Справа № 536/69/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Кременчуцький
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого - судді Клименко
С.М.

за участю секретаря Ляш О.В.

представника позивача ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_2

відповідача - заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
Бороденко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в
приміщенні суду в місті Кременчуці
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії
заступника начальника державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 січня 2014 року звернулася до
суду зі скаргою на дії заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.М. мотивуючи свою скаргу
тим, що 27 грудня 2013 року вона отримала
від Відділу державної виконавчої
служби Кременчуцького районного
управління юстиції чотири постанови:
про відкриття виконавчого провадження
від 24 грудня 2013 року по виконавчому
документу про стягнення боргу в сумі 111
873,45 грн. та про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження по ньому, про відкриття
виконавчого провадження від 24 грудня
2013 року по виконавчому документу про
стягнення боргу в сумі 666,98 грн. та про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 24
грудня 2013 року по ньому, які, вона
вважає, винесені з порушенням Закону
України «Про виконавче провадження»
та порушують її права, оскільки
виконавчі листи були пред'явлені до
виконання, строк пред'явлення яких для
примусового виконання закінчився. Так,
рішення по справі на підставі якого
видані виконавчі листи набрало
чинності 28 вересня 2011 року і тому
виконавчі листи повинні були бути
пред'явлені до виконання в термін з 29
вересня 2011 року по 29 вересня 2012 року, а
були пред'явлені 13 листопада 2012 року.
З зазначених підстав постанови, що
були винесені на виконання
вищевказаних виконавчих листів та
постанови про арешт майна винесені для
забезпечення їх виконання просила
визнати неправомірними та скасувати.

Крім цього вказала, що 02 жовтня 2013
року Кременчуцький районний суд
ухвалив рішення про визнання
виконавчого листа № 2-26/11 від 12 червня
2012 року виданого по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за
кредитними зобов'язаннями таким, що не
підлягає виконанню, тобто саме
виконавчий лист про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 111873 грн.45 коп. з ОСОБА_4 і ОСОБА_1
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» визнано таким, що не підлягає
виконанню, а відповідач маючи про це
інформацію прийняв до виконання
виконавчий документ визнаний судом
таким, що не підлягає до виконання.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 підтримав
скаргу та просив задовольнити з
підстав, зазначених в ній.

Заступник начальника відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції Бороденко В.М. в судовому
засіданні проти задоволення скарги
заперечував. Свої заперечення
обґрунтував тим, що ним 24 грудня 2013 року
на підставі заяви стягувача ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» про повторне
прийняття до виконання виконавчих
листів від 12 червня 2012 року виданих
Кременчуцьким районним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» грошових коштів в
сумі 111873 грн.45 коп. та 666 грн. 98 коп. було
винесено дві постанови про відкриття
виконавчих проваджень та, оскільки
боржник в наданий термін добровільно
не виконала боргових зобов'язань, дві
постанови про накладення арешту на все
майно боржника. При поверненні
стягувачу виконавчих документів
згідно постанови від 01 листопада 2013
року було встановлено термін для
повторного пред'явлення їх до
виконання до 01 листопада 2014 року як
передбачено ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження», який
стягувачем не був порушений, тому його
дії, як державного виконавця, законні і
підстави для задоволення скарги
відсутні.

Третя особа: представник ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується розпискою про
отримання ним судового повідомлення.

Суд, заслухавши пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали та матеріали
справи та надані матеріали виконавчого
провадження, і оцінюючи все в
сукупності, вважає, що заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Кременчуцького районного суду
від 17 травня 2011 року та рішення
апеляційного суду Полтавської області
від 28 вересня 2011 року, які набрали
чинності 28 вересня 2011 року
Кременчуцьким районним судом за
заявою стягувача ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» були видані виконавчі листи 13
листопада 2012 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» грошових коштів в сумі 111873
грн.45 коп. та 666 грн. 98 коп., що
підтверджується постановою про
відкриття провадження заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.М. від 15 листопада 2012 року.
Згідно постанови заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.М. від 01 листопада 2013 року
про повернення виконавчого документу
стягувачу зазначені виконавчі листи
були повернути стягувачу ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» в зв'язку з
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно боржника,
а інше майна у боржника відсутнє та
джерел доходів не встановлено, і що
виконавчий документ може бути повторно
пред'явлений до виконання в строк до 01
листопада 2014 року. Стягувач ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» повторно пред'явив
виконавчі листи про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» грошових коштів в сумі 111873
грн.45 коп. та 666 грн. 98 коп. до державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції та по
яких 24 грудня 2013 року заступником
начальника відділу виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції Бороденко В.М. було винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження та постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
повернення виконавчого документа
стягувачу. Відповідно до п.9 ч.1 якої
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі наявної встановленої
законом заборони щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
якщо у нього відсутнє інше майно чи
кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.
Згідно ч.5 ст.47 згаданої статті
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених
цією статтею, не позбавляє його
права повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Частиною першою статті 22 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що виконавчі документи, а
саме: виконавчі листи, можуть бути
пред'явлені до виконання протягом
року, якщо інше не передбачено
законом, і що строки, зазначені у
частині першій цієї статті,
встановлюються для виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо
судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після
його постановлення.

Встановлені судом обставини справи
та аналіз наведених норм права дають
підстави для висновку, що заступник
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.П. діяв відповідно чинного
законодавства і яких-небудь порушень
закону в його діях не вбачається.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державної виконавця і
права чи свободи боржника не було
порушено, суд постановляє ухвалу про
відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене суд ОСОБА_1 в
задоволенні скарги відмовляє.

Керуючись ст.ст.387, 388 ЦПК України,
суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні
скарги на незаконні дії заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
Бороденко В.М.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги на
протязі п'яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
С. М. Клименко