Справа № 168/1326/13-ц
Провадження № 2/168/15/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2014 р. Старовижівський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря - Ковальчука А.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Блеянюка О.С.,

представників третьої особи
комунального закладу «Старовижівський
центр медико-санітарної допомоги»
Капітули Н.П., Мазурик Л.В.,

представника третьої особи Поліської
сільської ради - Карпука О.П.,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в
залі суду у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
приватної агрофірми «Правда», треті
особи Поліська сільська рада
Старовижівського району, комунальний
заклад «Старовижівський центр
медико-санітарної допомоги» про
визнання права власності на житловий
будинок та передачу житлового будинку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи вимоги
тим, що рішенням ради агрофірми
«Правда» від 03.02.2003 р. вирішено надати
їй та її чоловікові як квартиру
будинок, у якому розміщується медпункт
с.Брунетівка. Вказане рішення
затверджене на зборах пайовиків.
Залишкова вартість будинку становила 20
763,42 грн., які вона сплатила майже
повністю. Згідно з накладною від
25.12.2007р. їй передано житловий будинок,
однак скористатись в повному обсязі
своїм правом власності на нього не може
зважаючи на те, що не було укладено
договору купівлі-продажу будинку.
Вказує, що невиконання відповідачем
своїх зобов'язань позбавляє її
можливості зареєструвати вказаний
будинок та отримати право власності.
Просить визнати за нею право власності
на будинок в с.Брунетівка
Старовижівського району та зобов'язати
відповідача передати їй вказаний
будинок.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала, дала пояснення аналогічні
наведеним та додала, що даний будинок
був придбаний для своїх працівників
агрофірмою «Правда», в якій вона з
чоловіком працювали. У зв'язку із
скрутним матеріальним становищем її
сім'ї було прийнято рішення про
передачу їм з чоловіком цього будинку.
Вона з чоловіком по частинах сплатили
вартість будинку, частково кошти
стягувались з їхньої заробітної плати,
а після смерті чоловіка вона
самостійно сплатила його вартість. У
даний час в будинку знаходиться
медпункт, тому вселитись до нього не
може. Неодноразові її звернення до
сільської ради, обласної та районної
влади, прокуратури, головного лікаря
Старовижівської ЦРЛ не вирішили даного
питання.

У судовому засіданні представник
відповідача Блеянюк О.С. позов визнав,
пояснивши, що рішення про передачу
позивачу будинку приймалось
агрофірмою із розрахунком, що медпункт
(який у ньому знаходиться), після
передачі будинку позивачу, буде
перенесено в інше приміщення. З 2003 р.
позивач з чоловіком сплачували
вартість будинку і в зв'язку зі сплатою
усієї вартості будинку згідно з
накладною він був переданий позивачу,
однак акт прийому-передачі не
оформлявся, оскільки позивач туди не
перейшла, крім того, там розміщено
медпункт. Між аргофірмою та лікарнею
договір про оренду медичним пунктом
приміщення не укладався, на яких
підставах медпункт там знаходиться
невідомо. У 2012 р. було розпайоване майно
агрофірми та проведена інвентаризація
майна, і оскільки за цей будинок було
сплачено повністю його вартість, то він
не включався до переліку майна
агрофірми. Будинок перебуває на
балансі агрофірми, але фактичної
передачі будинку не було, жодних
правовстановлюючих документів на
нього немає, а єдиний документ, що
підтверджує факт наявності на балансі
агрофірми будинку - інвентаризаційний
опис.

Узагальнюючи викладене, представник
відповідача не заперечив проти
позовних вимог, визнав, що позивач свої
зобов'язання перед відповідачем
виконала, однак зазначив, що відповідач
не може виконати зобов'язання перед
позивачем, оскільки будинок зайнято
медпунктом, а також не було укладено
договір купівлі-продажу попереднім
керівником агрофірми з позивачем, а є
лише рішення зборів та рішення ради про
передачу будинку.

Представники третьої особи
комунального закладу «Старовижівський
центр медико-санітарної допомоги»
/далі - КЗ «Старовижівський ЦМСД»/
Капітула Н.П. та Мазурик Л.В. в судовому
засіданні пояснили, що в спірному
приміщенні дійсно перебуває
приміщення ФАПу, однак на якій підставі
невідомо, оскільки між агрофірмою
«Правда» та КЗ «Старовижівський ЦМСД»
письмовий договір про оренду вказаного
приміщення не укладався, лише в усній
формі, приміщення було обладнано під
медпункт. Жодних претензій до
позивачки немає, не заперечують проти
визнання на позивачем права власності
на вказаний житловий будинок, однак
зауважили, що все таки громаді села
необхідний і медпункт. Медпункт
сплачує комунальні послуги за
користування приміщенням, про що
укладені договори з відповідними
комунальними підприємствами про
надання послуг.

Представник третьої особи - Поліської
сільської ради Карпук О.П. в судовому
засіданні пояснив, що в спірному
приміщення дійсно перебуває
приміщення медпункту, на баланс
сільської ради медпункт не
передавався, спроби знайти інше
приміщення для медпункту були, однак
коштів у сільській раді для його
перенесення в інше приміщення немає,
проти задоволення позову не заперечив,
однак зазначив, що медпункт жителям
села необхідний.

Суд, заслухавши позивача, відповідача,
представника відповідача та
представників третіх осіб, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що в позові слід відмовити з
таких підстав.

Суд розглядає справу в межах позовних
вимог (ст.11 ЦПК України).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню обставини, які
визнані сторонами.

Рішенням Ради агрофірми «Правда» від
15.07.2001 р. надано ОСОБА_1 та ОСОБА_8
будинок, в якому розміщено медпункт
с.Брунетівка як квартиру /а.с.6/.

Рішенням зборів працюючих працівників
агрофірми «Правда» від 16.03.2002 р.
вирішено затвердити рішення Ради
агрофірми від 15.07.2001р. надати ОСОБА_1 та
ОСОБА_8 будинок, в якому розміщено
медпункт с.Брунетівка як квартиру
/а.с.7/.

Вартість даного будинку становить 20
763,42 грн. /а.с.8/.

Згідно з накладною від 25.12.2007 р. № 459
ОСОБА_8 відпущено житловий будинок від
агрофірми «Правда» /а.с.9/.

У цій же накладній зазначено підставу
передачі: основа - продаж рішення
загальних зборів від 16.03.2002 р. /а.с.9/.

Позивачем надано квитанції до
прибуткового касового ордера про
сплату в рахунок вартості будинку суми
- 18211,78 грн. із 20763,42 /а.с.10-13/. Як ствердила
позивач та підтвердив представник
відповідача, позивачці залишилось
сплати лише вартість огорожі до
будинку.

Судом встановлено і не оспорюється
сторонами, що в приміщенні житлового
будинку с.Брунетівка знаходиться
приміщення медичного пункту (ФАП),
позивач в будинок не вселялась.

Жодних договорів про користування чи
оренду приміщення між агрофірмою
«Правда» та КЗ «Старовижівський ЦМСД»,
в структурі якого перебуває ФАП, не
укладалось.

Оскільки рішення про передачу
житлового будинку приймалось
відповідачем у 2002 році, однак позивач у
цей будинок не вселялась, сплачувала
його вартість до 2007 року включно, в
даний час сплатила практично повну
вартість, правовідносини між сторонами
виникли до набрання чинності ЦК
України і продовжують існувати після
набрання ним чинності, тому при
вирішенні спору слід застосувати норми
ЦК України.

Відповідно до ст.328 ЦК України,
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів.

Протокол зборів ПАФу не є правочином.

Між сторонами виник спір щодо
відчуження нерухомого майна, договір
щодо якого (купівлі-продажу будинку)
між позивачем та відповідачем письмово
не оформлявся.

Власником приміщенням в даний час є
відповідач, який не заперечує вимог
позивача та її права на вказаний
житловий будинок.

Відповідно до ст.124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
В п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність
судової влади» зазначено, що суди
повинні дотримуватися встановлених
процесуальними законами правил
підсудності та підвідомчості спорів,
враховувати, що тільки права, свободи
та законні інтереси учасників
правовідносин, які виникають із
визначених законом підстав та інших
юридичних фактів, підлягають судовому
захисту в передбачений законом та/або
договором спосіб.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК на об'єкти
нерухомості, права на які підлягають
державній реєстрації, право власності
у набувача за договором виникає в
момент державної реєстрації, а не в
момент фактичного передання майна або
в будь-який інший момент, визначений
угодою.

Позивач вважає, що набула право
власності на вказаний будинок,
оскільки виконала свої фінансові
зобов'язання щодо сплати вартості
будинку перед відповідачем, сплативши
майже повну вартість будинку, однак
будинок зайнятий медпунктом.

Для набуття набувачем права власності
на майно і - з іншого боку - припинення
права власності на цей об'єкт у
відчужувача майна необхідна наявність
таких складових: укладення договору (в
передбачених законом випадках - ст.208 та
ст.209 ЦК його нотаріальне посвідчення
або письмова форма); виконання договору
та у визначених законом випадках -
державна реєстрація.

Крім того, позивач не позбавлена
можливості реалізувати свої права
відповідно до Закону і вирішити спір в
іншому порядку, наприклад шляхом
укладення договору (оренди, найму,
купівлі-продажу тощо), який, відповідно
до ч.4 ст.203 ЦК, повинен вчинятись у
формі, встановленій законом.

Враховуючи, що позивачем не дотримано
вимог законодавства щодо порядку
набуття у власність нерухомого майна,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для визнання за нею права
власності на спірне майно.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 334, ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до приватної агрофірми
«Правда», треті особи Поліська
сільська рада Старовижівського району,
комунальний заклад «Старовижівський
центр медико-санітарної допомоги» про
визнання права власності на житловий
будинок та передачу житлового будинку
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Й. Хаврона