Справа № 351/410/14-ц
Провадження № 22-ц/779/979/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Шишко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Проскурніцького
П.І.,

секретаря
Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_2,
зацікавлена особа - управління
соціального захисту населення
Снятинської районної державної
адміністрації, про встановлення факту
проживання за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Снятинського
районного суду від 27 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Снятинського районного суду
від 27 лютого 2014 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа -
управління соціального захисту
населення Снятинської районної
державної адміністрації, про
встановлення факту проживання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість ухвали суду, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права. У зв'язку з цим,
просить ухвалу скасувати, а справу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує
тим, що ним було подано заяву про
встановлення факту проживання, а не
факту належності до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. А тому, суд застосував
норму права, яка не підлягала
застосуванню.

Вислухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції виходив із
того, що існує спір про право заявника
на набуття статусу потерпілого від
аварії на Чорнобильській АЕС і
отримання відповідного посвідчення.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов'язків має право на справедливий
судовий розгляд.

Звертаючись до суду з заявою про
встановлення факту, який має юридичне
значення, ОСОБА_2 зазначив, що за
відсутності належного доказу на
підтвердження факту його постійного
проживання в с. Потічок, Снятинського
району з 28.03.1987 року по даний час він не
має змоги оформити посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Отже, зміст його заяви направлений не
на оформлення посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а на підтвердження
юридичного факту, який у подальшому
може бути підставою для видачі такого
посвідчення уповноваженим на це
державним органом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України та
п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає в
порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, якщо згідно із
законом вони породжують юридичні
наслідки.

У судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення (ст.256 ЦПК
України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, п.5
ч.1 ст.256 ЦПК України та роз'яснень,
викладених у п.1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№5 "Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення", суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо: згідно з
законом такі факти породжують юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;
чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;
заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення; встановлення
факту не пов'язується з наступним
вирішенням спору про право.

При цьому у пункті 2 наведеної вище
постанови Пленуму Верховного Суду
України зазначено, що в порядку
окремого провадження не можуть
розглядатися заяви про встановлення
фактів належності до осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Однак, з такою вимогою заявник до суду
не звертався.

Суд першої інстанції дійшов до
передчасного висновку про наявність
спору про право, оскільки ОСОБА_2
звертався до суду із заявою для
підтвердження факту свого проживання в
с. Потічок, Снятинського району,
встановлення якого було йому потрібне
для оформлення відповідного
посвідчення, що відповідає наведеним
вище нормам процесуального права та
роз'ясненням Верховного Суду України.

Аналогічна позиція з приводу вирішення
даного процесуального питання
наведена в ухвалі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 лютого 2014 року.

Отже, висновок суду першої інстанції
про відмову у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_2 на підставі ч.4
ст.256 ЦПК України є передчасним, а тому
ухвала суду підлягає скасуванню. Проте,
вирішити дане питання по суті
апеляційний суд не вправі, оскільки
питання про відкриття провадження у
справі має право вирішувати суд першої
інстанції.

А тому, відповідно до п.4 ст.311 ЦПК
України, оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з передачею вирішення
питання про відкриття провадження у
даній справі на новий розгляд до того ж
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Снятинського районного суду від
27 лютого 2014 року скасувати, а справу за
заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа -
управління соціального захисту
населення Снятинської районної
державної адміністрації, про
встановлення факту проживання
передати до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і у касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

П.І. Проскурніцький