Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0603/6215/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С.,
Якухно О.М.

секретаря Ходаківської
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 11 грудня 2013 року

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_2
звернулася з позовом до ОСОБА_3 та з
врахуванням заяви про зміну позовних
вимог просила поділити в натурі
земельну ділянку, що перебуває у
спільній сумісній власності сторін. В
обґрунтування вимог зазначала, що
разом з відповідачем являються
співвласниками земельної ділянки
площею 0,0689, яка знаходиться по АДРЕСА_1.
На вказаній земельній ділянці
розташований житловий будинок НОМЕР_1,
який належить сторонам по ? частині
кожному. Оскільки відповідач
користується земельною ділянкою, яка
значно перевищує його частину у
вартості будівлі, просила позов
задовольнити.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 11 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Поділено земельну ділянку площею
0,0689 га, що розташована по АДРЕСА_1 та
виділено у власність: ОСОБА_2 - земельну
ділянку площею 344,5 кв. м. за варіантом №1
висновку експерта за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
30.07.2013 року № 848/849/13-12, позначену на
схемі додатку №3 червоним кольором;
ОСОБА_3 - земельну ділянку площею 344,5 кв.
м. за варіантом № 1 висновку експерта за
результатами проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
30.07.2013 року № 848/849/13-12, позначену на
схемі додатку №3 зеленим кольором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 3 779,30 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
поділити спірну земельну ділянку
відповідно до варіанту № 3 (додаток № 5)
висновку експерта за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи від
30.07.2013 року №848/849/13-12. Апелянт
посилається на порушення судом норм
матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, до 29
жовтня 1996 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі.

21.02.2007 року виконкомом Бердичівської
міської ради на підставі рішення цього
ж виконкому №738 від 27.12.2006 року ОСОБА_3
та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,
відповідно до яких кожний з них є
власником по ? частці житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 5,6). Право власності сторін
на житловий будинок зареєстровано у
визначеному законом порядку (а.с.16).

17 липня 2012 року на підставі рішення
Бердичівської міської ради від 29
грудня 2011 року №292 на ім'я ОСОБА_2 видано
державний акт серії ЯМ №701132 на право
власності на земельну ділянку, що
розташована по АДРЕСА_1, розміром 0,0689 га
з цільовим призначення для будівництва
та обслуговування житлого будинку,
господарських будівель і споруд (а.с.4).

Відповідно до додатку до вказаного
державного акту співвласником
вищезазначеної земельної ділянки
являється ОСОБА_3 Частки у спільній
власності сторін не визначені (а.с.7).

Згідно з ч.1, ч.5 ст.89 ЗК України
земельна ділянка може належати на
праві спільної сумісної власності лише
громадянам.

Поділ земельної ділянки, яка є у
спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Виходячи з системного аналізу
законодавства, колегія суддів вважає,
що поділити в натурі земельну ділянку,
яка має цільове призначення для
будівництва та обслуговування житлого
будинку, господарських будівель і
споруд, без поділу в натурі житлового
будинку неможливо.

З матеріалів справи видно, що житловий
будинок, що розташованій на спірній
земельній ділянці, у визначеному
законом порядку в натурі сторонами не
поділено, а тому підстав для
задоволення позову у суду першої
інстанції не було.

Доводи сторін в судовому засіданні про
те, що житловий будинок вони поділили
добровільно, колегія суддів до уваги не
бере, оскільки належних доказів про це
суду не надано.

Заява від 15 жовтня 2009 року на ім'я
начальника Бердичівського МБТІ, на що
посилаються сторони, не свідчить про
поділ будинку в натурі.

За таких обставин, рішення суду
відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів роз'яснює, що в
разі поділу домоволодіння в натурі,
сторони не позбавлені можливості
звертатись до суду з позовом про поділ
в натурі земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 11 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: