Номер провадження: 22-ц/785/3483/14
Номер справи місцевого суду: 500/5005/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Заїкіна А.П., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Булгак Х.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання несправедливими положення
пункту 4.1 кредитного договору, визнання
недійсними пунктів 4.1 та 5.4 кредитного
договору, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 13 січня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

03.12.2012року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитом в сумі 4419,
03 доларів США; заборгованості по
процентам за користування кредитом в
сумі 1978, 33 доларів США; заборгованості
по комісії за користування кредитом в
сумі 380 доларів США; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання в сумі 8654, 44
доларів США; штрафу (фіксована частина)
в сумі - 31, 36 доларів США; штрафу
(процентна складова) в сумі 771, 59 доларів
США, а всього: 16234, 75 доларів США та
витрати по сплаті судового збору в
сумі 1294, 35 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 21.08.2007 року
позивач та відповідач уклали кредитний
договір № ОD34G201420419, згідно якого ПАТ КБ
«ПриватБанк» зобов'язався надати
відповідачу кредит у розмірі 5000
доларів США на термін до 19.08.2027 р., а
відповідач зобов'язався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, встановлених
кредитним договором. Відповідач свої
зобов'язання виконав частково і тому
позивач вказує, що у нього є право
достроково вимагати повернення всієї
суми кредиту.

23.10.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічним позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
несправедливими положення пункту 4.1
кредитного договору № 0D34G201420419 від
21.08.2007 року, визнання недійсним пункту
4.1 кредитного договору № 0D34G201420419 від
21.08.2007 року, визнання недійсним пункту
5.4 кредитного договору № OD34G201420419 від
21.08.2007року року, посилаючись на те, що
пункт 4.1. кредитного договору щодо
встановлення сторонами договору пені
у розмірі 0,15 % за кожен день
прострочення виконання зобов'язання за
споживчим кредитом, що становить 54,75%
від суми неповерненого кредиту та/або
несплачених процентів за рік, є
несправедливими та суперечать
принципам розумності та
добросовісності та є наслідком
дисбалансу договірних прав та
обов'язків на шкоду позичальника, як
споживача послуг банку, оскільки дана
умова договору встановлює вимогу щодо
сплати непропорційно великої суми
компенсації (понад п'ятдесят відсотків
вартості продукції) у разі невиконання
нею зобов'язань за спірним договором,
не відповідають вимогам Закону України
«Про захист прав споживачів» і тому на
підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України повинні
бути визнані недійсними. Умови п 5.4 не
відповідають вимогам ст. 549 ЦК України і
тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України
повинні бути визнані недійсними.

В судове засідання представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав
заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримав,
вимоги по зустрічному позову не визнав
та згідно заяви від 09.01.2014 року
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив
застосувати строї позовної давності за
зустрічною позовною заявою.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» не визнавав у повному
обсязі, просив застосувати строки
позовної давності до вимог про
стягнення пені, позовні вимоги по
зустрічному позову підтримав та просив
їх задовольнити.

Рішенням Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 січня 2014 року позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задоволено
частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитом в сумі 35321
грн. 30 коп; заборгованість по процентам
за користування кредитом в сумі 15812 грн.
79 коп; заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 3037 грн. 34
коп; пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язання в сумі 19073 грн. 45 коп.; а
всього: 73244 грн. 88 коп. та витрати по
сплаті судового збору в сумі 732 грн. 44
коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржує ПАТ КБ
«ПриватБанк» в частині відмови у
стягненні штрафів (процентної,
фіксованої частини) та стягнення пені
за рік. В іншій частині рішення суду не
оскаржується

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
змінити в частині відмови у стягненні
штрафів (процентної, фіксованої
частини) та зменшенні пені,
задовольнивши позов банку в цій
частині в повному обсязі, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрутованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з;ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення штрафів ,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивач не надав розрахунку
заборгованості. В частині стягнення
пені за весь час прострочення і
стягуючи пеню за рік, суд першої
інстанції виходив з положень ч.2 ст.258
ЦК України де позовна давність до
вимог про стягнення неустойки ( штрафу
та пені) застосовується в один рік.

Колегія суддів не може погодитися з
висновком суду першої інстанції про
відмову у стягненні штрафів та вважає
його помилковим з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2007року між
ОСОБА_2 ( в теперішній час ОСОБА_2) та
ПАТ КБ «Приватбанк» укладено
кредитний договір № OD34G201420419,
відповідно до умов якого відповідачу
був наданий кредит у розмірі 5000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в строки та в
порядку, встановлених кредитним
договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов;язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог-
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України , за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець)
зобов;язується надати грошові кошти (
кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов;язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України , передбачено
виконання зобов;язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст.549 ЦК України
неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов;язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов;язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.4.1 кредитного
договору, у випадку несвоєчасного
погашення заборгованості по кредиту,
позичальник сплачує банку пеню у
розмірі 0,15% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за
кожний день прострочки.

Згідно п.5.4 при порушенні
позичальником строків платежів по
будь- якому з грошових зобов;язань,
передбачених кредитним договором
більш ніж на 30 днів, у зв;язку з чим банк
змушений буде звернутися до суду,
позичальник зобов;язаний сплатити
банку штраф у розмірі 250грн.+ 5% від суми
позову.

Суд першої інстанції належним чином
не перевірив доводів, які мають
значення для правильного вирішення
справи та не врахував того, що умовами
договору передбачені різні види
цивільно- правової відповідальності
за різні порушення цих умов п.4.1 та п.5.4
і помилково не стягнув штрафи (
фіксовану частину) та ( процентну
частину).

Колегія суддів вважає, що оскільки
факт порушення умов кредитного
договору позичальником встановлено,
суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2
на користь банку суму заборгованості
73244грн.88коп., то з неї підлягають
стягненню також штрафні санкції
відповідно до п.5.4 кредитного договору,
а саме штраф ( фіксована частина) в
розмірі 250грн., що еквівалентно
31,36доларів США по курсу 7,97 відповідно
до службового розпорядження НБУ № 205/388
від 11.10.2011року, а також штраф ( процентна
частина) в розмірі 458,18доларів США.
Даний штраф розраховується наступним
чином: 4419,03 дол.США ( заборгованість за
кредитом)+ 1978,33дол. США ( заборгованість
по процентам за користування кредитом)
+ 380 дол. США ( заборгованість по комісії
за користування кредитом) + 2386,27 дол.США
( пеня за рік) х 0,05% =458,18дол.США.

На підставі наведеного, колегія
суддів прийшла до висновку про
скасування рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
штрафів ( фіксованої та процентної
частин) і ухвалення в цій частині
нового рішення про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ « Приватбанк» суми
штрафів 31,36 дол. США + 458,18дол.США = 489,54
доларів США, що в еквіваленті по курсу
НБУ - 10,67 складає 489,54дол.США х10,67грн. =
5223,39грн.

Що стосується позовних вимог про
стягнення пені, то колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
виходив з положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України, що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
пені і обгрунтовано стягнув пеню за
один рік в сумі 2386,27дол.США, що в
еквіваленті становить 19073грн.45коп.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що строк позовної давності
починається з 20.08.2027року ( наступний
день після спливу строку виконання
кредитного договору) колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки востаннє
відповідачка виконала свої
зобов;язання по договору - 12.08.2008року, а
позивач звернувся до суду із позовом
тільки 03.02.2012року.

Таким чином рішення суду першої
інстанції в частині стягнення пені за
один рік в сумі 19073,45 грн. є законним та
обгрунтованим і підстав для його
скасування в цій частині немає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки на користь банку
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 121 грн.80коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.2, 309 ч.1п.п.3,4,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 13 січня 2014 року в частині відмови у
стягненні заборгованості по штрафу
фіксованої та процентної складової
скасувати та в цій частині ухвалити
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк « Приватбанк» ( ,
рахунок № 3111, МФО № 305299) штраф (
фіксована частина ) в розмірі 31,36
доларів США та штраф ( відсоток від суми
заборгованості ) в розмірі 458,18 доларів
США, а всього 489, 54 доларів США, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 5223
гривні 39коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк « Приватбанк» ( ,
рахунок № 0001, МФО № 305299) судові
витрати в розмірі 121 гривня 80коп.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання ним законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді т
А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк