УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року Калінінський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі:
головуючого судді Мітькова М.В.

при секретарі Пінчук Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Горлівка скаргу ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" на дії державного
виконавця Калінінського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Саліхової
Д.І., -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою
на дії державного виконавця
Калінінського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Саліхової
Д.І., у якій зазначив, що 13 березня 2013
Калінінським районним судом м.
Горлівки Донецької області було
видано виконавчого листа по справі №
2/251/123/13 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" 3%
річних та інфляційних витрат.

14 листопада 2013 року державним
виконавцем Калініського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Саліховою
Д.І. було прийнято постанову ВП № 40727619
про відмову у відкритті виконавчого
провадження за тих підстав, що у
виконавчому листі відсутній
ідентифікаційний номер боржника, не
зазначено номер і серію паспорту
боржника

У скарзі посилається на
необгрунтованість зазначеної
постанови, оскільки виконавчий
документ відповідає чинному
законодавству, а інші відомості щодо
особи боржника, в тому числі його
ідентифікаційний номер, можуть бути
отримані державним виконавцем в ході
виконавчого провадження. Тому просить
вищезазначену постанову скасувати та
зобов'язати державного виконавця
прийняти до провадження вказаний
виконавчий лист.

Представник заявника надала до суду
заяву про розгляд скарги без її участі,
підтримала вимоги, викладені у скарзі,
на задоволені скарги наполягала.

Державний виконавець надала до суду
заяву про про розгляд скарги без її
участі, проти задоволення скарги
заперечувала, посилаючись на її
необґрунтованість.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надавши їм оцінку у сукупності,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити ім'я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім'я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі.

Тобто чинним законодавством не
передбачено обов'язок позивача при
зверненні до суду із позовом зазначати
реєстраційний номер облікової картки
платника податків. Відсутність
зазначених відомостей відповідно до
вимог ст. 121 ЦПК України не є підставою
для залишення без руху та повернення
позову позивачу.

Згідно до ст. 2 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється відповідно
до Конституції України, Цивільного
процесуального Кодексу України та
Закону України "Про міжнародне
приватне право".

Зі змісту виконавчого листа, виданого
13 березня 2013 року Калінінським
районним судом м. Горлівки Донецької
області по справі № 2/251/123/13 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" 3% річних та
інфляційних витрат, що обов'язкові
вимоги чинного законодавства були
дотримані, а саме: у виконавчому листі
зазначено ім'я боржника та його
зареєстроване місце проживання,
зазначено, що РНОК боржника ОСОБА_2
невідомий. Рішення набуло чинності 04
лютого 2013 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території
України.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Крім того належне та своєчасне
виконання рішення суду - є елементом
справедливого судового розгляду,
передбаченого статтею 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" у виконавчому
документі зазначаються повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Таким чином у виконавчому документі
номер і серія паспорту боржника
фізичної особи-громадянина України
зазначається лише в тому випадку, коли
така особа через свої релігійні або
інші переконання відмовилася від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомила про це відповідні
органи державної влади та має відмітку
в паспорті громадянина України.

У державного виконавця на час
винесення оскаржуваної постанови
14.11.2013 року були відсутні об'єктивні
дані про те, що ОСОБА_2 через свої
релігійні або інші переконання
відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомила про це відповідні органи
державної влади та має відмітку в
паспорті громадянина України, а отже і
вимагати зазначення у виконавчому
документі номеру і серії паспорту
ОСОБА_2 державний виконавець не мав
ніяких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець з метою захисту
інтересів стягувача може самостійно
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну. Тобто, у разі не
зазначення індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3
ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець
може самостійно звернутися до
відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Аналіз зазначених норм закону дає
підстави вважати, що не зазначення
реєстраційного номеру облікової
картки платника податків, якщо вони не
відомі суду, не є підставою для відмови
у прийнятті до провадження виконавчого
документа, враховуючи, що він містить
інші відомості, які ідентифікують
боржника, а саме: прізвище, ім`я та
по-батькові, зареєстроване місце його
проживання. Посилання державного
виконавця на положення ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження", як
на підставу для відмови у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку з
невідповідністю виконавчого документа
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" не можна
визнати обгрунтованим, і таке
посилання є формальним, оскільки
виконавчий лист містить основні його
реквізити, передбачені чинним
законодавством, дату видачі рішення
стягувачу, дату набрання рішенням
законної сили та строк пред'явлення
виконавчого листа до виконання,
рішення суду та виконавчий лист
підписані суддею, скріплені гербовою
печаткою.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність
неправомірними і зобов'язує
державного виконавця або іншу посадову
особу державної виконавчої служби
задовольнити вимогу заявника та
усунути порушення або іншим шляхом
поновлює його порушені права чи
свободи.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку, що приймаючи
оскаржувану постанову від 14.11.2013 року
державний виконавець безпідставно
відмовив у відкритті виконавчого
провадження та прийнятті до виконання
виконавчого документу, дії державного
виконавця щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження по виконанню
вищезазначеного рішення суду є
незаконними, оспорювану постанову
необхідно визнати неправомірною та
скасувати, зобов'язавши державного
виконавця прийняти виконавчий
документ до виконання та відкрити
виконавче провадження.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 14, 208-210, 383-389 ЦПК України, ст. ст. 11,
82 Закону України "Про виконавче
провадження", -

У Х В А Л И В:

Скаргу ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" на
дії державного виконавця
Калінінського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Саліхової
Д.І. задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Калінінського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Іванової
Олени Сергіївни щодо винесення
постанови ВП № 40727619 про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
14.11.2013 року незаконними.

Скасувати постанову ВП № 40727619
державного виконавця Калінінського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області Саліхової
Д.І. про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 14.11.2013
року.

Зобов'язати державного виконавця
Калінінського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції у
Донецькій області Саліхову Д.І.
прийняти до виконання виконавчий лист,
виданий 13 березня 2013 року Калінінським
районним судом м. Горлівки Донецької
області по справі № 2/251/123/13 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ДТЕК
Донецькобленерго" 3% річних та
інфляційних витрат.

Калінінському відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції відповідно до ст.389 ЦПК України
про виконання цієї ухвали повідомити
суд і заявника не пізніше ніж у
місячний строк з дня одержання копії
ухвали суду

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в
п`ятиденний строк з дня проголошення
ухвали.

Суддя:
Мітьков М.В.