Номер провадження № 22-ц/785/1099/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш A.A.,

з участю секретаря
Грубіян Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 29 березня 2012 року, -

встановила:

02.02.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
посилаючись на те, що, відповідно до
укладеного кредитного договору від
31.07.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 1 428,90 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 25.07.2008 року.

В порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого виникла заборгованість в сумі 23 166
(двадцять три тисячі сто шістдесят
шість) гривень 05 копійок, яку банк і
просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 29 березня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
апеляційною скаргою про скасування
оскаржуваного рішення з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2012 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 лютого 2013 року
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 24 жовтня 2012 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне її задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вищезазначеній нормі закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Як вбачаться з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 31
липня 2006 року ОСОБА_2 за договором № ODHORX
08760146 отримав в ПАТ КБ «Приватбанк»
споживчий кредит у розмірі 1 428, 90 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості з кінцевим
терміном повернення 25 липня 2008 року
/а.с.4-6/.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 21.11.2011 року утворилась
заборгованість у розмірі 23 166,05 грн., яка
складається з -1428,90 грн. -
заборгованість за кредитом, 8373,22 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 501,48 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, 11283,11 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1079.34 грн. -
штраф (процентна складова) /а.с.2/.

Згідно Статуту (нова редакція)
Публічного акціонерне товариство
Комерційного Банку «Приватбанк» за
рішенням загальних зборів від 30 квітня
2009 року назву Закритого акціонерного
товариства змінено на Публічне
акціонерне товариство, та воно є
правонаступником всіх його прав та
обов'язків /а.с.11/.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Як передбачено ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконано грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 551 ЦК України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених містом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до ч.1 1 ст. 1050 ЦК України,
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу, а також на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Таким чином, з огляду на наведене
вбачається, що банком виконано усі
умови договору, при цьому ОСОБА_2
ухиляється від виконання кредитного
договору, у зв»язку з чим виникла
заборгованість станом на 21.11.2011 року у
розмірі 23 166,05 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
станом на 22 листопада 2011 року
заборгованість за кредитом становить 23
166, 05 грн. Строк позовної давності
відраховується з 25 липня 2008 року, а тому
звертаючись з позовом 2 лютого 2011 року,
позивач пропустив строк позовної
давності. Заяв про поновлення строку
позовної давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску від
ПАТ КБ «Приватбанк» не надходило.

Колегія суддів не може погодитись з
такою думкою суду першої інстанції та
вважає її помилковою з наступних
підстав.

За положеннями ст. 257 ЦК України позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Стаття 259 ЦК України визначає, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відмовляючи у позові з підстав
пропуску строку позовної давності, суд
першої інстанції не звернув уваги на
положення п. 5.5 умов надання споживчого
кредиту фізичним особам відповідно до
якого за домовленістю сторін при
укладанні договору термін позовної
давності щодо стягнення окремих видів
заборгованості встановлено тривалістю
5 років, а не 3 роки, як це зазначив суд
першої інстанції /а.с.4/.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у
достатньому обсязі не перевірив
вказаних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
наданим доказам не дав належної
правової оцінки в сукупності та їх
взаємному зв»язку, належним чином не
перевірив протиріччя та суперечності
наданих сторонами доказів у справі, та
ухвалив рішення про відмову в
задоволенні позову, у зв'язку з чим
судове рішення підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, підлягають стягненню з ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати
у розмірі 347,56 грн., які складаються з
судового збору, сплаченого банком при
подачі позовної заяви /231,66 грн./ та
судового збору, який сплачений при
подачі апеляційної скарги /115,90 грн./.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2
ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 29 березня 2012 року скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 23 166 (двадцять три тисячі
сто шістдесят шість) гривень 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» судові витрати у розмірі
347,56 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
В.Д.Коротков

А.А.Калараш