Справа № 569/1704/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі судді Долі В.А.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в
натурі між співвласниками,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 діючи в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом, у якому
просить виділити в квартирі АДРЕСА_1, їй
та неповнолітньому ОСОБА_2 приміщення
№№6,7,8,9,10 загальною площею 52,6 кв.м.,
житловою 25,8 кв.м. та виділити
відповідачам приміщення № №1,2,3,4,5
загальною площею 46,8 кв.м., житловою 32,4
кв.м.

В обґрунтування позову зазначається,
що їй, її неповнолітньому сину ОСОБА_2
та відповідачам на праві спільної
часткової власності належить по ?
частці кожному квартира АДРЕСА_1.
Квартира, загальна площа якої
становить 99,4 кв.м. а житлова 68,2 кв.м., має
два входи, до її складу входять чотири
жилі кімнати, дві кухні, два санвузли,
два коридори. Висновком експерта №
Д-34/09 складеного 11 грудня 2009 року,
встановлено можливий варіант
розподілу в натурі квартири на дві
окремі, відповідно до якого до частини
І квартири входять приміщення
загальною площею 52,6 кв.с., житловою 35,8
кв.м., а саме: № 6 - санвузол; № 7 - кухня; №
8 - жила кімната; № 9 - коридор; № 10 - жила
кімната, а до частини ІІ входять
приміщення загальною площею 46,8 кв.м.,
житловою 32,4 кв.м., а саме № 1 - коридор; №
2 - кухня; № 3 - санвузол; № 4 - жила
кімната; № 5 - жила кімната. В частині І
квартири проживає вона з сином, в
частині ІІ - відповідачі. Стосовно
визначеного варіанту розподілу
квартири у дві окремі відповідачі не
заперечують.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала повністю, просила його
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 приймаючи
участь у судовому засіданні позов не
заперечували. Після оголошеної
перерви, у судове засідання не
з'явились, подали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності. Їх
неявка в судове засідання, не є
перешкодою для продовження розгляду
справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
неповнолітньому ОСОБА_2 та
відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, на праві
спільної часткової власності, а саме по
? частці кожному, належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про право власності на житло № 36,
виданим 27 січня 2004 року виконавчим
комітетом Рівненської міської ради,
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації»
від 17 лютого 2004 року.

Квартира, загальна площа якої
становить 99,4 кв.м. а житлова 68,2 кв.м., має
два входи, до її складу входять чотири
жилі кімнати, дві кухні, два санвузли,
два коридори.

Висновком експертного будівельно -
технічного дослідження № Д-34/09
складеного 11 грудня 2009 року,
встановлено можливий варіант
розподілу в натурі квартири на дві
окремі, відповідно до якого до частини
І квартири входять приміщення
загальною площею 52,6 кв.с., житловою 35,8
кв.м., а саме: № 6 - санвузол; № 7 - кухня; №
8 - жила кімната; № 9 - коридор; № 10 - жила
кімната, а до частини ІІ входять
приміщення загальною площею 46,8 кв.м.,
житловою 32,4 кв.м., а саме № 1 - коридор; №
2 - кухня; № 3 - санвузол; № 4 - жила
кімната; № 5 - жила кімната.

У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Відповідно до ст. 358 цього ж Кодексу,
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про
порядок володіння та користування
спільним майном відповідно до їхніх
часток у праві спільної часткової
власності посвідчений нотаріально, він
є обов'язковим і для особи, яка придбає
згодом частку в праві спільної
часткової власності на це майно.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», встановлено, що при вирішенні
справ про виділ в натурі часток
жилого будинку, що є спільною частковою
власністю, судам належить мати на
увазі, що, це можливо, якщо кожній із
сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

У квартирі наявні два входи. Фактично, в
частині І квартири проживає та
користується приміщеннями № № 6, 7, 8, 9, 10
ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_2,
в частині ІІ, мешкають та користуються
приміщеннями № № 1, 2, 3, 4, 5 відповідачі.

Стосовно визначеного варіанту
розподілу квартири відповідачі не
заперечували.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Визнання відповідачами позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, тому
суд за наявності для того законних
підстав приходить до висновку про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 358, 364, 367 ЦК України, ст.
ст. 15, 60, 130,208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Виділити у спільну часткову власність
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приміщення № 6, № 7, № 8,
№ 9, № 10 в квартирі АДРЕСА_1.

Виділити у спільну часткову власність
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приміщення № 1, № 2, № 3,
№ 4, № 5 в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Доля В.А.