговий
павільйон літ. «А» площею 146,8 кв.м., яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
30.04.2009 року між ЗАТ «Кримводбуд» та
підприємцем ОСОБА_5 укладений договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
торгового павільйону загальною площею
146,8 кв.м., розташованого за адресою:
Рішенням Господарського суду АР Крим
від 02.06.2009 року визнано право власності
ОСОБА_5 на торговий павільйон літери
«А», загальною площею 146,8 кв.м., який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Однак постановою Вищого
господарського суду України від 18.02.2010
року по справі № 2-1/2778-2009 рішення
Господарського суду АР Крим від 02.06.2009
року скасовано, а відтак, скасовано
право власності ОСОБА_5 на торговий
павільйон літери «А», загальною площею
146,8 кв.м., розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Також вищезазначеною постановою
справу направлено на новий розгляд до
господарського суду АР Крим в іншому
складі суду.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 06 вересня 2010 року провадження по
справі припинено у зв'язку з тим, що ЗАТ
«Кримводбуд» ліквідовано, про що
зроблено запис в ЄДРПОУ реєстраційний
номер №8000280 від 23.07.2009 року.

28.02.2012 року відкрито кримінальне
провадження за фактом підробки
документів на приватизацію нерухомого
майна, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного між ЗАТ
«Кримводбуд» та ОСОБА_5.

В межах кримінального провадження №
900104 проведено експертизу на підставі
постанови слідчого від 10.10.2012 року,
відповідно до висновку «Кримської
експертної служби» № 269 від 09.11.2012 року
встановлено, що нерухоме майно -
магазин № 28 літ. А, яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 та торговий павільйон
літери «А», розташований за адресою:
АДРЕСА_1 є одним й тим же об'єктом.

Вищий господарський суд у постанові
від 18.02.2010 року по справі № 2- 1/2778-2009
дійшов висновку, що рішенням
Господарського суду АР Крим від 02.06.2009
року порушено право власності ОСОБА_2 й
ОСОБА_1 на нежитлове приміщення
(магазин) літери «А», загальною площею
143,9 кв. м.. яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Також зазначеною постановою скасовано
право власності ОСОБА_5 на торговий
павільйон літери «А», загальною площею
146,8 кв.м., розташований за адресою:
АДРЕСА_1, визнане за нею рішенням
Господарського суду АР Крим від 02.06.2009
року у справі № 2-12778-2009.

17.09.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була
укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна, за умовами якого
право власності на торговий павільйон
літери «А», загальною площею 146,8 кв.м.,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
переходить останній.

23.11.2009 року ОСОБА_6 звернулася до
Окружного адміністративного суду АР
Крим з адміністративним позовом до
Кримського республіканського
підприємства «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» про зобов'язання
здійснити реєстрацію права власності
на нерухоме майно - торговий павільйон
загальною площею 146,8 кв.м.,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за
нею, який постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим по
справі №2а- 13472/09/9/0170 від 05.02.2010 року було
задоволено.

Однак, ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013 року визнано нечинною
постанову Окружного адміністративного
суду АР Крим від 05.02.2010 року по справі
№2а-13472/09/9/0170 щодо зобов'язання провести
реєстрацію права власності ОСОБА_6 на
нерухоме майно, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» №
24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року зазначено, що у
разі якщо буде встановлено, що набувач
знав чи міг знати про наявність
перешкод до вчинення правочину, в тому
числі про те, що продавець не мав права
відчужувати майно, це може свідчити про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення позову про
витребування у нього майна.

Згідно зі статтею 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Відповідно до статті 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 386
Цивільного кодексу України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до статті 387 Цивільного
кодексу України власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини 1 статті 388
Цивільного кодексу України якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до статті 392 Цивільного
кодексу України власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, суд вважає заявлені
ОСОБА_1, ОСОБА_2 вимоги такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки суду
було надано достатньо доказів права
власності за ними в рівних частках на
нежитлові приміщення (магазин), літера
«А», загальною площею 143,9 кв.м., які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, тому
підстав для визнання за ними права
власності та витребування у
відповідача торгового павільйону
літери «А», загальною площею 146,8 кв.м.,
за іншої адреси, якої не існує немає
підстав.

На підставі викладеного ст. 358, 364,367 ЦК
України, ст.. 88 ЗК України, керуючись ст.
ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України суд ,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий павільйон»
про визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння, відмовити в
повному обсязі.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем на рішення може бути подана
апеляційна скарга в Апеляційний суд
Автономної Республіки Крим протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Київський районний суд м.
Сімферополя.

.

Суддя
Тонкоголосюк О. В.