cправа № 363/1893/13-ц Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.Ф.Провадження №
22-ц/780/1512/14 Доповідач у 2 інстанції
БілоконьКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

7 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 09 грудня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_1 звернення
стягнення на предмет іпотеки ,-

встановила :

У року позивач ТОВ «Кредитні
ініціативи» звернулось до суду з
вказаним позовом, посилаючись на таке.

8 серпня 2008 року ОСОБА_1 та ВАТ
«Сведбанк» уклади кредитний договір,
згідно з яким ОСОБА_1 отримала кошти у
вигляді кредитної лінії у сумі 225000
доларів США на строк до 08 жовтня 2037 року
включно, у вигляді двох траншів: 190000 та
35000 доларів США.

23 жовтня 2009 року сторони за кредитним
договором уклади додаткову угоду,
згідно з якою Банк зобов'язується
надати позичальнику грошові кошти у
вигляді мультивалютної кредитної
лінії, що не поновлюється із
встановленими лімітами
заборгованості: - у доларах США - 188 134
доларів США, - у гривнях 118 408 грн. 00 коп.

Банк свої кредитні зобов'язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі, надавши ОСОБА_1 вказані
кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує
взяті на себе зобов'язання, в
результаті чого станом на 23 березня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 2285474 грн. 84 коп. та складається з
заборгованості за кредитом - 1615686 грн. 17
коп., по відсотках 326 250 грн. 08 коп., пеня -
343 538 грн. 59 коп.

28 листопада 2012 року на підставі
договорів факторингу, укладених між
між ПАТ «Сведбанк», правонаступником
якого є «ТАС-Комерцбанк», та
факторинговою компанією «Вектор Плюс»
та між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи», позивач став
кредитором за даним кредитним
договором.

В рахунок погашення вказаної
заборгованості за кредитним договором,
позивач просив звернути стягнення на
предмет іпотеки, що належить
відповідачу - квартиру під номером
АДРЕСА_1, та земельну ділянку за цією ж
адресою площею 0,0326 га.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 09 грудня 2013
року позов задоволено.

Звернуто на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» стягнення на предмет
іпотеки, а саме квартиру під номером 3
загальною площею 143,2 кв.м, житловою
площею 54,4 кв.м., що складається з трьох
кімнат в придатному для житла стані,
яка знаходиться у АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0326 га, під кадастровим
номером :01:209:0152, цільове
призначення земельної ділянки -
будівництво і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель
споруд, яка знаходиться у Київській
області, Вишгородському району,
селі Нові Петрівці, Вишгородський
масив, по вулиці Лисенка Миколи,
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно Закону України «Про виконавче
провадження», за початковою ціною
встановленою на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна,
визначеною на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, д час проведення
виконавчих дій, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 2619/0808/71-072 від 08.08.2008 року з подальшим
внесенням змін та доповнень, яка станом
на 23.03.2013 року становить 2285474 грн. 84 коп.
та складається з заборгованості: за
кредитом - 1615686 грн. 17 коп., по відсотках
326 250 грн. 08 коп., пеня - 343 538 грн. 59 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ
«Кредитні ініціативи» витрати по
сплаті судового збору в сумі 3441 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права,
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції дійшов
висновку, що у зв'язку з порушенням умов
кредитного договору, що спричинило
виникнення значної заборгованості
перед позивачем, вимоги позивача щодо
звернення стягнення на нерухоме майно,
що перебуває в іпотеці підлягають до
задоволення.

Колегія суддів згідна з такими
висновками суду з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк та інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі не виконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання,
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 8 серпня 2008 року
ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» уклади
кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1
отримала кошти у вигляді кредитної
лінії у сумі 225000 доларів США на строк до
08 жовтня 2037 року включно, у вигляді двох
траншів: 190000 та 35000 доларів США.

23 січня 2009 року сторони за кредитним
договором уклади додаткову угоду,
згідно з якою Банк зобов'язується
надати позичальнику грошові кошти у
вигляді мультивалютної кредитної
лінії, що не поновлюється із
встановленими лімітами
заборгованості: - у доларах США - 188 134
доларів США, - у гривнях 118 408 грн. 00 коп.

8 серпня 2008 року та 23 грудня 2008 року
ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» уклали
іпотечні договори з подальшими змінами
та доповненнями, згідно з яким ОСОБА_1,
з метою забезпечення виконання
зобов»язань за вищевказаним кредитним
договором, передала банку в іпотеку
належне їй майно - квартиру № АДРЕСА_1,
та земельну ділянку за цією ж адресою
площею 0,0326 га.

Банк свої кредитні зобов'язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі, надавши ОСОБА_1 вказані
кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує
взяті на себе зобов'язання, в
результаті чого станом на 23 березня 2013
року утворилась заборгованість у
розмірі 2285474 грн. 84 коп. та складається з
заборгованості за кредитом - 1615686 грн. 17
коп., по відсотках 326 250 грн. 08 коп., пеня -
343 538 грн. 59 коп.

28 листопада 2012 року на підставі
договорів факторингу, укладених між
між ПАТ «Сведбанк», правонаступником
якого є «ТАС-Комерцбанк», та
факторинговою компанією «Вектор Плюс»
та між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи», позивач став
кредитором за даним кредитним
договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що внаслідок неналежного
виконання зобов'язання, ОСОБА_1 має
заборгованість перед позивачем, з
метою погашення якої слід звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що за порушення
строків (термінів) повернення кредиту
за договором та сплати процентів за
користування кредитом, позивачем
нарахована пеня в сумі 343 538 грн. 59 коп.
за період, що перевищує один рік.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Тобто, в порушення вимог ст.258 ЦК
України, суд першої інстанції звернув
стягнення на предмет іпотеки в рахунок
погашення заборгованості як в тому
числі складається із пені, нарахованої
в розмірі 343 538 грн. 59 коп. за період,
який перевищує один рік. Тому рішення
суду в цій частині підлягає зміні із
зазначенням пені, розрахованої за
річний період до дати звернення
позивача до суду, тобто за період 24
травня 2012 року по 24 травня 2013 року у
розмірі 16 990 грн. 41 коп., у зв»язку з чим
загальна сума заборгованості за
кредитним договором становитиме 1958926
грн. 66 коп.

Доводи апеляційної скарги про те,
що відсутність у справі первинних
бухгалтерських документів щодо
отримання відповідачем усієї суми
кредитних коштів ставлять під сумнів
правильність розрахунку колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
з розрахунку заборгованості, наданої
позивачем вбачається, коли і в яких
розмірах відповідач сплачувала кошти
за кредитним договором ( а.с.75-76, 217-218).
Разом з тим іншого розрахунку на
спростування цього, апелянтом не
надано.

Інші доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального і
процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними у рішенні.

Відповідно до положень ст. 309 ЦК
України, підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
або процесуального права.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги відповідно
до наданих пояснень сторін та
письмових доказів, що містяться в
матеріалах справи, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду слід
змінити в частині періоду стягнення з
відповідача суми пені за несвоєчасне
погашення кредитної заборгованості, а
решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 09 грудня
2013 року змінити в частині стягнення
пені за кредитним договором.

Викласти перше речення другого абзацу
резолютивної частини рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
викласти в такій редакції: «На користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» (, 2001 в ПАТ
«Альфа-Банк», МФО: 300346) в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 2619/0808/71-072 від 08.08.2008 року зі
змінами становить 1 958 926 грн. 66 коп. та
складається з заборгованості: за
кредитом - 1 615 686 грн. 17 коп., по
відсотках 326 250 грн. 08 коп., пеня за
період з 24 травня 2012 року по 24
травня 2013 року у розмірі 16 990 грн. 41 коп.,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме на: квартиру під номером 3
загальною площею 143,2 кв.м, житловою
площею 54,4 кв.м., що складається з трьох
кімнат в придатному для житла стані,
яка знаходиться у АДРЕСА_1.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту проголошення.

Головуючий

Судді