Справа № 748/3094/13-ц Провадження №
22-ц/795/612/2014 Головуючий у I інстанції
-Майборода С.М. Доповідач - Мамонова
О. Є.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С.,
Позігуна М.І.,

при секретарі: Халимон Т.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 10
лютого 2014 року про відмову в прийнятті
позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 лютого 2014
відмовлено в прийнятті позовної заяви
третьої особи - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди;
повернуто ОСОБА_1 сплачену суму
судового збору в розмірі 406,23 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначену ухвалу місцевого суду
скасувати, посилаючись на її
незаконність та прийняти його позовну
заяву, як третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги до позивача ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що районний суд невірно
застосував п. 3 ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
оскільки він звертався до суду не про
відкриття провадження по справі за
його позовною заявою, а із заявою про
вступ у справу в якості третьої особи,
яка заявляє самостійні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ОСОБА_1 просив відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні апеляційної скарги в
повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача,
заслухавши пояснення представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який просив
задовольнити апеляційну скаргу,
позивача ОСОБА_1, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного висновку.

Відмовляючи у в прийнятті позовної
заяви третьої особи - ОСОБА_2, суд першої
інстанції, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 122 ЦПК
України, виходив з того, що поданий
ОСОБА_2 позов та позов, що перебуває в
провадженні Деснянського районного
суду м. Чернігова, є тотожними, оскільки
виникають із спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Однак, з таким висновком місцевого суду
не може погодитись суд апеляційної
інстанції через порушення норм
процесуального права, враховуючи
наступне.

Апеляційним судом по справі
встановлено, що 28.10.2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПрАТ „СТ
„Гарантія" про відшкодування шкоди,
третя особа - ОСОБА_2 (а.с. 1-4).

До початку судового засідання у
вказаній вище справі третьою особою
ОСОБА_2 було подано позовну заяву до
ОСОБА_1 про стягнення матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в якій
він просив прийняти позовну заяву до
розгляду та приєднати її до первинного
позову позивача ОСОБА_1 (а.с. 6), тобто
фактично об'єднати справи для розгляду
в одному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України
суддя під час відкриття провадження у
справі, підготовки справи до судового
розгляду або суд під час її розгляду
мають право постановити ухвалу про
об'єднання в одне провадження кількох
однорідних позовних вимог за позовами
одного й того самого позивача до одного
й того самого відповідача чи до різних
відповідачів або за позовом різних
позивачів до одного й того самого
відповідача.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
роз'яснено, що позовні вимоги кількох
осіб до одного й того ж відповідача або
позивача до кількох відповідачів
можуть бути об'єднані в одне
провадження, якщо ці вимоги однорідні,
зокрема такі, які нерозривно пов'язані
між собою, або від вирішення однієї з
них залежить вирішення інших. Таке
об'єднання не допускається, коли
відсутня спільність предмета позову
(наприклад, позови кількох осіб про
стягнення зарплати чи про поновлення
на роботі).

Однак, суд першої інстанції не врахував
зазначених норм процесуального права і
того, що в своєму позові ОСОБА_2
фактично просив об'єднати його позов та
розглянути в одному провадженні з
позовом ОСОБА_1, не вирішив порушеного
третьою особою ОСОБА_2 питання
відповідно до ст. 126 ЦПК України та
помилково відмовив у прийнятті
позовної заяви ОСОБА_2, посилаючись на
ст. 122 ЦПК Украни, яка регулює питання
щодо відкриття та відмови у відкритті
провадження у справі.

Крім того, суд безпідставно повернув
ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі
406,23 грн., за квитанцією № 6047.21.2 від
10.12.2013, в якій платником судового збору
зазначено ОСОБА_2 (а.с. 7).

Враховуючи, що судом першої інстанції
при постановленні оскаржуваної ухвали
порушено порядок, встановлений для
його вирішення, оскаржувана ухвала, у
відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 3, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 10 лютого 2014
року - скасувати і передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: