АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3984/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Янжула О. С. Доповідач - Прозорова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця"

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
"Страхова Група "ТАС" про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ДП "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_3 та ПрАТ "СГ "ТАС" про
стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилається на те, що в
результаті аварії, що сталася 12 жовтня
2010 року на залізничному переїзді в с.
Городище, в районі м. Марганець
загинула його мати ОСОБА_4. За
наслідками даного випадку йому завдано
моральну шкоду.

Тому просив суд стягнути солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень,
оскільки вони є власниками джерел
підвищеної небезпеки, внаслідок
взаємодії яких йому завдано шкоду та
стягнути з ПрАТ "СГ "ТАС" - 2550 гривень.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року позовні вимоги задоволені.

Суд стягнув солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 100 000 грн.

Суд стягнув з ПрАТ "СГ "ТАС" на користь
ОСОБА_2 - 2550 грн.

Також суд стягнув солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3 та
ПрАТ "СГ "ТАС" судовий збір на користь
держави в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.80-83)

З такими рішеннями не погодилось ДП
"Придніпровська залізниця" та
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, посилаючись на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального законодавства (а.с.88-94).

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 жовтня 2010 року на залізничному
переїзді 115 км+566 м перегону
Нікополь-Марганець Криворізької
дирекції залізничних перевезень
Придніпровської залізниці в с.
Городище, в районі м. Марганець сталася
ДТП, що підтверджується Актом
розслідування причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди,
відповідно до якого в результаті
зіткнення загинуло 43 особи та 10 осіб
травмовано.

В результаті аварії загинула мати
позивача - ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про народження Серія
НОМЕР_3 від 17 серпня 1960 року та копією
свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 від 15
жовтня 2010 року.

Відповідно до Акту розслідування
причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
"Еталон", державний номер НОМЕР_1, що
належить ПП "ОСОБА_3", перевізник ПП
"Ремсервіс", ліцензія на перевезення
НОМЕР_5,дійсна до 29.11.2014 року, видана на
фізичну особу ОСОБА_3. Автобус
здійснював рейс за маршрутом «Б» у
місті Марганець.

Електровоз ВЛ-8 №1583. приписаний до
Криворізького локомотивного депо
Придніпровської залізниці.
Побудований 10.01.1967 року на Тбіліському
електровозобудівному заводі.

Згідно Полісу ВЕ 0789663 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 19 листопада
2009 року з АТ "СГ "ТАС" ОСОБА_3 застрахував
цивільну відповідальність за шкоду,
завдану третім особам під час ДТП.
Строк дії з 20 листопада 2009 року до 19
листопада 2010 року, забезпечений
транспортний засіб - автобус БАЗ А 079-04,
номерний знак НОМЕР_2.

Згідно з зазначеним полісом АТ "СГ "ТАС"
несе відповідальність за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачу внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки завдано
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню.

Вирішуючи питання про розмір завданої
позивачу моральної шкоди, судом було
враховано значні тяжкі зміни його
життєвих зв'язків, глибину душевних
страждань, те, що загинула мати, інші
обставин справи, та з урахуванням вимог
розумності і справедливості, стягнуто
солідарно з відповідачів ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3 на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди суму 100
000 грн.

Суд також дійшов до обґрунтованого
висновку, що оскільки завдана шкода
підлягає стягненню солідарно з ДП
"Придніпровська залізниця" та ОСОБА_3, а
відповідальність ОСОБА_3 застрахована,
то сума завданої моральної шкоди в
межах ліміту відповідальності
страховика - 5100 гривень, повинна бути
стягнута з АТ "СГ "ТАС".

При цьому суд першої інстанції
належним чином обґрунтував рішення
нормами матеріального права.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті
1187 ЦК України, джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку. А
частиною 5 передбачено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно із частиною 2 статті і 1188 ЦК
України, якщо внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки було
завдано шкоди іншим особам, особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Відповідно до частини 1 статті 1190 ЦК
України, особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Крім того, пунктом 8 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки" судам роз'яснено,
що особи, які спільно завдали шкоди,
тобто завдали неподільної шкоди
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому
самому порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Спір про відшкодування шкоди, завданої
при цьому самим джерелам підвищеної
небезпеки кожним із їх володільців
перед іншим із них, вирішується за
правилами статті 1188 ЦК. Суди мають
розрізняти випадки, коли внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки шкоди завдано самим
володільцям цих джерел, від випадків,
коли шкоди завдано іншим особам
(наприклад пасажирам, пішоходам). У
цьому випадку особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 23 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи, а також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до обгрунтовного
висновку про те, що володільці цих
джерел підвищеної небезпеки несуть
солідарну відповідальність перед
позивачкою, оскільки внаслідок
зіткнення двох транспортних засобів -
джерел підвищеної небезпеки (автобуса
та поїзда) загинула мати позивача, яка
була пасажиром автобуса. А оскільки
завдана шкода підлягає стягненню
солідарно з ДП "Придніпровська
залізниця" та ОСОБА_3, а
відповідальність ОСОБА_3 застрахована,
то сума завданої моральної шкоди в
межах ліміту відповідальності
страховика, повинна бути стягнута з АТ
"СГ "ТАС".

За таких обставин, в силу діючого
законодавства, а саме: ст.ст. 23, 1167, 1187,
1188, 1190 ЦК України, ст. 23 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", з урахуванням вимог
розумності та справедливості, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанціі
обґрунтовано стягнув у солідарному
порядку з ДП "Придніпровська залізниця"
та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100 000
грн., та з ПрАТ "СГ "ТАС" 5100 грн. (2550 грн. +
2550 грн.), а тому в цій частині рішення
суду підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги ДП
"Придніпровська залізниця" про те, що
між діями водія автобусу БАЗ-А079,
володільцем якого є ОСОБА_2 та
локомотивної бригади, яка керувала
електровозом ВЛ-8 № 1583 відсутні сукупні
дії у заподіянні шкоди, що виключає
солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки зводяться
тільки до особистого тлумачення
апелянтом норм права, без
обґрунтування незаконності рішення
суду щодо встановлених ним обставин у
справі.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта ДП "Придніпровська
залізниця" про те, що вина машиністів
локомотиву у скоєнні ДТП не
встановлено, а тому відповідальність
повинна бути часткова, а не солідарна,
оскільки ДП "Придніпровська залізниця"
є власником одного з джерел підвищеної
небезпеки - локомотиву і відповідно до
ч.2 ст. 1188 ЦК України повинен
відшкодовувати заподіяну шкоду
незалежно від наявності вини, оскільки
шкоду завдано іншим особам (пасажирам).

Щодо розміру моральної шкоди, то вона
визначена судом з врахуванням вимог
розумності та справедливості.

Однак, вирішуючи питання щодо
розподілу судових витрат, суд першої
інстанції не врахував, що нормами
діючого законодавства не передбачено
солідарне стягнення судових витрат.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції в частині порядку
стягнення судових витрат змінити,
стягнувши з ДП "Придніпровська
залізниця", ОСОБА_3 та ПрАТ "СГ "ТАС"
судовий збір в дохід держави в розмірі
по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" - задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року - змінити в частині порядку
стягнення судових витрат та стягнути з
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", ОСОБА_3,
приватного акціонерного товариства
"Страхова група "ТАС" судовий збір на
користь держави в розмірі 81,20 грн. з
кожного.

В іншій частині рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: