АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/657/2014
Головуючий у І інстанції - Мельник А.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
19 вересня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості за кредитним договором
до відповідачів, мотивуючи свої вимоги
тим, що 12 квітня 2006 року між ВАТ
«Родовід Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 28.4/А-098.06.2, згідно з
умовами якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 30 298 доларів США
терміном по 12 квітня 2011 року включно.
Кредитні кошти були надані на купівлю
автомобіля згідно з договором № 513169
купівлі-продажу автомобіля від 11
квітня 2006 року, який в подальшому був
переданий в заставу банку згідно з
договором застави транспортного
засобу №28.4/А-098.06.2 від 12 квітня 2006 року.
Відповідно до п.1.5 кредитного договору
процентна ставка за кредитом
встановлювалась в розмірі 13 % річних.

12 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_4
було укладено договір поруки,
відповідно до пункту 1.1 якого останній
зобов'язується солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним
договором № 28.4/А-098.06.2. від 12 квітня 2006
року. Банком зобов'язання за кредитним
договором виконано, однак,
відповідачем не було повернуто суму
кредиту, не сплачено суму процентів за
користування кредитом та не сплачено
суму нарахованої пені за прострочення
виконання зобов'язань. У зв'язку з чим
позивач просить суд позов
задовольнити, стягнувши з відповідачів
солідарно заборгованість за кредитним
договором, а також 3% річних на підставі
ст. 625 ЦПК України.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 19 вересня 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2
на користь ПАТ «Родовід Банк»
заборгованість в розмірі 14 834,30 доларів
США, з яких сума простроченої
заборгованості по кредиту складає 13
000,93 доларів США, сума простроченої
заборгованості за процентами по
кредиту складає 1 833,37 долари США, та 122
612,22 грн., з яких 112101,84 грн. пені, три
відсотки річних від суми простроченої
кредитної заборгованості 10 510,38 грн. та
судові витрати. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення , яким в задоволенні
позову в частині стягнення пені
відмовити, вказуючи на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт в судовому засіданні
підтримала апеляційну скаргу та
просила її задовольнити, рішення суду
першої інстанції змінити в частині
пені.

Представник банку просив апеляційну
скаргу відхилити , рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

ОСОБА_4 просив рішення суду першої
інстанції відносно нього залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2006
року між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 28.4/А-098.06.2, згідно з
п. п. 1.1, 1.2 якого банк відкрив
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 30 298 доларів США
терміном по 12 квітня 2011 року включно.
Кредитні кошти були надані на купівлю
автомобіля згідно з договором № 513169
купівлі-продажу автомобіля від 11
квітня 2006 року, який в подальшому був
переданий в заставу банку згідно з
договором застави транспортного
засобу №28.4/А-098.06.2 від 12 квітня 2006 року.
Відповідно до п.1.5 кредитного договору
процентна ставка за кредитами
встановлювалась в розмірі 13% річних.

12 квітня 2006 року між банком та ОСОБА_4
було укладено договір поруки,
відповідно до пункту 1.1 якого ОСОБА_4
зобов'язується солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_2за кредитним
договором № 28.4/А-098.06.2. від 12 квітня 2006
року.

Згідно з п. п. 3.1. 3.3 кредитного договору,
боржник зобов'язався, починаючи з
місяця, наступного за звітнім, щомісяця
до 10-го числа (включно) кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитом та
сплачувати банку нараховані проценти
за користування кредитом.

Банк в повному обсязі виконав взяті на
себе зобов'язання згідно з умовами
кредитного договору.

У відповідності до п. 5.2 кредитного
договору у разі недотримання
позичальником умов кредитного
договору, банк має право вимагати його
дострокового розірвання, повернення
одержаного кредиту, сплати нарахованих
процентів, відшкодування збитків,
заподіяних внаслідок невиконання або
неналежного виконання позичальником
умов кредитного договору.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа ( кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (
кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за кредитом
та процентами, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
стягнення такої заборгованості, яка
також не оспорюється позичальником.

Згідно з п. 3.9 кредитного договору
за порушення строків повернення
кредиту чи сплати процентів відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу за
кожний день прострочення пеню у
розмірі подвійної процентної ставки,
встановленої у п. 1.5. кредитного
договору, від суми простроченого
платежу.

Відповідно до ст.. 627 ЦК України
відповідно до ст.. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Стягуючи 112 101 грн 84 коп пені, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що між сторонами
визначено, що пеня стягується в розмірі
26 % або подвійної процентної ставки,
встановленої у п. 1.5. кредитного
договору, від суми простроченого
платежу.

Договір в цій частині не визнаний
недійсним, підстав вважати його
нікчемним також немає.

Розмір пені, стягнутий з
відповідача на користь позивача не
перевищує розмір збитків, відповідач
не зазначила інших обставин, які б мали
істотне значення для зменшення пені.

Тому колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції повно
і всебічно

з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України
, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Печерського районного
суду м.Києва від 19 вересня 2013 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: