Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/39/14
Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

суддів: Каракуші К.В.

Глазкової О.Г.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
заочне рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з
позовом до С.Д., ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Вимоги мотивовані тим, що 11 жовтня 2007
року між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_3 для придбання
автомобілю було укладено кредитний
договір № 651-01/К-07, згідно якого було
надано кредит у розмірі 32 039 доларів США
строком до 10 жовтня 2013 року зі сплатою
9,5% річних за користування кредитом.
Цього ж дня з метою забезпечення
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між банком та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки, згідно умов
якого ОСОБА_4 є поручителем за
зобов'язанням С.Д.за договором кредиту.

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено Договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на
користь АТ «Дельта Банк». АТ «Дельта
Банк» набув права вимоги по
вищевказаному кредитному договору.
ОСОБА_3 умови договору не виконав
належним чином, внаслідок чого станом
на 13.03.2012 року виникла заборгованість у
розмірі 235 052,91 грн., з яких: 184 199,09 грн. -
сума заборгованості за кредитом, 43 967,88
грн. - сума заборгованості за
відсотками, 6 885,94 грн. - сума комісій,
передбачених кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути солідарно
з відповідачів заборгованість за
кредитним договором в сумі 235 052,91 грн.
та судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 23
вересня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
в сумі 235 052 грн. 91 коп. та судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просять скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Зокрема,
вказали, що суд не звернув увагу на те,
що не було дотримано процедури
відступлення права вимоги, а саме
письмово не повідомлено їх про
передачу відповідних прав вимоги, тому
позивач не може вважатися належним
кредитором, а згідно ч.2 ст.517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на наступних
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

11 жовтня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_3 для
придбання автомобілю було укладено
кредитний договір № 651-01/К-07, згідно
якого було надано кредит у розмірі 32 039
доларів США строком до 10 жовтня 2013 року
зі сплатою 9,5% річних за користування
кредитом. Цього ж дня з метою
забезпечення зобов'язань за вказаним
кредитним договором між банком та
ОСОБА_4 був укладений договір поруки,
згідно умов якого ОСОБА_4 є поручителем
за зобов'язанням ОСОБА_3за договором
кредиту (а.с.6-13).

30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк",
АТ "Дельта Банк" та Національним банком
України укладено договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку,
відповідно до умов якого ТОВ
"Укрпромбанк" відступив право вимоги АТ
"Дельта Банк" за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого він став новим
кредитором у цих договорах і набув
права вимоги за ними (а.с.27-33).

За копією вимоги від 15.04.2011 року, в якій
зазначено про перехід права вимоги за
кредитним договором до ПАТ "Дельта
Банк", позивач вимагає від ОСОБА_3
дострокового виконання зобов'язань за
кредитним договором у розмірі 11773,59
доларів США та 2041,73грн.(а.с.21). Також у
досудовій вимозі до поручителя ОСОБА_4
банк повідомляє про перехід права
вимоги за кредитним договором та
вимоги сплатити заборгованість (а.с.22).

Згідно з довідкою банку від 13.03.2012 року
заборгованість відповідачів станом на
13.03.2012 рік складає 235052,91грн, з яких тіло
кредиту 184199,09грн., відсотки - 43967,88грн.,
комісія - 6885,94грн.(а.с.20).

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно приписів ст.ст.553, 554 ЦК
України поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до cт.516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Разом з тим, відповідачі не надали суду
доказів виконання ними обов'язків
первісному кредиторові, що є
неналежним виконанням обов'язків за
кредитним договором.

Суд повно, всебічно дослідив обставини
справи, дав належну оцінку зібраним у
справі доказам і на підставі ст.ст.514, 516,
526, 553, 554, 1054 ЦК України прийшов до
вірного висновку про обґрунтованість
позовних вимог, оскільки ОСОБА_3
неналежним чином виконував свої
зобов'язання за кредитним договором, а
банк, як новий кредитор за цим
договором має право на дострокове
повернення всієї суми кредиту та плати
за кредит в солідарному порядку як з
боржника так і з його поручителя.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують.
Посилання апелянтів на те, що вони не
були повідомлені про заміну кредитора,
що позбавило ОСОБА_3 можливості
сплачувати кредитну заборгованість не
спростовують правильності вирішення
справи, оскільки неповідомлення
боржника про заміну кредитора в
зобов'язанні не звільняє його від
обов'язку виконати взяте зобов'язання,
а лише може бути підставою для
застосування ч.2 ст.516 ЦК України щодо
виконання свого обов'язку первісному
кредиторові як належного виконання, та
ч.4 ст.612 ЦК України, відповідно до якої
прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Крім того, в разі відсутності кредитора
або його ухилення від прийняття
виконання відповідач мав можливість
виконати свій обов'язок щодо
своєчасного повернення кредитних
коштів та сплати передбачених
договором відсотків шляхом внесення
боргу у депозит нотаріальної контори,
як це передбачено ст.537 ЦК України.

Оскільки суд першої інстанції прийняв
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2013 року
по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: