У Х В А Л А

20 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А., суддів:
Журавель В.І., Завгородньої І.М., Лесько
А.О., Черненко В.А., розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_7 про стягнення
заробітної плати, вихідної допомоги
при звільненні, грошової компенсації
за невикористану щорічну відпустку,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що з 1
вересня 2011 року відповідно до
трудового договору її було прийнято на
роботу фізичною особою підприємцем
ОСОБА_7 на посаду продавця в магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а 29 лютого 2012 року -
звільнено на підставі ст. 38 КЗпП
України.

Зазначала, що при звільненні з нею не
проведено повного розрахунку, а тому,
збільшивши позовні вимоги, просила суд
стягнути з відповідача на свою користь
невиплачену заробітну плату за січень
та лютий 2012 року у розмірі 2 200 гривень;
вихідну допомогу при звільненні у
розмірі 3 300 гривень;
грошову компенсацію за невикористану
щорічну відпустку у розмірі 489 гривень
35 копійок; середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 1 березня 2012 року по 19 квітня
2013 року у розмірі 15 400 гривень та
моральну шкоду у розмірі 5
000 гривень.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 13 травня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 серпня 2013 року
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у стягненні грошової
компенсації за невикористану щорічну
відпустку та моральної шкоди скасовано
та ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошову компенсацію за невикористану
щорічну відпустку у розмірі 407 гривень
80 копійок та моральну шкоду у розмірі
200 гривень.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 вересня 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на вказані судові
рішення.

19 грудня 2013 року здана на пошту і 23
грудня 2013 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ повторно надійшла заява ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2013 року.

У допуску до провадження у Верховному
Суді України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд судового рішення слід
відмовити з наступних підстав.

На підтвердження підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (ст. ст. 83, 116, 117 КЗпП
України) заявник послалася та додала
копії:

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року (6-21794св13) в
справі за позовом про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати і середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
якою касаційну скаргу задоволено
частково, рішення апеляційного суду в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
скасовано, справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції. В решті рішення
апеляційного суду залишено без змін;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 2 червня 2010 року (6-26643св09) у
справі за позовом про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
визнання довідки про розмір середньої
заробітної плати незаконною та такою,
що не відповідає дійсності. Стягнення
грошової компенсації за невикористану
частину відпустки, зміну формулювання
причин звільнення, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди, якою
касаційну скаргу задоволено частково,
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 10 квітня 2009 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 3 вересня
2009 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду першої інстанції;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 жовтня 2013 року (6-25323св13) у
справі за позовом про стягнення
заборгованості із заробітної плати та
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, якою
касаційну скаргу задоволено, рішення
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 12 березня
2013 року та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 16 травня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 лютого 2013 року у справі за
позовом про стягнення заборгованості
по заробітній платі та компенсації за
невикористану відпустку,
відшкодування моральної шкоди, якою
касаційну скаргу задоволено частково,
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 22 червня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 26 вересня 2012 року в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 липня 2013 року (6-19624св13) у
справі за позовом про стягнення
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, якою касаційну скаргу
задоволено, рішення апеляційного суду
Харківської області від 2 квітня 2013
року скасовано, заочне рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 15 серпня 2012 року залишено в
силі.

Скасовуючи рішення апеляційного суду
та залишаючи в силі рішення суду першої
інстанції, суд касаційної інстанції
виходив з того, що всі суми (заробітна
плата, вихідна допомога, компенсація за
невикористану відпустку, оплата за час
тимчасової непрацездатності тощо),
належні до сплати працівникові, мають
бути виплачені у день звільнення цього
працівника;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2011 року (6-34922св11) у
справі за позовом про стягнення
грошової компенсації за невикористані
щорічні відпустки, середнього
заробітку за час затримки при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди, в частині вимог про стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку, якою касаційну
скаргу відхилено, рішення
Замостянського районного суду м.
Вінниці від 13 травня 2011 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 15 серпня 2011 року залишено без змін.

Вказаними рішеннями вирішено питання
про стягнення середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
з роботи, у зв'язку з невиплатою
належних працівникові платежів;

- ухвали колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року (6-41386св11) у
справі за позовом про стягнення
заборгованості зі сплати заробітної
плати, компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні,
якою касаційну скаргу задоволено,
рішення апеляційного суду Волинської
області від 11 жовтня 2011 року скасовано,
рішення Іваничівського районного суду
Волинської області від 11 травня 2011
року залишити в силі.

Скасовуючи рішення апеляційного суду
та залишаючи в силі рішення суду першої
інстанції, суд касаційної інстанції
виходив з того, що відповідно до ст. ст.
116, 117 КЗпП України на користь позивача
підлягають стягненню: заборгованість
зі сплати заробітної плати разом із
компенсацією невикористаної відпустки
та середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України
сторони та інші особи, які брали участь
у справі, мають право подати заяву про
перегляд судових рішень у цивільних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

При цьому постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішень судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі та не свідчить про те, що
відбулося неоднакове застосування
норм матеріального права під час
вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як вбачається із доданих до заяви
матеріалів, ухвалами Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 2 червня 2010 року, 13 лютого 2013
року, 16 жовтня 2013 року, на які
посилається заявник, були скасовані
постановлені судові рішення з
направленням справ на новий розгляд до
судів першої та апеляційної інстанції,
тому посилання на них, як на приклад
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, є
безпідставним.

Поряд з цим, зі змісту заяви та доданих
до неї копій ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 листопада 2011 року, 25 липня
2012 року та 10 липня 2013 року не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
оскільки встановлені судом фактичні
обставини, в ухвалах суду касаційної
інстанції, на яке посилається заявник,
не є тотожним порівняно з рішенням, про
перегляд якого ставиться питання.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами п. 1
ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для
перегляду судових рішень, а тому в
допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.
72, 73, 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
про стягнення заробітної плати,
вихідної допомоги при звільненні,
грошової компенсації за невикористану
щорічну відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні та моральної шкоди за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 вересня 2013 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:В.І.
Журавель І.М. Завгородня А.О. Лесько
В.А. Черненко