АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/3093/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/896/14
Головуючий у 1-й інстанції Таранкова
Доповідач Гальонкін С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Гальонкіна
С.А.,

суддів: Лобова О.А.,
Одринської Т.В.

при секретарі: Гнатюк
О.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою скаргою
представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Комсомольського
міського суду Полтавської області від
21 січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Відділ
державної виконавчої служби
Комсомольського міського управління
юстиції у Полтавській області, про
зменшення розміру стягуваних
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Полтавської області Гальонкіна С.А., -

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року позивач звернувся до
місцевого суду з позовом до
відповідача про зменшення розміру
стягуваних аліментів на
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини до 1/8 частини
всіх видів заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в
зв'язку із стягненням аліментів на сина
в розмірі 1/4 частини його матеріальний
стан погіршився, оскільки він вже
сплачує аліменти на дочку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та несе витрати по
допомозі своїм батькам пенсіонерам,
які потребують постійного лікування.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 21 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено
частково.

Зменшено розмір аліментів стягуваних з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.
Комсомольськ Полтавської області,
працюючого водієм ГТЦ ТОВ
«Єристівський ГЗК», проживаючого
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 до 1/6 частини з усіх
видів заробітку (доходу), починаючи з
дня вступу рішення в законну силу і до
досягнення дитиною повноліття. Раніше
виданий виконавчий лист відкликано.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить
рішення місцевого суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з підстав, визначених п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК
України - невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, згідно рішення
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 18.09.2012 року з
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 17.08.2012 року і до
досягнення дитиною повноліття (а.с.7).
Виконавчий лист пред'явлено до
виконання.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 13.08.2002 року з
ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку
щомісячно, але не менше 1/2
неоподаткованого доходу громадян,
починаючи з 19.07.2002 року та до досягнення
нею повноліття (а.с.29).

ОСОБА_3 з 04.05.2012 року працює водієм в ТОВ
«Єристівський ГЗК» (а.с.78).

ОСОБА_1 знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
3-річного віку (а.с.48).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, враховуючи
матеріальний та сімейний стан платника
аліментів, стану здоров'я та
матеріального становища його
неповнолітня сина, наясності у
позивача неповнолітньої дочки від
першого шлюбу, непрацездатних батьків
похилого віку, стану здоров'я платника
аліментів, прийшов до неохдіності
зменшення розміру аліментів на
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до1/6 частини всіх видів
заробітку.

Однак, з таким висновком місцевого суду
колегія суддів погодитись не може,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений судовим рішенням
або за домовленістю між батьками, суд
може змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них. У новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

За змістом ст.192 СК України у
системному зв'язку із положеннями ст.182
СК України при вирішенні питання про
зміну розміру аліментів, що стягуються
на користь неповнолітньої дитини, суд
зобов'язаний дотриматися
справедливого балансу інтересів обох
сторін та виходити з пріоритету
інтересів дитини. З цією метою
необхідно врахувати всі істотні
обставини.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що обставини на які посилався
позивач виникли після стягнення
аліментів в 2002 році на першу дитину -
дочку ОСОБА_6, а після стягнення
аліментів в 2012 році на сина ОСОБА_5
будь-яких змін в матеріального або
сімейного стану, погіршення здоров'я
позивача не відбулося.

Так, аліменти на утримання дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку були
стягнуті постановою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 13.08.2002
року.

Позивач з 2007 року стоїть на обліку у
лікаря-невропатолога медичної частини
ВАТ «Полтавський ГЗК» з діагнозом
розповсюджений остеохондроз хребта з
переважним ураженням
попереково-крестцового відділу, а з 2009
року встановлено діагноз помірний
корінцевий синдром (а.с.115).

Тобто, підстави на які посилається
позивач вже існували на момент
стягнення судом аліментів на сина
ОСОБА_5 (рішення суду від 18.09.2012 року).

Доводи позивача про те, що
відповідач отримує державну допомогу
на дитину, не впливають на підстави для
зменшення розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_1 знаходиться у
відпустці по дозгляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
отримує соціальну допомогу (а.с.48).

Відповідно до довідки Комсомольської
міської лікарні, ОСОБА_1 має
захворювання нирок, їй встановлено
діагноз аномалія розвитку нирок, СКХ,
хр.пієлонефрит, нестійка ремісія,
дизметаболічна нефропатія (а.с.51).

Колегія суддів не бере до уваги доводи
позивача про необхідність здійснення
ним матеріальної допомоги своїм
батькам, виходячи з наступного.

Відповідно до наданих доказів батько
позивача ОСОБА_10 є пенсіонером та
отримує пенсію в розмірі 3122,47 грн. (а.с.13,
79). Мати позивача ОСОБА_11 є пенсіонеркою
(а.с.14) та працює роздавальником
вибухових матеріалів ВАТ «Полтавський
гірничо-збагачувальний комбінат»,
розмір середньомісячної заробітної
плати становить 5077,25 грн. (а.с.89). Згідно
довідки ВАТ «Полтавський ГЗК» ОСОБА_11
з 1973 року перебуває на обліку у
лікаря-терапевта медичної частини з
діагнозом хронічний гепатохолецистит,
хронічний панкреатит, пієлонефрит
(а.с.115).

Колегія суддів вважає, що батьки
позивача мають самостійний достатній
дохід для свого утримання, а тому
доводи позивача в цій частині не можуть
впливати на підстави зменшення розміру
аліментів. Окрім того, позивачем не
надано жодних належних та допустимих
доказів несення ним матеріальних
затрат по лікуванню батьків. Також
матеріали справи не містять медичних
висновків про необхідність
стороннього догляду за батьками
позивача.

Позивач працює водієм в ТОВ
«Єристівський ГЗК» та його середній
заробіток становить 4206,4 грн.

Відрахування із заробітку позивача
стягнень за судовими рішення про
стягнення аліментів не буде перевищує
1/2 частини або 50 %, оскільки аліменти
стягнуті на дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5
в розмірі по 1/4 частині на кожного
сукупно буде становити 1/2 частину, що не
порушує норми чинного законодавства,
зокрема, ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче
провадження».

На переконання колегії суддів
встановлені судом першої інстанції
фактичні обставини не можуть бути
достатньою підставою для позбавлення
дитини гарантованого державою
достатнього розміру аліментів, які
мають сплачувати батьки на її
утримання.

Позивачем не надано доказів щодо зміни
його матеріального становища, стану
здоров'я, а також інших обставин, які б
могли впливати на розмір стягуваних
аліментів на утримання
неповнолітнього сина.

Таким чином, підстави для зменшення
розміру аліментів, передбачені ст. 192 СК
України відсутні, а зменшення їх
розміру буде порушувати права дитини
на належне матеріальне забезпечення.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення місцевого
суду підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 21 січня 2014 року
- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про зменшення розміру
стягуваних аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - відмовити за
безпідставністю.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Лобов О.А.

(підпис)
Одринська Т.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.