АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/247/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Матковської Л.О.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача
ОСОБА_4 про стягнення аліментів на
дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3
звернулась із вказаним позовом та в
обґрунтування своїх вимог зазначала,
що рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 25.02.2009 року з
відповідача стягнуто на її користь
аліменти на утримання сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 470 грн. щомісячно
до досягнення сином повноліття.
Позивач вказує, що 01.10.2013 року сину
виповнилось 18 років, проте він
продовжує навчання та потребує
матеріальної допомоги, знаходиться на
її повному утриманні, а відповідач
жодної матеріальної допомоги на
навчання не надає, хоча має таку
можливість, адже забезпечений роботою
та отримує заробітну плату більше
5000грн. щомісячно. Тому позивачка
просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання сина у
розмірі 1000грн. щомісячно починаючи з
01.10.2013 року до досягнення ним 23 років на
період навчання.

01.11.2013 року ухвалою Хмельницького
міськрайонного суду залучено до участі
в справі в якості третьої особи на
стороні позивача ОСОБА_4.

Рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 26 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі. Посилається на
необґрунтованість рішення суду та
порушення норм матеріального і
процесуального права. Апелянтка
вказує, що суд безпідставно відмовив їй
у задоволенні позову лише з тих
підстав, що син навчається на заочному
факультеті та може бути
працевлаштований. Вважає, що аліменти
на дитину, яка досягла повноліття та
продовжує навчатися повинні
стягуватись незалежного від форми
навчання.

Представник апелянтки апеляційну
скаргу підтримав в повному обсязі та
просить її задовольнити.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу не
визнав і просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не
з»явилися, про причини неявки суд не
повідомили, хоча про день і час
слухання справи повідомлені належним
чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і
ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованність рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно
з'ясовані фактичні обставини справи та
дана їм належна оцінка, а його висновки
підтверджуються матеріалами справи і
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства.

Відповідно до ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
навчається на заочній формі навчання в
Хмельницькому університеті управління
та права. ОСОБА_2 є працездатним, працює
неофіційно по найму, сталого
щомісячного доходу не отримує, сплачує
аліменти на утримання малолітньої
доньки в розмірі 470грн. щомісячно. Ці
обставини визнаються сторонами, а тому
згідно ст.61ЦПК України доказуванню не
підлягають.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів вважає, що позов
ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, адже
позивачкою не надано належних та
допустимих доказів того, що син ОСОБА_4
саме у зв»язку із навчанням потребує
матеріальної допомоги та, що
відповідач має можливість надавати
таку матеріальну допомогу і саме у
розмірі 1000грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
щодо неправомірної відмови в позові з
підстав навчання дитини на заочній
формі навчання, колегія суддів вважає
їх обґрунтованими, адже відповідно до
роз»яснень, що викладені в п. 20
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного Кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року №3 вбачається, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що ці доводи апеляційної скарги
на законність рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 - 315, 317, 319,
324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
А.П. Корніюк

________________________________________________________________________
_

Головуючий у першій інстанції - Продан
Б.Г. Справа: №22ц/792/247/14

Доповідач - Корніюк А.П.
Категорія: 46, 48