Головуючий суду 1 інстанції - Бойко Н.В.
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 2-655/12
Провадження № 22ц/782/1122/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

Головуючого: Коротких О.Г.

суддів : Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі : Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 20.01.2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної і моральної
шкоди,

Встановила:

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої джерелом підвищеної
небезпеки.

В обґрунтування позову позивач
посилалася на те, що що 22.10.2011р. водій
автомобіля ЗАЗ 1103307 д/н НОМЕР_1, ОСОБА_2,
рухався по автодорозі Луганськ-Сватове
на 212 км +400 м, на рівній ділянці дороги,
перед початком маневру обгону
автомобілю FAW д/н НОМЕР_2, який рухався
попереду, не переконався в тому, що
водій, який рухається за ним на
автомобілі ВАЗ 21112 д/н НОМЕР_3 ОСОБА_3 не
почав маневр обгону раніше. В
результаті чого сталося зіткнення
передньою частиною автомобіля ЗАЗ 1103307
д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 з
задньою правою частиною автомобіля ВАЗ
21112 д/н НОМЕР_3 під керуванням позивача,
а також передньою частиною автомобіля
ВАЗ 21112 д/н НОМЕР_3 з задньою частиною
автомобіля FAW д/н НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_4, який з місця пригоди втік.
Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 21.12.2011р.
адміністративна справа за ст. 124 КУпАП
відносно відповідача була закрита на
підставі ст. 247 п. 7 КУпАП. В результаті
ДТП з вини відповідача, автомобілю
позивача були спричинені механічні
пошкодження. Згідно
автотоварознавчого звіту сума
матеріального збитку становить 33033,20
грн. Крім матеріального збитку,
позивачу також заподіяно моральну
шкоду, яка полягає в тому, що з моменту
ДТП і до теперішнього часу він не може
користуватися автомобілем, який є
джерелом його існування, також позивач
відчуває незручність в реалізації
своїх планів і ділових намірів,
моральні страждання полягають також у
тому, що він не приносить гроші в сім'ю.
У зв'язку з тим, що до теперішнього часу
шкода позивачу не відшкодована він
змушений звернутися до суду та просить
стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у
розмірі 33033,20 грн., моральну шкоду у
розмірі 3000,00 грн., вартість наданих
юридичних послуг у розмірі 2500,00 грн.,
вартість за проведення звіту про
оцінку автомобіля у розмірі 600,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 340,00 грн.

Оскаржуваним рішенням суду від 20.01.2014
року позов ОСОБА_3 було задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
позивача матеріальну шкоду у розмірі
32052 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь
позивача моральну шкоду у сумі 1000 грн.;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача
судовий збір у сумі 170 грн.; покладено
зобов'язання на ОСОБА_3 повернути
ОСОБА_2 після відшкодування останнім
матеріальної шкоди зношені запчастини
автомобіля, що замінені на нові деталі:
капот, колесо рульового управління,
ліву та праву петлі капота, передній
бампер, рамку радіатора, ліву та праву
блок-фару, решетку радіатору, дефлектор
капоту, ліве та праве облицювання скла
вітрового, скло вітрового вікна, двері
передні праві, праве дзеркало заднього
виду, дефлектор рамки передньої правої
двері, ущільнювач скла вітрового вікна,
реєстраційний номер, рамку
реєстраційного номеру, бризговик
двигуна, замок капоту, радіатор системи
охолодження двигуна, праву опору
двигуна, звуковий сигнал низького та
високого тону, грязезахисний щиток
правого переднього колеса, контролер
запалювання; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись із рішенням суду,
відповідачем ОСОБА_2 було надано
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з
мотивів неправильного застосування
місцевим судом норм процесуального та
матеріального права, неповного
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин справи, які суд в рішенні
вважає встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
незастосування судом закону, який
підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.213,ст.214 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом;обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні .Під час ухвалення
рішення суд у числі інших вирішує також
питання, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч.1,ч.3 ст.303 ЦПК
України ,- під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на основу своїх
вимог або заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 суд виходив із положень п. 1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України, відповідно до якої
при взаємодії декількох джерел
підвищеної небезпеки, шкода,
спричинена одній особі по вині іншої
особи, відшкодовується винною особою, а
також із того, що ОСОБА_6 визнав позовні
вимоги до нього в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині стягнення з відповідача
матеріальної шкоди суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення
матеріальної шкоди (вартості
відновлювального ремонту автомобілю
ВАЗ 21112, державний нормер НОМЕР_3) у сумі
32052,23 грн. є обґрунтованими та
відповідають обставинам справи.

Задовольняючи частково вимоги
позивача щодо стягнення суми моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
положень статті 1167 ЦК та обставин
справи, а саме: залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних
страждань позивача, враховуючи вимоги
розумності та справедливості, суд
вважає, що розмір моральної шкоди в
сумі 1000 гривень відповідає обставинам
події, величині її моральних та
духовних страждань.

У задоволенні решти вимог судом першої
інстанції було відмовлено за
необґрунтованістю та недоведеністю.

Судова колегія не може погодитись з
такими висновками суду, виходячи із
наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
що згідно копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
ОСОБА_3 є володільцем автомобіля ВАЗ
21112, д/н НОМЕР_3 (а.с.6).

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
30.10.2011р., ОСОБА_2 було порушено вимоги
п.п.14.2а ПДР України та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП (а.с.27).

Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 21.12.2011р.
адміністративна справа відносно
ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП була закрита на
підставі ст. 247 п. 7 КУпАП (а.с.28).

Після проведеної по справі судової
автотоварознавчої експертизи № 1325/27
від 14.12.2012 року (а.с.78-88), експертом
ОСОБА_7 було надано висновок, згідно
якого ринкова вартість автомобіля ВАЗ
21112, д/н НОМЕР_3 на час скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, а саме
на 22.10.2011р. склала: 49371,98 грн., ринкова
вартість автомобіля ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_3
на час проведення експертизи склала
56394, 61 грн., вартість відновлювального
ремонту автомобіля ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_3
на час проведення експертизи складає
32052,23 грн., величина втрати товарної
вартості автомобіля ВАЗ 21112, д/н НОМЕР_3
у результаті скоєння ДТП складає 2849,85
грн.

Відповідно до Полісу №АА/7834598
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних засобів між ОСОБА_3
та СК «АСКО-Донбасс Сєвєрний» було
укладено договір страхування
транспортного засобу ВАЗ 21112 д/н НОМЕР_3
(а.с. 7).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована, за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю та/або майну
потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані: вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення
страховика, з яким було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, у випадках, передбачених цим
Законом, МТСБУ про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК
України, яким на страхувальника
покладено обов'язок повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором, правове значення має
повідомлення страховика про настання
страхового випадку у строк, який дає
страховику можливість дослідити
обставини справи та дійти висновку про
визнання його страховим випадком чи
відмову в цьому.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що
для отримання страхового
відшкодування, за шкоду заподіяну
внаслідок ДТП, особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику (або
якщо страховик невідомий - МТСБ
України) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП,
довідка відповідних закладів охорони
здоров'я щодо тимчасової втрати
працездатності або довідка
спеціалізованих установ про
встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної ДТП, завірені у
встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35
Закону у редакції, що діяла на момент
ДТП).

МТСБ України приймає рішення щодо
виплати страхового відшкодування
після з'ясування обставин ДТП протягом
місяця з дня отримання документів,
зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст.
37 Закону).

Як вбачається з роз'яснень, викладених
у п. 16 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року
(далі - Постанова), відповідно до
статті 21 Закону № 1961-IV на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Суд першої
інстанції не звернув на це уваги, а тому
відсутність позовних вимог до
страховика за наявності підстав для
стягнення завданої шкоди саме зі
страховика є підставою для відмови в
позові до заподіювача шкоди у
відповідному розмірі.

В матеріалах справи відсутні дані щодо
письмового звернення позивача до СК
«АСКО-Донбасс Сєвєрний» з вимогою
здійснити страхові виплати та
відповідь страхової компанії з цього
питання.

Таким чином, суд першої інстанції не
застосував вказані норми
матеріального права, не надав належної
оцінки зібраним у справі доказам,
зокрема, не з'ясував чи мав можливість
позивач реалізувати своє право на
відшкодування матеріальної шкоди за
рахунок страхової компанії відповідно
до умов договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів укладеного між
ОСОБА_3 та СК «АСКО-Донбасс Сєвєрний».

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право:

1)постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2)скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3)змінити рішення:

4)постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду.

У відповідності зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив норми матеріального права,
неповно з'ясував обставини справи, які
мають значення по справі та зробив
висновки невідповідні обставинам
справи, що є підставою для скасування
рішення суду відповідно до вимог ст.309
ЦПК України.

Керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, судова палата, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 20.01.2014
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: