АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/8309/13-ц
Провадження № 22-ц/792/353/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду
Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн
О.Ю.

суддів: Гринчука Р.С., Спірідонової
Т.В.

при секретарі Гриньовій А.М.

з участю: відповідачки
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу провадженням №
22ц/792/ 353/14 за апеляційною скаргою
Кам'янець - Подільського національного
університету імені Івана Огієнка на
рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду від 19 грудня 2013
року за позовом Кам'янець -
Подільського національного
університету імені Івана Огієнка до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виселення з
гуртожитку.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В листопаді 2013 року Кам'янець -
Подільський національний університет
імені Івана Огієнка звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про виселення з
гуртожитку. В обгрунтування вимог
позивач вказував, що на підставі наказу
ректора університету № 162 від 25.06.2002
року ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, була поселена для
проживання в кімнату АДРЕСА_1. На
підставі наказу ректора № 349 від 31.10.2005
року ОСОБА_1 переселена з кімнати
НОМЕР_1 у кімнату НОМЕР_2 в цьому ж
гуртожитку. Згідно наказу ректора №219
від 10.05.2011 року термін проживання
ОСОБА_1 в гуртожитку в кімнаті НОМЕР_2
продовжено до 01.08.2012 року.

Оскільки гуртожиток № 2 є
студентським, ОСОБА_1 в трудових
відносинах з університетом не
перебуває, поселена в гуртожиток без
видачі ордера і відсутності спільного
рішення адміністрації та профкому
університету, тому 26.04.2013 року її
письмово було попереджено про
добровільне виселення з кімнати
гуртожитку до 10.05.2013 року.

В добровільному порядку ОСОБА_1 з
гуртожитку не виселяється, тому
позивач просив виселити відповідачку
та її доньку в судовому порядку без
надання іншого житлового приміщення,
стягнути з неї на користь позивача
понесені судові витрати у розмірі 230
грн.

Ухвалою суду від 05.12.2013 року до
участі в справі в якості
співвідповідача залучено

________________________________________________________________________
________

Головуючий у першій інстанції - Шевцова
Л.М. Справа №22ц/792/353 /14

Доповідач -Кізюн О.Ю.
Категорія № 41,42

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду від 19 грудня 2013
року в позові Кам'янець - Подільського
національного університету імені
Івана Огієнка до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
виселення з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення
відмовлено.

В апеляційній скарзі Кам'янець -
Подільського національного
університету імені

Івана Огієнка йдеться про скасування
рішення суду першої інстанції з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення та
неправильного застосування норм
матеріального права, та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав та
мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права.

Згідно ч.1 ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує питання,
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими вони доказами
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до ст.132 ЖК України виселення з
гуртожитків осіб, перелічених в статті
125 ЖК України може бути здійснено лише з
наданням їм іншого жилого приміщення. І
оскільки ОСОБА_1 є одинокою матір'ю,
разом із нею проживає неповнолітня
дочка ОСОБА_3, тому згідно ст.125 ЖК
України та ч.1 ст. 19 Закону України "Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків" ОСОБА_1 та
неповнолітню ОСОБА_3 не може бути
виселено із гуртожитку без надання
іншого житла, придатного для
постійного проживання людей.

Проте такий висновок суду першої
інстанції не відповідає
правовідносинам сторін, зроблений з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Судом першої інстанції
неправильно застосовано до спірних
правовідносин положення Закону
України "Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків"
та положення ст.ст.132,125 ЖК України.

Зокрема, посилаючись на ч.1 ст. 19
цього Закону "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків" суд першої інстанції не
врахував, що мешканці гуртожитків не
можуть бути виселені, переселені та
відселені без попереднього надання їм
(їх сім'ям) іншого житла, придатного для
постійного проживання людей, лише за
наявності сукупності ряду умов, однією
із яких є умова - гуртожитки призначені
для проживання одиноких громадян або
для проживання сімей. Разом із тим,
гуртожиток № 2 по вул. Лесі Українки, 52 є
студентським гуртожитком,
функціонування якого регламентовано
Примірним Положенням про студентський
гуртожиток вищого навчального закладу,
затвердженого Наказом Міністерства
освіти і науки України від 13.11.2007 року,
№ 1004. Окрім цього частинами першою та
третьою статті 1 Закону України "Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків" передбачено, що
цей Закон не поширюється на громадян,
які проживають у гуртожитках,
призначених для тимчасового
проживання у зв'язку з навчанням,
перенавчанням чи підвищенням
кваліфікації у навчальних закладах та
у зв'язку з роботою (службою) за
контрактом; сфера дії цього Закону не
поширюється на гуртожитки, які
перебувають у господарському віданні
чи в оперативному управлінні державних
навчальних закладів.

Як видно із матеріалів справи
гуртожиток АДРЕСА_1 національного
університету імені Івана Огієнка, є
державною власністю і закріплений за
університетом на праві оперативного
управління (а.с.10-11)

Встановлено і ці обставини ніким
не оспорюються, відповідачка ОСОБА_1
ніколи не перебувала і не перебуває в
трудових відносинах із позивачем,
працює вихователем дошкільного
навчального закладу № 3 в м. Кам'янець -
Подільському (а.с.30)

На підставі заяви ОСОБА_1 та
відношення начальника міського
управління освіти і науки від 20.05.2002
року № 461 наказом ректора університету
№ 162 від 25.06.2002 року ОСОБА_1 разом із
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, була
поселена для проживання в кімнату
АДРЕСА_1. Згідно наказу ректора № 349 від
31.10.2005 року ОСОБА_1 переселена з кімнати
НОМЕР_1 у кімнату НОМЕР_2 в цьому ж
гуртожитку, а відповідно до наказу
ректора №219 від 10.05.2011 року термін
проживання ОСОБА_1 в гуртожитку в
кімнаті НОМЕР_2 продовжено до 01.08.2012
року (а.с.7-8,12)

Оскільки термін проживання
ОСОБА_1 в гуртожитку закінчився, і з
урахуванням вимог п. 14 Положення про
студентський гуртожиток щодо заборони
проживання в студентських гуртожитках
сторонніх осіб, позивач письмово 29.04.2013
року попередив ОСОБА_1 про добровільне
звільнення займаної кімнати в
гуртожитку до 10.05.2013 року (а.с.13).

Відповідно до п.2,п.14, п.22
Примірного Положення про студентський
гуртожиток вищого навчального закладу,
затвердженого Наказом Міністерства
освіти і науки України від 13.11.2007 року,
№ 1004, студентські гуртожитки вищих
навчальних закладів призначені для
проживання на період навчання
іногородніх студентів, слухачів,
курсантів, асистентів - стажистів,
інтернів, клінічних ординаторів,
аспірантів, докторантів, а також
студентів з числа дітей - сиріт та
дітей, позбавлених батківського
піклування, за умови відсутності в них
іншого місця проживання. Єдиною
підставою для поселення і проживання в
студентському гуртожитку є ордер,
проживання в студентських гуртожитках
сторонніх осіб забороняється.

Встановлено, що відповідачі у даній
справі не входять до кола осіб, які
мають право на проживання в
студентському гуртожитку; ордер на
вселення ОСОБА_1 в гуртожиток також не
видавався, тому з урахуванням
наведеного убачається, що ОСОБА_1 з
неповнолітньою ОСОБА_3 поселилися і
проживають в гуртожитку АДРЕСА_1 без
достатніх правових підстав, а тому
підлягають виселенню без надання
іншого житла.

З огляду на викладене, встановлені ст.
125 і ч. 3 ст. 132 Житлового кодексу пільги
не поширюються на відповідачку та її
дочку.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу Кам'янець -
Подільського національного
університету імені Івана Огієнка
задовольнити.

Рішення Кам'янець - Подільського
міськрайонного суду від 19 грудня 2013
року скасувати.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого житла з
кімнати АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Кам'янець - Подільського національного
університету імені Івана Огієнка
витрати по оплаті судового збору в сумі
229 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:підпис

Судді:підписи

Копія відповідає оригіналу. Суддя:
(О.Кізюн)