АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2831/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Болдирєва У.М. Доповідач - Волошин
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина
М.П.,

суддів - Куценко
Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Крикун А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 липня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля" про стягнення
компенсації за несвоєчасну виплату
одноразової допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» (далі ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля») про стягнення
компенсації за несвоєчасну виплату
одноразової допомоги.

Обґрунтовуючи вимоги, зазначав, що він
працював на шахті «Західно-Донбаська»,
правонаступником якої є відповідач. 14
березня 1998 року з ним стався нещасний
випадок на виробництві. Висновком МСЕК
від 2 липня 1998 року встановлено 70 %
втрати професійної працездатності.
Наказом від 31 липня 1998 року призначено
одноразову допомогу у розмірі 18750, 20
грн., яка виплачувалася із червня 1999
року по вересень 2001 року, а не у
визначений місячний строк із дня
встановлення втрати професійної
працездатності.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_2 просив стягнути із ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» компенсацію за
несвоєчасну виплату одноразової
допомоги у розмірі 13875, 45 грн.

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 5 липня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 жовтня
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позову. Стягнуто
із ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на
користь ОСОБА_2 компенсацію за
несвоєчасну виплату одноразової
допомоги у розмірі 13868, 92 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 29 січня 2014 року
касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» задоволено
частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
23 жовтня 2013 року скасовано,
справу передано на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на
шахті «Західно-Донбаська»,
правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля». 14 березня
1998 року з ним стався нещасний випадок
на виробництві. Висновком МСЕК від 2
липня 1998 року встановлено 70 % втрати
професійної працездатності. Наказом
від 31 липня 1998 року ОСОБА_2
призначено одноразову допомогу у
розмірі 18750, 20 грн, яка виплачувалася із
червня 1999 року по вересень 2001 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
право на позов у ОСОБА_2 виникло із
вересня 2001 року у зв'язку з проведенням
останнього платежу щодо виплати
одноразової допомоги, тому його
звернення до суду у червні 2013 року
свідчить про сплив строку позовної
давності.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
пропуск строку позовної давності,
оскільки строк його пред'явлення не
сплив до набрання чинності ЦК України,
яким виключено застосування строку
позовної давності на вимогу про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством, зокрема
ст. ст. 4, 11 Закону України «Про охорону
праці», передбачено повне
відшкодування шкоди особам, які
потерпіли від нещасного випадку на
виробництві і професійного
захворювання, що включає й повне
відшкодування працівнику втраченого
заробітку.

Згідно із п. 4 Правил, які були
спеціальним нормативним актом, що
регулював питання відшкодування шкоди
потерпілим на виробництві до 1 квітня
2001 року (часу введення в дію Закону
України «Про загальнообовязкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»),
відшкодування шкоди складається,
зокрема, виплати втраченого заробітку.

Статтею 13 Закону України «Про охорону
праці» передбачено обов'язок перегляду
(перерахунку) розміру відшкодування
шкоди в разі зміни вартості життя
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 43 Правил відшкодування
власником підприємства, установи і
організації або уповноваженим ним
органом шкоди, якщо потерпілому з вини
власника своєчасно не визначено або не
виплачено суми відшкодування шкоди, то
ця сума виплачується без обмеження
протягом будь-якого терміну і підлягає
коригуванню у зв'язку із зростання цін
на споживчі товари та послуги у
порядку, встановленому ст. 34 Закону
України «Про оплату праці».

Таким чином, указана норма передбачає
відповідальність власника не тільки за
несвоєчасну виплату сум відшкодування
шкоди, а й за несвоєчасне визначення
цих сум.

Статтею 34 Закону України «Про оплату
праці» передбачена компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати, яка провадиться відповідно
до індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Такий порядок з 1 січня 1998 року до 31
грудня 2000 року було встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року № 1427, якою
затверджено Положення про порядок
компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням термінів її виплати.

Виходячи з аналізу зазначених
нормативних актів та змісту п. 43
наведених вище Правил, в разі
несвоєчасної виплати або
несвоєчасного визначення сум
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, стягненню підлягає
компенсація за втрату частини доходу у
зв'язку із затримкою її виплати в
порядку, передбаченому ст. 34 Закону
України «Про оплату праці» і
Положенням.

З 1 січня 2001 року набрав чинності Закон
України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у звязку з порушенням
строків їх виплати». З метою реалізації
цього Закону постановою Кабінету
Міністрів України від 21 лютого 2001 року
№ 159 затверджено Порядок проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати. Згідно з указаним
Порядком, у разі затримки виплати
компенсації підлягають щомісячні суми
відшкодування шкоди, нараховані за
період, починаючи 1 січня 2001 року. При
цьому п. 2 Порядку встановлено, що
компенсація працівника втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
термінів її виплати, нарахованої
працівникові за період роботи з 1 січня
1998 року до 31 грудня 2000 року, проводиться
відповідно до Положення від 20 грудня 1997
року № 1427, до ліквідації
заборгованості із заробітної плати за
зазначений період.

Таким чином, оскільки з позивачем
нещасний випадок на виробництві стався
14 березня 1986 року, оглянутий на МСЕК 02
липня 1998 року, одноразова допомога йому
була нарахована наказом від 31 липня 1998
року, колегія суддів вважає, що позивач
має право на компенсацію одноразової
допомоги виплаченої в період з червня
1999 року по грудень 2000 року відповідно
до Положення від 20 грудня 1997 року № 1427,
в період з січня 2001 року по вересень 2001
року на підставі Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати.

Сума компенсації одноразової допомоги
виплаченої в період з червня 1999 року по
грудень 2000 року відповідно до
Положення від 20 грудня 1997 року № 1427
складає 2752 гривні 96 копійок, виходячи з
наступних розрахунків:

-102,1 - індекс споживчих цін за липень 1998
року (місяць винесення наказу)

- червень 1999 року: 100 грн. х (130,1:102,1-1)=100
грн. х 0,274= 27,40 грн., де 130,1 індекс цін
за травень 1999 року;

- вересень 1999 року: 200 грн. х (130,3:102,1-1)=200
грн. х 0,276= 55,20 грн., де 130,3 індекс цін
за серпень 1999 року;

- жовтень 1999 року:2165,20 грн. х
(132,1:102,1-1)=2165,20 грн. х 0,293= 634,40 грн., де 132,1
індекс цін за вересень 1999 року;

- березень 2000 року: 100 грн. х (154,6:102,1-1)=100
грн. х 0,514= 51,40 грн., де 154,6 індекс цін
за лютий 2000 року;

- квітень 2000 року: 100 грн. х (157,7:102,1-1)=100
грн. х 0,544= 54,40 грн., де 157,7 індекс
цін за березень 2000 року;

- червень 2000 року: 480 грн. х (163,7:102,1-1)=480
грн. х 0,603= 289,44 грн., де 163,7 індекс цін
за травень 2000 року;

- серпень 2000 року: 310 грн. х (169,6:102,1-1)=310
грн. х 0,661= 204,91 грн., де 169,9 індекс цін
за липень 2000 року;

- вересень 2000 року: 1421,62 грн. х
(169,6:102,1-1)=1421,62 грн. х 0,661= 939,69 грн., де 169,9
індекс цін за серпень 2000 року;

- грудень 2000 року: 675 грн. х (177,1:102,1-1)=675
грн. х 0,735= 496,12 грн., де 177,1 індекс цін за
листопад 2000 року.

Сума компенсації одноразової допомоги
виплаченої в період з січня 2001 року по
вересень 2001 року на підставі п.4 Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати складає 23 693 гривні 60 копійок,
виходячи з наступних розрахунків:

- березень 2001 року: 580 грн. х 183,8: 100=
1066,04 грн., де 183,8 індекс цін за лютий 2001
року;

- квітень 2001 року: 1330 грн. х 184,9: 100=
2459,17 грн., де 184,9 індекс цін за березень
2001 року;

- травень 2001 року: 3700 грн. х 187,7: 100=
6944,90 грн., де 187,7 індекс цін за квітень 2001
року;

-червень 2001 року: 1520 грн. х 188,3:100=
2862,16 грн., де 188,3 індекс цін за травень 2001
року;

-липень 2001 року: 1090 грн. х 189,4:100=
2064,46 грн., де 189,4 індекс цін за червень 2001
року;

-серпень 2001 року: 1720 грн. х 186,3:100=
3204,36 грн., де 186,3 індекс цін за липень 2001
року;

-вересень 2001 року: 2739,38 грн. х 185,9:100=
5092,51 грн., де 185,9 індекс цін за серпень 2001
року.

Таким чином, загальна сума компенсації
одноразової допомоги складає 26 446,56 грн.
(2752,96 грн. +23 693,60 грн.)

Зважаючи на те, що позивачем при
здійсненні розрахунків за період з
січня 2001 року по вересень 2001 року
помилково застосовано Положення від 20
грудня 1997 року № 1427, тоді як
застосуванню за вказаний період
підлягає Порядок проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, колегія суддів,
вважає за можливе стягнути з
відповідача на користь позивача суму
компенсації одноразової допомоги у
розмірі 26 446,56 грн., яка розрахована з
урахуванням Положення від 20 грудня 1997
року № 1427 в період з червня 1999 року по
грудень 2000 року та Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати з січня 2001 року по
вересень 2001 року.

Вимоги позовної заяви про негайне
виконання рішення суду не узгоджуються
з положеннями ст.367 ЦПК України, якою не
передбачено допуск негайного
виконання рішення у разі стягнення
компенсації за несвоєчасну виплату
одноразової допомоги.

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду скасуванню, як ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням обставин справи, з
наступним частковим задоволенням
позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» в сумі 26 446,56 грн. та
стягненням з ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» відповідно до ч.3
ст.88 ЦПК України на користь держави
судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 05 липня 2013 року - скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на
користь ОСОБА_2 компенсацію за
несвоєчасну виплату одноразової
допомоги в сумі 26 446,56 грн. та
на користь держави судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"
відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Судді: