Ухвала

іменем україни

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Карпенко С.О., Мартинюка В.І.,
Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 31 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 07 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП
Банк» звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами.

Зазначало, що з відповідачем 07 квітня
2008 року, 27 квітня 2007 року та 06 лютого 2008
року були укладені кредитні договори,
за умовами якого він отримав кредити в
сумі 27 тис. доларів США, 39 996, 25
швейцарських франків та 53 500 доларів
США відповідно.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним
чином не виконує взяті на себе за
вказаними договорами зобов'язання щодо
належного й вчасного погашення
кредитів, унаслідок чого утворилися
кредитні заборгованості, ПАТ «ОТП
Банк» уточнивши й збільшивши позовні
вимоги просило стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
від 07 квітня 2008 року в розмірі 582 133 грн.
96 коп., за договором від 27 квітня 2007 року
- 948 784 грн. 45 коп., за договором від 06
лютого 2008 року - 1 260 547 грн. 85 коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 31
травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 07 серпня 2013 року, позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованість за кредитним
договором №CNL-204/057/2008 від 07 квітня 2008
року в розмірі 582 133 грн. 96 коп., з яких 211
298 грн. 48 коп. - сума основного боргу, 27 702
грн. 12 коп. - проценти за користування
кредитними коштами, 343 133 грн. 35 коп. -
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованість за кредитним
договором №ML-204/008/2007 від 27 квітня 2007
року в розмірі 948 784 грн. 45 коп., з яких 351
354 грн. 22 коп. - сума основного боргу,
37 832 грн. 66 коп. - проценти за
користування кредитними коштами та
559 597 грн. 57 коп. - пеня за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП
Банк» заборгованість за кредитним
договором №ML-204/ 049/2008 року від 06 лютого
2008 року у розмірі 1 160 547 грн. 85 коп., з
яких 425 655 грн. 29 коп. - сума основного
боргу, 50 096 грн. 55 коп. - проценти за
користування кредитними коштами та 684
706 грн. 01 коп. - пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню,
з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалені у
справі рішення суду не відповідають.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції виходив з
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог, оскільки відповідачем
допущено порушення умов кредитних
договорів щодо належного погашення сум
кредитів.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між сторонами
було укладено декілька кредитних
договорів, 07 квітня 2008 року на суму 27
тис. доларів США, 27 квітня 2007 року на
суму 39 996, 25 швейцарських франків та 02
лютого 2008 року на суму 53 500 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За правилами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Отже, неустойка є забезпеченням
виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), як
зазначено у ч. 1 ст. 549 ЦК України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) застосовується позовна
давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК
України).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Правова природа пені така, що строк
позовної давності щодо її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Вирішуючи спір, суди попередніх
інстанцій на порушення вимог ст. ст.
212-215, 303, 304, 315 ЦПК України на зазначені
положення закону уваги не звернули;
доводів та заперечень сторін належним
чином не перевірили; не встановили усі
дійсні обставини справи, що мають
визначальне значення для її
правильного вирішення, взагалі не
дослідили умови укладених між
сторонами кредитних договорів, не
визначилися з розміром процентної
ставки за користування кредитними
коштами; не з'ясували які виплати
здійснював відповідач в рахунок
погашення взятих у позивача кредитів й
відповідно не встановили дійсного
розміру кредитних заборгованостей,
взявши за основу розрахунок позивача,
не перевірили його правильності, з
урахуванням заперечень ОСОБА_1 щодо
співмірності розміру пені, який значно
перевищує розмір основного боргу.

При цьому суди обох інстанцій не
з'ясували період, за який відбулося
нарахування пені, з урахуванням
встановлених договорами термінів
виконання зобов'язань й відповідно
належним чином не перевірили
дотримання позивачем строку позовної
давності для пред'явлення вимог про
стягнення пені, не встановили й не
зазначили у рішенні дійсного розміру
кредитної заборгованості в межах
встановленого строку позовної
давності та з яких виплат вона
складається.

Крім того, розглянувши справу у
відсутності відповідача ОСОБА_1,
який вказує на неналежне його
повідомлення про час і місце розгляду
справи, суди допустили суттєву
неповноту у з'ясуванні дійсних
обставин справи.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 31 травня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 07 серпня
2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.О. Кузнєцов

Судді:
С.О. Карпенко

В.І.
Мартинюк

Д.О.
Остапчук

В.О. Савченко