У Х В А Л А

03 березня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Ігнатюк Б.Ю.

суддів - Панька В.Ф., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Іршавського районного суду від 27 січня
2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Іршавського районного суду від
27 січня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до
завідуючої Іршавської державної
нотаріальної контори Плетньової Л.М.,
Іршавської державної нотаріальної
контори про визнання незаконною
відмови нотаріуса у вчиненні дії та
зобов'язання вчинити дію визнано
неподаною та повернуто позивачу.

ОСОБА_1 оскаржила вказану ухвалу,
порушила питання про її скасування та
направлення справи в суд першої
інстанції для вирішення питання щодо
відкриття провадження по справі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, та порушення норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання апелянтка не
явилась, однак суд вважав за можливе
розглянути справу у її відсутності
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалою судді Іршавського районного
суду від 21 січня 2014 року зазначену
позовну заяву залишено без руху у
зв'язку з тим, що позовна заява не
відповідає вимогам ч. 1 ст.121 ЦПК
України, а саме: не проведено оплату
судового збору та не додано до позовної
заяви постанови завідуючої Іршавської
державної нотаріальної контори
Плетньової Л.М. про відмову у вчиненні
нотаріальної дії; позивачці
запропоновано усунути зазначенні в
ухвалі недоліки на протязі п'яти днів з
дня отримання копії даної ухвали.

27 січня 2014 року ухвалою судді
Іршавського районного суду позовну
заяву визнано неподаною та повернуто
матеріали заявнику з підстав,
передбачених ч.2 ст. 121 ЦПК України,
оскільки, в установлений в ухвалі строк
недоліки позовної заяви не були
усунуті в повному обсязі; крім цього
зазначено, «що зміна предмету позову
позивачем призводить до зміни
юрисдикції розгляду даної справи з
цивільної на адміністративну».

Проте, зазначених висновків суддя суду
першої інстанції дійшов з порушенням
норм процесуального права, які
регулюють питання про залишення заяви
без руху та її повернення.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу у межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

З врахуванням наведеного, право
подавати позов до конкретного
відповідача, обґрунтовувати в позові
свої вимоги та зазначати певні докази
на підтвердження обставин, які вказані
в позові, є право позивача.

Як роз'яснено в п.7 Постанови № 2 Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року «Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» подання доказів можливе на
наступних стадіях цивільного процесу,
тому суд не вправі через неподання
доказів при пред'явленні позову
залишати заяву без руху та повертати
заявнику: вимога про надання постанови
завідуючої Іршавської держнотконтори
суперечить зазначеному роз'ясненню.

Крім цього, статтею 119 ЦПК України
встановлено зазначення доказів, а не їх
надання.

Тому прийняття ухвали від 21 січня 2014 р.
не відповідає вимогам ЦПК України щодо
надання доказів і, відповідно,
оскаржувана ухвала, яка прийнята у
зв'язку з невиконанням ухвали від 21.01.2014
р., не може бути визнана законною.

Відповідно до п.16 постанови № 3
Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» позови
про оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні розглядаються в
порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, висновок суду
першої інстанції про те, що зміна
предмету позову позивачем призводить
до зміни юрисдикції розгляду даної
справи є невірним.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись ст.ст.307, 311, 314 ЦПК України,
судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іршавського районного суду від
27 січня 2014 року по даній справі
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для вирішення питання
щодо відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді :