Провадження №2/761/1701/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва

В складі головуючого судді
Волокітіної Н.Б.

При секретарі Михнюк В.М.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання дій неправомірними,
стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання дій
неправомірними, стягнення коштів та
відшкодування моральної шкоди,
мотивуючи тим, що між ним та ПАТ
«Альфа-Банк» 11.06.2013 року було укладено
кредитний договір, згідно якого банк
надав йому кредит в сумі 20000 грн. Через
чотири дні позивач повернув до банку
вказані кошти у повному розмірі. Під
час повернення кредиту позивач
запитував у працівника банку, чи має
він сплатити комісійну винагороду чи
відсотки за користування кредитом, на
що йому повідомили, що він повністю
розрахувався з банком. 03.07.2013 року він
отримав від банку смс -повідомлення, в
якому чітко було прописано що із
кредитом він розрахувався. Однак через
два місяці до нього почали надходити
смс-повідомлення про те, що ним не було
сплачено відсотки в розмірі 1440,18 грн.,
тому він 05.08.2013 року вніс суму 1440,18 грн. в
касу банку, не дивлячись на ту
обставину, що позивач з цим не
погоджувався.

З урахуванням викладеного, позивач
просить визнати дії відповідача
неправомірними, стягнути з відповідача
сплачену фіктивну заборгованість в
розмірі 1440,18 грн. та моральну шкоду в
розмірі 2000 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи повідомлявся належним чином,
направив на адресу суду заяву про
розгляд справи без його участі, а тому
суд вважає за можливе розглядати
справу без участі позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що дійсно, позивач 11.06.2013
року отримав кредитні кошти в сумі 20000
грн, які повернув 17.06.2013 року. Оплата
коштів в розмірі 1440, 18 грн., які позивач
сплатив на користь банку, була
передбачена умовами договору, а саме п.
6.1 Розділу 2 кредитного договору.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
встановлено, що 11.06.2013 року між ПАТ
«Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір з метою отримання
коштів в розмірі 20000 грн.

Як було встановлено в судовому
засіданні та не заперечувалося
представником відповідача, позивач
17.06.2013 року повернув кредит в повному
обсязі.

Після повернення кредиту, як зазначив
у позові позивач, йому, приблизно через
два місяці, надійшло смс-повідомлення
про необхідність сплатити кошти в сумі
1440,18 грн.

05.08.2013 року позивач сплатив кошти на
рахунок банку в сумі 1440,18 грн., що
підтверджується квитанцією від 05.08.2013
року.

Позивач, не погоджуючись з тим, що
банк незаконно вимагав з нього оплату
коштів у вищевказаному розмірі, 13.12.2013
року направив до суду даний позов.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст.. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб вступати
чи утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначити умови
такого договору.

Таким чином, кредитний договір був
укладений з урахуванням волевиявлення
позивача, оскільки підпис на договорі
є доказом того, що сторони погодилися з
його умовами.

Відповідно до п. 6 Розділу 2 кредитного
договору (Загальні умови кредитування
фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк»)
повернення кредиту, сплата процентів
за його користування, комісій, у
випадку якщо сплата комісій
передбачена Розділом 1 цього договору
та/чи інших платежів за цим договором,
здійснюється шляхом внесення
позичальником належних до сплати суми
грошові кошти готівкою через касу
банку.

Пунктом 6.1 (б) Розділу 2 передбачено, що
днем повернення кредиту (чи його
частини) та/або оплати процентів за
його користування та/чи комісій у
випадку, якщо сплата таких комісій
передбачена умовами Розділу № 1 цього
договору та/чи інших платежів за цим
договором вважається: у разі сплати
позичальником відповідного платежу у
розмірі, що перевищує розмір чергового
платежу, визначений цим договором на
суму 50 гривень або більше: в терміни,
зазначені в цьому договорі для сплати
таких платежів - день зарахування
коштів на рахунок для частини грошових
коштів у розмірі чергового платежу
визначеному цим договором та наступний
робочий день банку, що йде за терміном,
визначеним для сплати таких платежів
відповідно до цього договору для суми
грошових коштів, що перевищує розмір
чергового платежу за договором на суму
50 гривень або більше; достроково в
інший термін, ніж термін зазначений в
цьому договорі для сплати таких
платежів - найближчий термін,
визначений для сплати таких платежів,
відповідно до цього договору для
частини суми грошових коштів у розмірі
чергового платежу визначеному цим
договором та наступний робочий день
банку, що йде за найближчим терміном,
визначеним для сплати таких платежів
відповідно до цього договору для суми
грошових коштів, що перевищує розмір
чергового платежу за договором на суму
50 гривень або більше.

Відповідно до графіку платежів,
позивач повинен був сплачувати кредит
не пізніше 12 числа поточного місяця в
сумі 2386,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач погасив кредитну суму
заборгованості в розмірі 20000 грн. 17.06.2013
року, а тому ці кошти були зараховані на
рахунок банку 01.07.2013 року, що
підтверджується випискою по особовим
рахункам ПАТ «Альфа-Банк».

Таким чином, виходячи з умов
кредитного договору, банк у
відповідності до підпункту 6.1 (б) п. 6
Розділу 2 до кредитного договору
правомірно стягнув з позивача кошти в
розмірі 1440,18 грн, оскільки позивачем
було сплачено кошти достроково в інший
термін, ніж термін зазначений у
кредитному договорі для сплати таких
платежів, а тому підстав для стягнення
з відповідача на користь позивача
даної суми суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Разом з тим, відповідно до приписів
ст. 16 ЦК України, такого способу
захисту, як визнання неправомірними чи
протиправними дії банку,
законодавством не передбачено,
оскільки п. 10 ч.2 ст. 16 ЦК України
визначено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути визнання незаконними рішення, дій
чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
визнання неправомірними дії ПАТ
«Альфа-Банк» не підлягають
задоволенню.

Також позивача просив стягнути з
відповідача моральну шкоду на підставі
ст.. 1167 ЦК України.

Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Проте, суд вважає, що не можуть
застосовуватися до правовідносин, що
виникли з порушення договірного
зобов'язання, положення глави 82 ЦК
України, які врегульовують правила
деліктної відповідальності.

Таким чином, оскільки між позивачем та
відповідачем діяли договірні
правовідносини, які регулюються ЦК
України, а умовами договору
відшкодування моральної шкоди не
передбачено, як і не передбачено і ЦК
України відшкодування моральної шкоди
в зв'язку з порушенням договірних
зобов'язань, суд дійшов висновку, що
вимоги про відшкодування моральної
шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 626, 627, 1167 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання дій неправомірними,
стягнення коштів та відшкодування
моральної шкоди залишити без
задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі протягом 10 днів апеляційної
скарги з дня його проголошення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя