АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

09 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 25 березня 2013 року

в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ПІРЕУС БАНК МКБ» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дарницького районного суду
м.Києва від 25.03.2013 року даний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1,
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК
МКБ» заборгованість за кредитним
договором № К/08-54 від 18.06.2008 року в
розмірі 11 913.44 дол.США, що за курсом НБУ
станом на 18.06.2012 року еквівалентно 95 224.13
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про часткове задоволення позовних
вимог в розмірі 4824.54 дол. США. Апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи. Зазначає, що судом
безпідставно не було ураховано, що на
вимогу позивача, предмет застави яким є
автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, д.н. НОМЕР_1 був
застрахований за договором
добровільного страхування у
визначеній саме позивачем страховій
компанії й вигодонабувачем за цим
договором страхування є Публічне
акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК
МКБ». Внаслідок ДТП, що мала місце 02.08.2008
року автомобіль отримав механічні
пошкодження, проте позивач не вчинив
дій щодо отримання страхового
відшкодування. При цьому автомобіль
був відремонтований за рахунок ОСОБА_3,
а тому розмір заборгованості має бути
зменшений на 56 661.58 грн. Крім того,
ОСОБА_3 зверталася до позивача із
заявою про розірвання договору, яка
залишена Публічним акціонерним
товариством «ПІРЕУС БАНК МКБ» без
розгляду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала з підстав
наведених в ній .

ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу
задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» вважав
апеляційну скаргу безпідставною.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася.
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про стягнення всієї
суми кредиту, процентів за
користування ним та пені солідарно з
позичальника та поручителя, суд першої
інстанції виходив із того, що банк
відповідно до закону та умов договорів
у зв'язку з простроченням
позичальником повернення чергової
частини кредиту правомірно пред'явив
вимоги до позичальника та поручителя
про дострокове повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів і пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання, а відтак,
позичальник повинен сплатити
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 11 913.44 дол. США, що за курсом
НБУ станом на 18.09.2012 року еквівалентно 95
224.13 грн. Оскільки порука поручителя не
припинилася, то є підстави і для їх
солідарної з позичальником
відповідальності.

Такі висновки суду є правильними.

Як убачається із матеріалів справи та
встановлено судом , 18.06.2008 року між ВАТ
«ПІРЕУС БАНК МКБ» (правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«ПІРЕУС БАНК МКБ») та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № К/08-54
відповідно до якого позивач надав
останній кредит в розмірі 28 410 дол. США
на придбання автомобіля марки
«MITSUBISHIOUTLANDER», 2008 року випуску, вартістю
202 320 грн., зі сплатою за користування
кредитними коштами 12% річних,
погашенням кредиту згідно графіку та
кінцевим строком повернення - 17.06.2015
року.

На забезпечення виконання кредитного
договору в цей же день з ОСОБА_1 був
укладений договір поруки №
П/08-22відповідно до якого ОСОБА_1
прийняла на себе зобов'язання
солідарно відповідати перед Банком у
повному обсязі за виконання
зобов'язань позичальника.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Судом установлено ,що відповідачі ,у
порушення положень статті 1054 ЦПК
України та умов укладених договорів,
свої зобов'язання щодо сплати кредиту
та процентів у встановлені строки не
виконують, в наслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 11 913.44 дол. США(
що еквівалентно 95 224.13 грн. за курсом
НБУ на час звернення із даним позовом),
яка складається з: - 10 746 дол. США
основного боргу; - 1 049.53 дол. США
заборгованість по відсоткам ; - 56.25 дол.
США пеня за несвоєчасну сплату
процентів; -61.66 дол. США пеня за
несвоєчасну сплату основного боргу.

Факти укладення договорів та отримання
коштів,несвоєчасне погашення кредиту
та наявність заборгованості
відповідачами не оспорюються.

Розрахунки заборгованості по кредиту
подані позивачем, відповідачами ніяким
чином не спростовані, не зазначено у
чому полягає їх неправильність або
помилковість, інших розрахунків не
наведено, тому колегія суддів не може
взяти до уваги доводи апеляційної
скарги в цій частині.

Ураховуючи ,що відповідно до умов
договору поруки відповідачі є
солідарними боржниками та виходячи з
положень ст.554 ЦК України, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що у позивача виникло право
на стягнення заборгованості,
дострокового повернення всієї суми
кредиту, процентів за користування ним
та штрафних санкцій і такі кошти
правильно стягнуті з відповідачів
солідарно.

Посилання в апеляційній скарзі на
настання ДТП, наявність договору
добровільного страхування й на те, що
розмір заборгованості повинен бути
зменшений на суму страхового
відшкодування,яку може отримати
позивач який є вигодонабувачем за цим
договором, не можуть бути прийняті до
уваги виходячи з того, що звернення до
страхової компанії за виплатою
страхового відшкодування є правом, а не
обов'язком позивача. Даних про те, що
страхове відшкодування було отримане
позивачем та не звернуто на погашення
заборгованості за кредитним договором
матеріали справи не містять, на таке
апелянт не посилався та такого не
доводив.

Посилання в апеляційній скарзі на
зазначення у рішенні суду про участь у
справі представника відповідача який в
дійсності не був присутнім у судовому
засіданні 25.03.2013 року є правомірними,
оскільки таке підтверджується
журналом судового засідання. Проте, це
не призвело до неправильного вирішення
справи. Крім того, представник
відповідача ОСОБА_3 приймав участь в
судовому засіданні, яке відбулося
07.02.2013 року і дійсно заперечував проти
позову та ставив під сумнів розмір
заборгованості.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно
до спірних правовідносин застосовані
правильно.

Всі висновки суду першої інстанції
щодо пред'явлених у рамках даної справи
позовних вимог викладені у
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
указаних висновків суду, апеляційна
скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, суд першої інстанції
ухвалив правильне по суті рішення,
підстав для скасування якого колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,313-315,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 25 березня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання до
цього суду касаційної скарги

Головуючий :

Судді :

Справа № 2/753/ 2003 /13

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5027
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Курєнков Є.С.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.