Справа № 359/5305/13-ц Головуючий у І
інстанції Саган В.М.Провадження №
22-ц/780/746/14 Доповідач у 2
інстанції КоцюрбаКатегорія 36
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення від права на
спадкування, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о
в и л а:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про усунення її від
права на спадкування після смерті
матері ОСОБА_3, (далі спадкодавець), яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги, позивач обґрунтувала
тим, що вони є дочками померлої і
прийняли спадщину після її смерті. При
цьому, ОСОБА_1 просить усунути
відповідача від права на спадкування,
так як на її думку, ОСОБА_2 ухилялася від
обов'язків з надання допомоги матері,
яка її потребувала та була хворою
людиною, мала необхідність у
сторонньому догляді, а також у
матеріальній і фізичній підтримці.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог. Зазначила, що рішення суду
першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони по справі - позивач та
відповідач с дочками померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3, які, шляхом
подання заяв до нотаріальної контори
прийняли спадщину після її смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухиляється від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво перебував у
безпорадному стані.

За змістом даної норми, факт ухилення
від виконання обов'язків щодо
утримання спадкодавця лише тоді є
підставою для усунення від права на
спадкування, якщо цей факт
встановлений судом. Крім того, ухилення
особи від надання допомоги
спадкодавцеві полягає в умисних діях
чи бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцеві.

Згідно роз'яснень, які викладені в п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 2008 року „Про
судову практику у справах про
спадкування", при встановленні факту
ухилення особи від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця слід
враховувати поведінку особи, розуміння
нею свого обов'язку щодо надання
допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

При цьому, слід виходити з того, що
ухиляння від надання допомоги має
полягати у навмисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку і допомогу спадкодавцю.

Так, ухиляння має бути пов'язане із
винною поведінкою спадкоємця, який
усвідомлював свій обов'язок, мав
можливість його виконувати, але не
вчиняв необхідних дій.

Встановлені в судовому засіданні
обставини свідчать про те, що ОСОБА_2
дійсно на протязі 17 років не
відвідувала матері, але тісно з нею
спілкувалася за допомогою листів, всі
свої документи стосовно права
власності, мати відправила
відповідачу. В жодному листі мати не
просила про допомогу, так як була
забезпеченою, про що свідчить виписка з
особливого рахунку НОМЕР_1 ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_3, з якого
видно, що ОСОБА_3 користувалася
грошовими коштами, які знаходились на
вказаному рахунку.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК
серії КИО-1 №0380088 та висновку лікарів
МСЕК від 08 листопада 2011 року ОСОБА_3
було встановлено першу групу
інвалідності довічно так як вона
страждала загальним захворюванням
опорно-рухового апарату та потребувала
стороннього догляду. Органом місцевого
самоврядування ОСОБА_3 був призначений
соціальний працівник, яка регулярно
відвідувала покійну та надавала їй
допомогу по домашньому господарству,
що підтвердила позивач.

Сама по собі обставина, що відповідач
не бачились з матір»ю протягом
тривалого часу, не може свідчити про
факт умисного ухилення ОСОБА_2 від
надання допомоги матері, так як на
підтвердження такого факту, у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст.
60 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду
належних і допустимих доказів про
вказане.

Не надано нею належних і допустимих
доказів і про те, що лише вона надавала
допомогу та піклувалась про матір, про
те, що ОСОБА_3 потребувала догляду ще й
від відповідача.

Відсутні також дані про те. що сама
ОСОБА_3 зверталась до відповідача за
допомогою по догляду за нею, а вона
відмовилась або ухилилась від надання
такої допомоги.

Наявність самого лише факту потреби
спадкодавцю стороннього догляду через
хворобу не може бути підставою для
задоволення позову оскільки у судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження і ОСОБА_1 не доведено
інших обставин, необхідних для
усунення ОСОБА_2 від спадкування на
підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, а саме -
ухилення спадкоємця (умисні винні дії
або бездіяльність) від надання
допомоги, можливість надання такої
допомоги та потреба спадкодавця в
допомозі саме цього спадкоємця.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Так як Бориспільським міськрайонний
суд Київської області розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює, порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно
відхилити, а рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: