Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3555/13-ц
Номер провадження 2/213/72/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року Інгулецький районний
суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Макарової Т.Ю.

при секретарі
Трофименко О.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, представників відповідачів:
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" - Алімагомедової Г.М., Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" - Самойленко І.О.,
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК "Дніпрообленерго" - Заїкіна С.Б.,
Товариства з обмеженою
відповідальністю Екоспецтранс -
Вахмяніної Ю.В., представника третьої
особи виконкому Інгулецької районної у
місті ради - Пятакової К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Кривому
Розі цивільну справу

за позовом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2,
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20, Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз", Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа, Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
"Дніпрообленерго", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Екоспецтранс", третя особа у справі,
яка не заявляє самостійних вимог, на
стороні відповідачів - виконком
Інгулецької районної у місті ради м.
Кривого Рогу,

Про зміну договору найму квартири,
виділення у користування житлового
приміщення та розділення особових
рахунків по оплаті витрат на утримання
квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом, який неодноразово уточнював,
останній раз 24.01.2014 року, та просить суд:

1.Зобов'язати Комунальне
підприємство Житлово-експлуатаційна
організація № 20 укласти з позивачем
ОСОБА_9 окремий договір найму
ізольованої житлової кімнати-5- площею
7,5 кв.м та лоджії ІІ, що суміщена з
кімнатою-5 - площею1,5 кв.м в квартирі
АДРЕСА_1 та виділити зазначене
приміщення у його користування.
Допоміжні приміщення зазначеної
квартири, а саме: коридор, кухню,
туалетну кімнату, ванну кімнату та
вбудовану шафу залишити у його
спільному користуванні з
відповідачами: ОСОБА_2 (Відповідач-1),
ОСОБА_10 (Відповідач-ІІ), ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (Відповідач-ІІІ);

2. Розділити особові рахунки по оплаті
витрат по утриманню квартири АДРЕСА_1
по оплаті за теплову енергію (опалення),
газове постачання, електроенергію,
утримання будинку та прибудинкової
території та вивезення побутових
відходів між позивачем та
Відповідачами І, ІІ, та ІІІ;

3. Зобов'язати Комунальне
підприємство Житлово-експлуатаційна
організація №20 /далі КПЖЕО №20/,
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
Дніпропетровськгаз /далі ПАТ
Дніпропетровськгаз/, Комунальне
підприємство теплових мереж
Криворіжтепломережа /далі КПТМ
Криворіжтепломережа/, Публічне
акціонерне товариство ДТЕК
Дніпрообленерго /далі ПАТ ДТЕК
Дніпрообленерго/ та товариство з
обмеженою відповідальністю
Екоспецтранс /далі ТОВ Екоспецтранс/
відкрити на ім'я позивача ОСОБА_9
окремі особові рахунки по оплаті
комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1
та на імя Відповідачів І, ІІ та ІІІ в
розмірі по частині всіх витрат на
кожну особу.

Крім того, просить стягнути з
Відповідачів у справі в солідарному
порядку судові витрати, в тому числі,
судовий збір в сумі 114 грн.70 коп. та
витрати на правову допомогу в сумі
3000грн.

Позивач ОСОБА_9 в судове засідання не
зявився, про день та час розгляду
справи повідомлений своєчасно, у
встановленому законом порядку, надав
суду письмову заяву, та просить суд
розглянути справу за його відсутності
за участю його представника ОСОБА_1,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі /а.с.75/.

Представник позивача за довіреністю
ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги від
24.01.2014 року підтримав у повному обсязі,
та суду пояснив, що у відповідності до
рішення виконавчого комітету
Інгулецької районної Ради народних
депутатів від 28.06.1996року №130, на
підставі ордеру № 171 серії Н, позивач та
Відповідач-1 ОСОБА_2 отримали квартиру
АДРЕСА_1. Квартира згідно тексту
зазначеного ордеру була виділена на
імя Відповідача-1 ОСОБА_2, колишньої
дружини позивача. За час шлюбу з ОСОБА_2
в зазначеній квартирі були також
зареєстровані їх спільні діти: ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2року народження та ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3, які в даний час хоч і
зареєстровані за даною адресою, проте
там не проживають.

Рішенням Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22.11.2005року у справі № 2-561
встановлено, що Відповідач-І - ОСОБА_2
незаконно позбавила позивача права на
користування житловою площею у
зазначеній квартирі. Також
встановлено, що у відповідності до акту
від 08.09.2005року, ОСОБА_2 змінила замки до
вхідної двері спірної квартири. За
апеляційною скаргою ОСОБА_9
Апеляційним судом Дніпропетровської
області від 21.12.2011 року у справі
№2-24769/2011року, право позивача на
користування жилим приміщенням за
адресою: квартира АДРЕСА_1 було
підтверджено. Остаточно право позивача
після прийняття судового рішення від
22.12.2005 року не було поновлено, та
порушується і по цей час.

Представник позивача зазначає, що
позивач іншого житла не має.
Відповідачі відмовляються вирішити
питання щодо розподілу житла
добровільно, не бажають його
приватизувати, чим порушуються права
позивача.

Відповідно до Закону України Про
внесення змін в Закон України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" від 5.02.1997року за № 40/97-ВР
розширено коло об'єктів приватизації
шляхом включення комунальних квартир,
які можуть приватизуватися і без згоди
всіх мешканців такої квартири.
Виходячи з цього, квартира або її
частина може бути об'єктом права
спільної власності громадянина та
держави, які в однаковій мірі
володіють, користуються та
розпоряджаються цим майном, і це не
порушує прав та інтересів як окремих
громадян, так і держави в цілому.
Придбання у власність частини
загальної квартири надасть позивачу
можливість розпорядитися належною
власністю на власний розсуд, і це
єдиний шлях для вирішення застарілих
житлових конфліктів між позивачем та
Відповідачами -І, II та III у справі.

Представник позивача вважає, що на цей
час чинне законодавство України не
містить перешкод для використання
громадянами України права на укладення
самостійного договору найму, створення
комунальної квартири та приватизації
кімнати в комунальній квартирі, яка
виділена.

Як зазначає представник позивача,
предмет спору: квартира АДРЕСА_1, є 3-х
кімнатною, загальною площею 63,4 кв.м, в
тому числі: коридор-1- площею 8,8 кв.м,
кімната-2- площею12,4 кв.м, туалетна
кімната-3 площею 1,0 кв.м, ванна кімната -4-
площею 2,6 кв.м, кімната-5- площею 7,5 кв.м,
кімната -6- площею 17,3 кв.м, кухня-7- площею
8,8 кв.м, лоджія-1, що суміщена з
кімнатою-2, площею 3 кв.м, лоджія-ІІ, що
суміщена з кімнатою-5, площею 1,5 кв.м, та
вбудована шафа-8 площею 0,5кв.м. Житлова
площа квартири складає 37,2 кв.м.
Наймачем квартири є Відповідач-І
ОСОБА_2, у спірній квартирі
зареєстровані позивач ОСОБА_9, та
Відповідачі-І, ІІ та ІІІ.

Враховуючи житлову площу квартири - 37,2
кв.м, на кожного із зареєстрованих осіб
припадає по 9,3 кв.м житлової площі
/37,2кв.м : 4/.

Представник позивача вважає, що при
розподілі житла Відповідачам-І,ІІ,ІІІ
потрібно виділити: кімнату-2- житловою
площею 12,4 кв.м з лоджієюІ площею 3 кв.м,
та кімнату -6- житловою площею-17,3 кв.м, а
позивачу необхідно виділити кімнату -5-
житловою площею 7,5 кв.м та лоджію ІІ,
суміщену з кімнатою-5- площею-1,5кв.м.
Допоміжні приміщення квартири:
коридор, кухню, туалетну та ванну
кімнати, та вбудовану шафу необхідно
залишити в спільному користуванні
позивача та Відповідачів І,ІІ та ІІІ.

Незважаючи на те, що за розміром
кімната-5- площею 7,5 кв.м менше від
належної позивачу частки житлової
площі, проте це зменшення не є дуже
значним. Представник позивача вважає,
що у даному випадку позивач може у
добровільному порядку поступитись
своїм правом на 1,8 кв.м житлової площі.
Також вважає, що зазначений розподіл
житлової площі буде справедливим, та
дозволить позивачу в наступному
реалізувати своє право на приватизацію
виділеної йому кімнати.

Оскільки Відповідачами-1, ІІ та ІІІ
порушується право позивача на вільне
користування житловим приміщенням та
здійснення приватизації частки цього
житла, представник позивача просить
суд задовольнити позовні вимоги щодо
укладання з позивачем відповідачем КП
ЖЕО №20 окремого договору найма, та
просить розділити особові рахунки між
позивачем ОСОБА_9 та Відповідачами-
І,ІІ,ІІІ, та просить зобовязати
відповідачів: ПАТ Дніпропетровськгаз,
КПТМ Криворіжтепломережа, ПАТ ДТЕК
Дніпрообленерго, ТОВ Екоспецтранс
відкрити на його імя окремі особові
рахунки по оплаті комунальних послуг, а
також відкрити такі рахунки на імя
Відповідачів І,ІІ,ІІІ в розмірі по
частині всіх витрат на кожного.

В звязку з тим, що Відповідачі
добровільно виконати вищезазначені
вимоги відмовилися, позивач був
змушений звернутися за правовою
допомогою та укласти відповідний
договір, внаслідок чого поніс
додаткові витрати в сумі 3000 грн. на
правову допомогу. Просить позовні
вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, в судове
засідання не зявилися, про день та час
розгляду справи повідомлені своєчасно,
у встановленому законом порядку,
надали суду письмові заяви про розгляд
справи за їх відсутності, проти позову
заперечують /а.с.146,170/.

Представник відповідача
КПТМКриворіжтепломережа в судове
засідання не зявився, про день та час
розгляду справи повідомлений
своєчасно у встановленому законом
порядку, надав суду письмову заяву про
розгляд справи за його відсутності,
проти позову не заперечує /а.с.122/.

Відповідач-1 ОСОБА_2 проти позову
заперечує, суду пояснила, що позивача
ОСОБА_9, її колишнього чоловіка, на
виконання рішення суду від 22.11.2005 року
було вселено до спірної квартири, але,
на її думку, він будь-який інтерес до
спірного приміщення втратив, оскільки
у зазначеній квартирі тривалий час не
проживає, комунальні послуги не
сплачує, збудував собі новий будинок, в
якому проживає з новою сімєю. Якщо
позивачу в користування буде виділена
окрема кімната, навіть сама менша за
площею, це значно погіршить її
інтереси, та інтереси інших
відповідачів - їх спільних з позивачем
синів, які на цей час вже повнолітні, та
заінтересовані в користуванні всім цим
житлом, яке позивач бажає перетворити
на комунальну квартиру. Враховуючи
невелику площу помешкань загального
користування, їх буде не зручно
використовувати. Вона та її сини
заперечують проти приватизації цього
житла, та згоди позивачу на
приватизацію не нададуть. Позивач
просить виділити йому в користування
разом з кімнатою-5 житловою площею 7,5
кв.м, лоджію, вихід на яку є тільки з
кімнати житловою площею 17,3 кв.м, яку
позивач пропонує виділити їй. Яким
чином позивач буде потрапляти до цієї
лоджії позивач не зазначає. Так як
умови користування загальними
приміщеннями для Відповідачів- І,ІІ,ІІІ
значно погіршаться, Відповідач-1 проти
позову категорично заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 проти позову також заперечує,
суду пояснив, що на його думку, позивач
помилково тлумачить норми права, які
регулюють правовідносини між
наймачами спільної квартири, на
власний розсуд, а подекуди зловживає
правом, тому позовні вимоги не
обґрунтовані. Позивачем залишено поза
увагою, що відповідно до ч.ч.1,3 ст.66 ЖК
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.
Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Між усіма повнолітніми мешканцями
спірної квартири існують лише родинні
відносини (батьки та діти), що не є
тотожним сімейним відносинам, оскільки
всі мешканці ведуть окреме
господарство, не пов'язані побутом,
квартирою користуються за
домовленістю. Виходячи з цього, плату
за житлово-комунальні послуги, як
позивач та Відповідачі І,ІІ та ІІІ
зобов'язані вносити в частці
розрахунку 1/4 частки площі квартири.

Пунктом 5 Постанови КМУ від 01.06.2011 № 869
Про забезпечення єдиного підходу до
тарифів на житлово-комунальні послуги
калькуляційною одиницею є - 1кв.метр , що
перебуває у власності або наймі
фізичної чи юридичної особи.
Запропонований позивачем порядок
зміни договору найму, призведе до
виникнення обов'язку у Відповідачів
-1,ІІ та ІІІ сплачувати комунальні
послуги у більшому розмірі, а тому
права відповідачів значно
погіршуються, крім того перетворення
житла на комунальну квартиру, з
можливістю проживання інших осіб, які
не є членами родини, також погіршують
права відповідачів, тому в задоволенні
позову просить відмовити.

Представник відповідача КП ЖЕО №20,
проти позову заперечує, та суду
пояснила, що окреме житлове приміщення,
на яке може бути укладений окремий
договір найму повинно бути житловою
площею не менше рівня забезпеченості
житлом у місті, тобто не менше 9 кв.м.
Якщо судом буде винесено відповідне
рішення, та позивач отримає ордер, і
тоді КПЖЕО №20 укладе окремий договір
найму з позивачем. Щодо обґрунтування
позовних вимог тим, що порушуються
права позивача щодо приватизації
квартири, представник відповідача
зазначила, що приватизацію квартири
можливо здійснити тільки за згодою
наймача та всіх членів його сімї. Якщо
члени сімї не згодні на приватизацію,
то це питання вирішується в судовому
порядку. Наявність розходжень у
розмірі житлової площі спірної
квартири зазначеної в ордері та
особовому рахунку -37,63 кв.м та
плані-схеми 37,3 кв.м., пояснити не змогла.
Також пояснила, що неправильне
зазначення виходу на одну з лоджій на
схемі, є технічною помилкою.
Представник відповідача КП ЖЕО №20
також заперечує проти стягнення з них
судових витрат, та вважає що такі
вимоги не обґрунтовані, та задоволенню
не підлягають.

Представник відповідача
ПАТ"Дніпропетровськгаз" проти позову
заперечує, вважає його не
обґрунтованим, оскільки в разі зміни
договору найму, та виділення позивачу
окремого житлового приміщення, підстав
для відмови у відкритті окремого
особового рахунку на позивача, у
відповідача не буде. Оскільки
вищезазначених документів позивач
відповідачу не надавав, та з цими
документами до них не звертався,
звернення позивача з позовом до їх
підприємства вважає передчасним. Крім
того, представник позивача заперечує
проти солідарного розподілу судових
витрат між відповідачами, оскільки
позовні вимоги до організацій, які
надають комунальні послуги не є
обґрунтованими. Щодо стягнення витрат
на правову допомогу, представник
відповідача зазначив, що, відповідно до
ч.1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу
може надавати особа, яка є фахівцем в
галузі права і за законом має право на
надання правової допомоги. Позивачем
не надано доказів, яким саме
спеціальним законом представнику за
довіреністю ОСОБА_1 надано право на
надання правової допомоги, тому
компенсація витрат на правову допомогу
в цьому випадку не є обґрунтованою.
Особа, яка надає правову допомогу, не є
особою, яка бере участь у справі, а
належить до інших учасників цивільного
процесу, тому вона не може замінювати в
процесі особу, якій надає правову
допомогу, та бути її представником і в
ході розгляду справи має лише ті права,
які зазначені в частині другій статті 56
ЦПК. Так як ОСОБА_1 є представником
позивача за довіреністю права на
відшкодування витрат на правову
допомогу позивач не має.

Представник відповідача ПАТ ДТЕК
Дніпрообленерго проти позову
заперечує, вважає, що позовні вимоги
щодо зміни договору найма задоволенню
не підлягають, так як сам договір найму
не укладався. Щодо відкриття окремого
особового рахунку по оплаті
комунальних послуг, то представник
відповідача вважає ці вимоги
передчасними, оскільки з цим питанням
до відповідача позивач не звертався,
відповідних документів, щодо укладання
з ним окремого договору найму позивач
не надавав. Вважає не обгрунтованими
вимоги позивача щодо солідарного
стягнення з відповідачів судових
витрат.

Представник ТОВ Екоспецтранс проти
позовних вимог в частині солідарного
стягнення з їх підприємства судових
витрат заперечує, так як в позовній
заяві позивач зазначає про порушення
його права на користування житлом
Відповідачами 1,ІІ та ІІІ. А тому ці
позовні вимоги не стосуються їхнього
товариства. Крім того, позивач жодного
разу із заявою про розділення особових
рахунків з наданням доказів існування
на це відповідних підстав не звертався,
а тому позивач не отримував та не міг
отримувати від їх підприємства відмови
щодо вчинення таких дій. При цьому ТОВ
Екоспецтранс не заперечує проти
розподілу особових рахунків, за
наявності правових підстав для
вчинення таких дій.

Представник третьої особи виконкому
Інгулецької районної у місті ради,
проти позову заперечує, суду пояснив,
що відповідно до ч.2 ст. 63 ЖК України не
можуть бути самостійним предметом
договору найму: жиле приміщення, яке
хоч і є ізольованим, проте за розміром
менше від встановленого для надання
одній особі. Розмір жилого приміщення,
що надається за договором найму
державного житлового фонду
встановлено в постанові Ради Міністрів
УРСР і Української республіканської
ради профспілок від 11.12.1984 pоку №470 "Про
затвердження Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській PCP". Згідно п. 53 цих Правил
жиле приміщення надається громадянам у
межах 13,65 кв.м жилої площі на одну
особу, але не менше рівня середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
даному населеному пункті.

Умовами, при яких допускається зміна
договору найму жилого приміщення є:
згода наймача, членів його сім'ї і
наймодавця, та відповідність розміру
жилої площі, щодо якої укладається
окремий договір найму, нормативам,
відповідність умов жилого приміщення
вимогам ст. 63 ЖК. При розподілі жилого
приміщення за вимогою члена сім'ї
наймача, йому може бути виділено
ізольоване жиле приміщення, розміром
меншим за жилу площу, що припадає на
нього. Однак поділ не може бути
допущений, коли це призведе до штучного
погіршення житлових умов позивача і
викличе необхідність постановки його
на облік, як такого, що потребує
поліпшення житлових умов. Ця умова
позивачем не виконана, а тому в
задоволенні позовних вимог, просить
відмовити.

Вислухавши сторони, представника 3-ї
особи, вивчивши письмові матеріали
справи, судом встановлено наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно
до ордеру № 171 серія Н, виданого
відповідачу1- ОСОБА_2, сім,я якої
складається з 4-х чоловік, на підставі
рішення виконкому Інгулецької
районної ради народних депутатів за
№130 від 28.06.1996 року, виділена квартира
АДРЕСА_1 житловою площею 37,63 кв.м
/а.с.12-13,т.1/. Згідно довідки КО МДІС від
30.08.2013 року в спірній квартирі
зареєстровані: позивач
ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач-1
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідач
ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідач-ІІІ
- ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.15,т.1/.

У грудні 2005 року позивач ОСОБА_9 та
відповідач-1-ОСОБА_2 шлюб розірвали
/а.с.16,т.1/.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Інгулецького районного суду
від 22.11.2005 року про вселення позивача
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, Інгулецька
державна виконавча служба
Криворізького міського управління
юстиції 15.02.2013 року здійснила примусове
вселення позивача ОСОБА_9 у спірну
квартиру, та закрила виконавче
провадження /а.с.21,т.1/.

Судом встановлено, що в період часу з
дня набрання вищезазначеним рішенням
законної сили, позивач у спірній
квартирі не проживав, через те, що
Відповідач-1 ОСОБА_2 чинила перешкоди,
щодо користування спірною квартирою,
що підтверджується рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21.12.2011 року/а.с.16,т.1/. Також
судом встановлено, та не оспорюється
сторонами, що після примусового
вселення в спірну квартиру, позивач
ОСОБА_9 в спірній квартирі не проживає,
комунальні платежі не сплачує.

Відповідно до особового рахунку
№2134 квартира за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 63,40 кв.м, не
приватизована, складається з 3-х кімнат
житловою площею 37,63 кв.м, в квартирі на
час розгляду справи зареєстровані:
наймач ОСОБА_2(Відповідач-1), ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1(позивач), ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_3 (Відповідач ІІ) та
ОСОБА_9(Відповідач ІІІ)/а.с.119,т.1/.

Відповідно до плану-схеми спірної
квартири, виданої відповідачем КП ЖЕО
№20, спірна квартира складається з 3-х
жилих кімнат житловою площею 37,2 кв.м:
кімната -2- житловою площею 12,4 кв.м., яка
має вихід на лоджію площею 3 кв.м,
кімната-5 житловою площею 7,5 кв.м, яка
відповідно до схеми має вихід на балкон
(лоджію) площею 1,5 кв.м., та кімната 6-
житловою площею 17,3 кв.м, а також кухні-7-
площею 8,8 кв.м, туалетної кімнати-3-
площею 1,0м, ванної кімнати -7 площею 2,6
кв.м, та кладовки -8, площею 0,5 кв.м
/а.с.179,т.1/.

Відповідно до актів обстеження від
11.02.2014 року, квартира за адресою:
АДРЕСА_1, має вихід на лоджію площею 1,5
кв.м із кімнати житловою площею 17,3 кв.м,
та вихід на лоджію (балкон) площею 3 кв.м.
з кімнати житловою площею 12, 4 кв.м.
Вихід на лоджію з кімнати житловою
площею 7,5 кв.м фактично відсутній,
перепланування квартири не
проводилось /а.с.9-12,т.2/.

Такими чином, в судовому засіданні
встановлено, що житлова площа спірної
квартири, в різних наданих суду
документах зазначена по різному- 37,63
кв.м, та 37,2 кв.м. Ці суперечності в
судовому засіданні усунути не вдалося,
так як сторони інтересу до цього
питання не проявляли.

Виходячи з розміру житлової площі
спірної квартири, на кожного з
зареєстрованих в ній осіб приходиться:
в першому випадку-9,4 кв.м (37,63 кв.м : 4
чол.), та в другому випадку- 9,3 ( 37,2 кв.м :
4).

Таким чином, в разі виділення позивачу
кімнати житловою площею 7,5 кв.м, його
доля в загальній житловій площі значно
зменшиться.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЖК України, член
сім,ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сімї, які
проживають разом з ним, укладання з ним
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає ст.63 цього Кодексу.

Приписами ч.2 ст. 63 ЖК України
визначено, що не можуть бути
самостійним предметом договору найму:
жиле приміщення, яке хоч і є
ізольованим, проте за розміром менше
від встановленого для надання одній
особі (ч.1ст.48 ЖК України). Відповідно до
ч.1 ст.48 ЖК України жиле приміщення
надається громадянам у межах норми
жилої площі,але не менше розміру, який
визначається Кабінетом Міністрів
України і Федерацією професійних
спілок України. Норма жилої площі в
Україні встановлюється в розмірі 13,65
кв.м. Відповідно до Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській PCP",
затверджених постановою РМ України №470
від 11.12.1984 року, розмір жилого
приміщення, що надається за договором
найму державного житлового фонду
надається громадянам у межах 13,65
квадратного метра жилої площі на одну
особу, але не менше рівня середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
даному населеному пункті.

Відповідно до Рішення виконкому
Криворізької міської ради №307 від
24.12.1990 року Про затвердження рівня
забезпечення громадян житловою площею
для визнання їх таким, що потребують
покращення житлових умов рівень
середньої забезпеченості при наданні
житлової площі складає 9 кв.м /а.с.183,т.1/.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року №2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України" роз'яснено,
що в силу ст. 104 ЖК суд вправі
задовольнити вимоги члена сім'ї
наймача про поділ жилого приміщення,
якщо жилу площу, що припадає на нього
(або з урахуванням укладеної угоди про
порядок користування жилим
приміщенням), може бути виділено у
вигляді ізольованого приміщення, яке
складається з однієї або кількох
кімнат, розмір якого не менше
встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за
вимогою члена сім'ї наймача, йому може
бути виділено ізольоване жиле
приміщення, розміром меншим за жилу
площу, що припадає на нього. Однак поділ
не може бути допущений, коли це
призведе до штучного погіршення
житлових умов позивача і викличе
необхідність постановки його на облік,
як такого, що потребує поліпшення.

Таким чином, судом встановлено, що
умовами, при яких допускається зміна
договору найму жилого приміщення є:
згода наймача, членів його сім'ї і
наймодавця, відповідність розміру
жилої площі, щодо якої укладається
окремий договір найму, нормативам,
відповідність умов жилого приміщення
вимогам ст. 63 ЖК України.

Отже, виділення позивачу окремої
кімнати площею 7,5 кв.м, призведе до
штучного погіршення житлових умов
позивача, та викличе необхідність
постановки його на облік, а також
значно погіршить житлові умови
відповідачів, оскільки спірна квартира
перетвориться на комунальну, до того ж
у відповідачів зросте обсяг обовязків,
щодо оплати та утримання спірної
квартири, а невеликий розмір місць
загального користування, туалету,
ванної кімнати, робить не зручним
нормальне користування цими
приміщеннями.

Суд вважає не обґрунтованою вимогу
позивача, щодо зобовязання
відповідачів ІУ-УІІІ відкрити на його
імя особові рахунки по оплаті
комунальних послуг, оскільки
задоволення цієї вимоги можливо при
укладанні з позивачем, окремого
договору найму. Так як окремий договір
найму позивачем не укладено, то
вирішення питання про відкриття чи
розподіл особового рахунку, суд вважає
передчасним.

Між тим, суд не бачить перешкод, щодо
виконання позивачем своїх обовязків
щодо оплати комунальних послуг, при
цьому він має можливість сплачувати ту
суму, яку він вважає необхідною, з
врахуванням інших зареєстрованих у
спірному житлі осіб. При цьому
зберігати квитанції, на підтвердження
своєї участі у оплаті комунальних
послуг.

Таким чином, виділення позивачу
кімнати площею 7,5 кв.м суд вважає
недоцільним, оскільки це призведе до
погіршення житлових умов, як позивача,
який стане особою, що потребує житла,
так і Відповідачів -1,ІІ,ІІ з підстав
зазначених вище. Суд також вважає дуже
проблематичним питання приватизації
окремої кімнати, оскільки інші
мешканці проти приватизації
категорично заперечують.

Суд намагався примирити сторони,
пропонував позивачу, знайти інші шляхи
вирішення спору з Відповідачами ІІ,ІІІ
(синами позивача), але представник
позивача пояснив, що закріплення права
позивача хоч і на незначну частку
спірного житла, є його принциповою
позицією, та позивач не збирається
поступатися своїм правом.

Крім того, задовольнити вимоги
позивача щодо виділення йому в
користування кімнати площею 7,5 кв.м з
лоджією -1,5 кв.м, є неможливим, оскільки
з цієї кімнати виходу на лоджію немає.

Виходячи з вищезазначеного, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Так як в задоволенні позовних вимог
належить відмовити, то судові витрати,
в тому числі і витрати за надання
правової допомоги, відшкодуванню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 48, 50, 63, 64, 65-1, 66, 104,
ст.ст. 56, 79,84,88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні уточнених позовних
вимог ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2,
ОСОБА_10, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20", Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз", Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа", Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
"Дніпрообленерго", Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Екоспецтранс", третя особа у справі,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні відповідачі виконком
Інгулецької районної у місті ради, про
зміну договору найму квартири,
виділення у користування житлового
приміщення та розділення особових
рахунків по оплаті витрат на утримання
квартири, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не
подано, або якщо апеляційну скаргу
подано, то після розгляду справи
апеляційним судом, якщо рішення не
скасовано.

Суддя