У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В.,
Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за заявою
міського комунального підприємства
«Основаніє» про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за житлово-комунальні
послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_5,
який діє від імені міського
комунального підприємства
«Основаніє», на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 24
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 5 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року міське комунальне
підприємства «Основаніє» звернулося
до суду із заявою про видачу судового
наказу про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 5 грудня 2013 року, у прийнятті заяви
міського комунального підприємства
«Основаніє» про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованості за житлово-комунальні
послуги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє
від імені міського комунального
підприємства «Основаніє», просить
скасувати оскаржувані ухвали,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, справу направити
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відмовляючи у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що вимоги про стягнення
заборгованості пред'явленні з
пропуском строку позовної давності,
отже вбачається спір про право.

Однак погодитися із такими
висновками судів неможливо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані послуги,
судовий наказ може бути видано за
наявності відповідних договорів про
надання таких послуг або інших
письмових доказів, що підтверджують
фактичне надання та отримання таких
послуг. Крім того, заявник має додати
документи, що вказують на правильність
і безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

Наявність спору про право (пункт 2
частини третьої статті 100 ЦПК), яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви. Зокрема,
мають враховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором), із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності,
тому така вимога може бути вирішена
лише у позовному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Суди відмовляючи у прийнятті заяви
про видачу судового наказу, виходили з
того, що заявник просив стягнути
заборгованість за період поза межами
строку позовної давності.

Однак дані, які б свідчили, що
боржники заперечували проти стягнення
заборгованості у зв'язку з пропуском
строку позовної давності відсутні.

Ураховуючи наведене, посилання суду
на те, що в цьому випадку існує спір про
право з приводу дотримання строків
позовної давності є необґрунтованим.

Строк позовної давності
застосовується лише в разі відповідної
заяви боржника і при відсутності його
заперечень з цього приводу не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви про видачу судового наказу.

За таких обставин постановлені
ухвали не можуть залишатися в силі й
підлягають скасуванню з підстав,
передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, а
питання про видачу судового наказу
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 342
ЦПК України колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє
від імені міського комунального
підприємства «Основаніє»,
задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 5 грудня 2013
року скасувати, питання про прийняття
заяви міського комунального
підприємства «Основаніє» про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 заборгованості за
житлово-комунальні послуги передати на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов

Судді:О.В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

2

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-54730 св 13

Головуючий в суді першої інстанції:
Артемов Л.Г. Доповідач Наумчук М.І.