Справа № 361/5665/13-ц Головуючий у І
інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/1414/14 Доповідач у 2
інстанції МатвієнкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова
Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний
нотаріус Броварського районного
нотаріального округу ОСОБА_7, про
визнання незаконними рішень органу
місцевого самоврядування, визнання
недійсними технічної документації,
державного акту на право власності на
землю та договору купівлі - продажу
земельної ділянки, визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з
позовом, в якому просили визнати
незаконними рішення В.Димерської
селищної ради Броварського району
Київської області від 30.10.2006 року та від
23.05.2013 року; визнати недійсною технічну
документацію на земельну ділянку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1; визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку від
16.08.2010 року, виданий на ім'я ОСОБА_5;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
13.02.2012 року, посвідчений приватним
нотаріусом Броварського районного
нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 276,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; визнати
за ними у порядку набувальної давності
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачі обґрунтовували
тим, що з 1996 по 2013 роки вони з дозволу
селищного голови та секретаря селищної
ради смт. В. Димерка добросовісно,
відкрито та безперервно користуються
земельною ділянкою площею 0,30 га,
підтримують її в належному стані
шляхом обробітку, посадили сад,
викопали копанку та інше.

Весною 2013 року позивачі вперше на
спірній земельній ділянці побачили
ОСОБА_6, який пояснив, що на підставі
договору купівлі-продажу від 13.02.2012
року придбав у ОСОБА_5 земельну ділянку
площею 0,15 га. В подальшому позивачі
дізналися, що рішенням
Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області
від 30.10.2006 року ОСОБА_5 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,15 га для індивідуального
житлового будівництва за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного рішення
ОСОБА_5 було замовлено технічну
документацію, яка на думку позивачів є
недійсною, оскільки в заяві підпис
останнього є підробленим, не зазначена
адреса виконавця технічної
документації, відсутні адреса бажаної
земельної ділянки та її площа, а також
допущені інші порушення.

Оскільки рішення про передачу
ОСОБА_5 у власність земельної ділянки
від 30.10.2006 року та розроблена на його
підставі технічна документація є
незаконними, то недійсним є і виданий
на ім»я ОСОБА_5 державний акт на право
власності на земельну ділянку від
16.08.2010 року, а також договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений 13.02.2012 року між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Враховуючи викладене, а також ту
обставину, що позивачі впродовж 17 років
добросовісно, відкрито користуються
спірною земельною ділянкою та набули
на неї право власності за набувальною
давністю, за ними слід визнати право
власності на землю за набувальною
давністю, визнавши недійсними рішення
селищної ради від 30.10.2006 року та 23.05.2013
року, технічну документацію, державний
акт, виданий 16.08.2010 року на ім»я ОСОБА_5
та укладений між відповідачами 13.02.2012
року договір купівлі-продажу земельної
ділянки, як такі, що перешкоджають
позивачам здійснювати їхнє право
власності на земельну ділянку.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1
подала на нього апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду скасувати та ухвалити по справі
нове рішення про задоволення позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
що рішенням сесії Великодимерської
селищної ради Броварського району
Київської області від 30.10.2006 року
ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну
власність земельну ділянку для
індивідуального житлового будинку
площею 0,15 га по АДРЕСА_1 (том 1, а.с.108).

18.10.2010 року ОСОБА_5 на підставі
вищевказаного рішення селищної ради
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с.87).

Також встановлено, що 13.02.2012 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
посвідчений приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_7, зареєстрований в
реєстрі за №276 (том 1, а.с.85-86). Будь-яких
обмежень на відчуження земельної
ділянки на час укладення спірного
договору не існувало.

З матеріалів справи крім того
вбачається, що позивачу ОСОБА_1
належить на праві власності на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 378875 від 27.09.2010 року (том 1, а.с.15)
земельна ділянка площею 0,15 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд по АДРЕСА_1, та на підставі
державного акту серії ЯК № 378874 від
22.11.2010 року (том 1, а.с.16) земельна ділянка
площею 0,0266 га для ведення особистого
селянського господарства за тією ж
адресою. Обидві земельні ділянки
передані у власність ОСОБА_1 рішенням
Великодимерської селищної ради 23 сесії
5 скликання № 453 від 26.05.2009 року.

10.04.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
голови Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області
із заявою про передачу їй земельної
ділянки у власність з посиланням на ті
обставини, що вона та її сім»я протягом
15 років добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою, виділеною у користування
усним дозволом селищного голови за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 рішенням
Великодимерської селищної ради
Броварського району Київської області
від 23.05.2013 року відмовлено, оскільки на
дану земельну ділянку оформлено право
власності іншою особою.

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд першої інстанції виходив з
його необґрунтованості та
недоведеності, і колегія суддів
погоджується з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачами суду не надано жодних
доказів на підтвердження факту
наявності у них правових підстав
користування земельною ділянкою, право
власності на яку вони просять визнати в
судовому порядку, при цьому їхні
посилання на усну домовленість щодо
користування землею з селищним головою
суперечать вимогам діючого земельного
законодавства, яке встановлює підстави
набуття права власності та права
користування земельними ділянками.

Обгрунтованим та таким, що
відповідає діючому законодавству, є
висновок суду першої інстанції про
відмову у визнанні за позивачами права
власності на земельну ділянку за
набувальною давністю за ст.119 ЗК
України, відповідно до якої громадяни,
які добросовісно, відкрито і
безперервно користуються земельною
ділянкою протягом 15 років, але не мають
документів, які б свідчили про
наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування з
клопотанням про передачу її у
власність або надання у користування.

Оскільки Земельний кодекс України,
ст. 119 якого передбачає інститут
набувальної давності, набрав чинності
з 01 січня 2002 року, то положення про
набувальну давність можуть бути
застосовані лише з 01 січня 2017 року
відповідно до п. 1 розділу ІХ
«Прикінцевих положень» ЗК України.
Враховуючи викладене, посилання
позивачів на набувальну давність, як на
підставу виникнення у них права
власності на земельну ділянку, не
відповідають нормам земельного
законодавства, в зв»язку з чим
обґрунтовано відхилені судом першої
інстанції.

Враховуючи той факт, що спірна
земельна ділянка не належить позивачам
ні на праві власності, ні на праві
користування, рішення селищної ради
про передачу її у власність ОСОБА_5,
виданий на підставі рішення на його
ім»я державний акт та укладений в
подальшому між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 договір
купівлі-продажу даної земельної
ділянки, права та інтереси позивачів
жодним чином не порушують, в зв»язку з
чим законним та обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні вимог позивачів
про визнання їх недійсними.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, як підставу для
скасування рішення суду, законності та
обґрунтованості рішення суду не
спростовують, оскільки відповідно до ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування рішення суду
лише, якщо ці порушення призвели до
неправильного вирішення справи,
натомість справа судом вирішена
правильно, відповідно до норм
матеріального права та з дотриманням
норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга ОСОБА_1 не
містить.

Оскільки судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: