Справа № 344/8729/13-ц
Провадження № 22-ц/779/876/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Мельник О.В.,

з участю: представника
ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представників ОСОБА_4-
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника Управління земельних
відносин - Капусняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи на стороні позивача
без самостійних вимог щодо предмету
спору Івано-Франківська міська рада,
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, Департамент
містобудування та архітектури
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області, відділ
Держземагенства у м. Івано-Франківську,
Управління земельних відносин
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
зобов'язання знести самовільно
побудовану прибудову, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання знести самовільно
побудовану прибудову.

В обгрунтування своїх вимог посилалась
на те, що відповідач є власником кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2 з 2010 року
ОСОБА_2 самовільно, без відповідних
дозволів та не дивлячись на заборону
органів влади та місцевого
самоврядування почала добудовувати до
приміщення кафе одноповерхову споруду.
За самовільне будівництво відповідача
було притягнуто до адміністративної
відповідальності та зобов'язано знести
самовільну прибудову.

Однак відповідач не виконала приписи
та продовжує самовільне будівництво,
чим створює незручності у використанні
її квартири, оскільки така прибудова
розташована під вікнами її квартири, що
розташована на другому поверсі. У
зв'язку з цим, просила зобов'язати
відповідача знести самовільну
прибудову.

Ухвалою суду від 19 вересня 2013 року до
участі у справі у якості третіх осіб на
стороні позивача без самостійних вимог
щодо предмету спору залучено
Івано-Франківську міську раду,
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, Департамент
містобудування та архітектури
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області, відділ
Держземагенства у м. Івано-Франківську,
Управління земельних відносин
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 13 лютого 2014 року позов ОСОБА_4 -
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 знести
одноповерхову прибудову (добудову) до
приміщень кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в дворі
будинку АДРЕСА_2, відновити фасад
даного будинку та відновити
прибудинкову територію в будинку
АДРЕСА_2 за власний кошт.

На дане рішення представник ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу в якій
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, та на порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Зазначає, що на підставі рішення
Івано-Франківської міської ради «Про
затвердження порядку оформлення права
користування частиною земельної
ділянки для прибудови до житлового
будинку, що розміщений на землях
комунальної власності територіальної
громади м. Івано-Франківська» 25.05.2011
року ОСОБА_2 уклала з
Івано-Франківською міською радою
договір особистого сервітуту на
користування ідеальною часткою
земельної ділянки по АДРЕСА_2. На
підставі укладеного договору та згідно
положень ст. 375 ЦК України у неї виникло
право на здійснення добудови.

Крім того, представник ОСОБА_2 звертає
увагу на приписи ч.7 ст. 376 ЦК України,
згідно з якими позов про знесення
самочинного будівництва може
пред'явити відповідний орган державної
влади або орган місцевого
самоврядування у випадку неможливості
проведення відповідної перебудови
самочинного будівництва. Позов про
знесення самочинного будівництва може
бути поданий фізичною особою лише на
підставі ст.391 ЦК України, зокрема у
випадку порушення прав власника майна
користуватися чи розпоряджатися своїм
майном.

Також апелянт зазначає, що вимога про
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можлива лише тоді коли
використано всі передбачені
законодавством заходи щодо реагування
та притягнення винної особи до
відповідальності.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції представник апелянта просив
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив про її задоволення.

Представники позивача ОСОБА_4 доводи
апеляційної скарги не визнали. Рішення
суду першої інстанції вважають
законним та обгрунтованим.

Представник Управління земельних
відносин виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
покладається на рішення суду.

Інші представники третіх осіб, будучи
належно повідомленими про розгляд
справи,до суду не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
представників сторін, дослідивши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_4 є власником
квартири АДРЕСА_1.

На першому поверсі цього ж будинку
розміщене кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
власником якого є відповідач ОСОБА_2

Судом також встановлено, що в 2010 році
ОСОБА_2 самочинно розпочала прибудову
до приміщення кафе за вищевказаною
адресою.

Зазначених обставин не спростовує
жодна із сторін.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
одноповерхова прибудова до приміщення
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснена ОСОБА_2
без відповідних дозволів є самочинним
будівництвом, порушує право позивача у
використанні власної квартири, а тому
суд зобов'язав ОСОБА_2 знести вказану
прибудову.

Однак погодитись з таким висновком
суду колегія суддів Апеляційного суду
Івано-Франківської області не може
виходячи з наступного.

Відповідно до укладеного 25.05.2011 року
договору особистого сервітутного
користування ідеальною часткою
земельної ділянки укладеного між
Івано-Франківською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 власник
надає у строкове платне особисте
сервітутне користування ідеальну
частку земельної ділянки по АДРЕСА_2
строком на 10 років для розміщення
нежитлових приміщень.

В п. 3 рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
25.05.2011 року №310 «про укладення
договорів особистого сервітутного
користування» визначено, що при
переобладнанні приміщень суб'єкти
сервітутного користування зобов'язані
отримати рішення виконавчого комітету
про надання дозволу на розробку
містобудівного обгрунтування
(проведення проектно-пошукових робіт).

Згідно акту та протоколу інспекції
ДАБК в Івано-Франківської області,
жодного вищевказаного дозволу не було
отримано, а відповідним приписом
зобов'язано ОСОБА_2 зупинити виконання
будівельних робіт та зареєструвати
декларацію про початок виконання
будівельних робіт. Також, постановою
№461 від 08.06.2012 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, ОСОБА_2 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності на підставі ст.2 ч.2 п 4
пп2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф у сумі 19 692 грн.

Відповідно до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом,якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_4 звернулася з позовними
вимогами про знесення самовільно
побудованої споруди (прибудови) на
підставі ст. 376 ЦК України

Разом з тим, відповідно до відповідно
до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа відмовляється
його здійснити, таке нерухоме майно за
рішенням суду підлягає знесенню.

Отже, право звернення до суду з позовом
про знесення об'єктів нерухомості на
підставі ст. 376 ЦК України надано
відповідним органам державної влади
або органам місцевого самоврядування,
а не фізичним особам.

Фізичною особою, за наявності
порушення прав власника майна
користуватися чи розпоряджатися своїм
майном, позов про знесення самочинного
будівництва може бути поданий лише на
підставі ст.391 ЦК України.

При цьому відповідно до вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України обов'язок доказування
порушення прав власника у зв'язку з
самочинним будівництвом покладається
на позивача.

Будь-яких об'єктивних доказів того, що
внаслідок здійснення самочинної
прибудови порушено права ОСОБА_4 на
користування чи розпорядження своїм
майном - квартирою АДРЕСА_1 суду не
надано.

За таких обставин, суд першої
інстанції, не переконавшись в тому, що
позивач вірно обрав спосіб захисту
своїх прав, прийшов до невірного
висновку про задоволення позову на
підставі ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

За таких обставин, розглянувши справу в
межах заявленого позову та в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів Апеляційного суду приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції постановлене з порушенням
вимог матеріального права, а тому воно
підлягає до скасування.

На підставі вищенаведеного та ст. 376 ЦК
України, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи на стороні позивача без
самостійних вимог щодо предмету спору
Івано-Франківська міська рада,
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, Департамент
містобудування та архітектури
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Івано-Франківській області, відділ
Держземагенства у м. Івано-Франківську,
Управління земельних відносин
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
зобов'язання знести самовільно
побудовану прибудову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк