Справа № 348/1691/13-ц
Провадження № 22-ц/779/316/2014
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І. І. І.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Васильковського
В.М.

за участю секретаря: Бойчука Л.М.

сторін: представників відповідачки
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представників
позивачки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Парищенської сільської ради
Надвірнянського району
Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про
визнання рішення Парищенської
сільської ради Надвірнянського району
Івано-Франківської області від 28.10.2000
року "Про передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам сіл
Парище та Лісна Тарновиця" незаконним
та Державного акту на право приватної
власності на землю ІY-ІФ №001456, виданого
ОСОБА_2, недійсним, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
рішення Надвірнянського районного
суду від 20 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

11.06.2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що рішенням Парищенської сільської
ради від 22.01.2006 року "Про передачу у
власність земельної ділянки", їй
передано у власність земельну ділянку
№1 площею 0,2500 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в АДРЕСА_1 за рахунок
земель житлової та громадської
забудови, та земельну ділянку
АДРЕСА_1, площею 0,2799 га для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення.
15.05.2007 року їй було видано державні акти
на право власності на вищезазначені
ділянки. Рішенням Парищенської
сільської ради від 28.04.2000 року "Про
передачу в приватну власність
земельних ділянок громадянам сіл
Парище та Лісна Велесниця" передано у
приватну власність земельні ділянки
громадянам сіл Парище та Лісна
Велесниця, згідно виготовлених
державних актів, в тому числі і
відповідачці ОСОБА_2 передано у
приватну власність земельні ділянки
для обслуговування будівель та ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,6363 га. В 2000 році останній було
видано державний акт на право
власності на цю земельну ділянку, який
виготовлений з порушенням
законодавства. Земельна ділянка площею
0,2500 га згідно картографічних
матеріалів частково накладається на
земельну ділянку позивачки. Про
рішення Парищенської сільської ради
від 28.04.2000 року позивачка дізналась
тільки 29.05.2013 року, тому пропустила
строк звернення до суду з поважних
причин.

Просила задовольнити позов і визнати
рішення Х сесії Парищенської сільської
ради Надвірнянського району від 28.04.2000
року в частині передачі земельної
ділянки у приватну власність ОСОБА_8
незаконним , та державний акт на право
приватної власності на землю, виданий
ОСОБА_2 площею 0,6363 га для
обслуговування будівель та ведення
особистого підсобного господарства -
недійсним.

Рішенням Надвірнянського районного
суду від 20.12.2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Вважає висновок суду про те, що
позивачка не пропустила строк
звернення до суду, є помилковим. Також
вважає, що ОСОБА_5 не мала права
подавати цей позов, оскільки станом на
06.06.2013 року (день подачі позовної заяви),
рішенням Надвірнянського районного
суду від 22.05.2013 року було визнано
незаконним рішення сесії Парищанської
сільської ради від 22.01.2006 року в частині
передачі у власність позивачці ОСОБА_5
земельної ділянки площею 0,2799 га, по
АДРЕСА_1, і державний акт на право
власності на цю земельну ділянку був
визнаний недійсним. І саме на цій
ділянці, на думку позивачки,
відповідачка захопила частину її
земельної ділянки.

Зазначає, що висновок суду про те, що
частково накладається земельна
ділянка одна на одну, суперечить акту
встановлення меж земельної ділянки від
27.11.2013 року, який був складений комісією
сільської ради з участю сторін. В
даному акті чітко зазначено, що при
виході на місце порушень зі сторони
ОСОБА_2 не виявлено. Це протиріччя в
судовому засіданні не усунуто.

Вказала, що суд, визначаючи державний
акт на право власності, який був
виданий відповідачці, а зареєстрований
на ОСОБА_9, зобов'язаний був залучити до
участі в справі останнього, оскільки
суд фактично скасував державну
реєстрацію державного акту ОСОБА_9, чим
позбавив останнього права без його
участі у справі.

Просила скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що рішенням ХХІІ сесії
Парищенської сільської ради
Надвірнянського району
Івано-Франківської області від 22.01.2006
року "Про передачу у власність
земельної ділянки" передано ОСОБА_5 у
власність земельну ділянку №1 площею
0,25 га для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_1, за рахунок земель
житлової та громадської забудови, та
земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,2799 га
для ведення особистого селянського
господарства за рахунок земель
сільськогосподарського призначення. У
зв'язку з цим позивачці було видано
Державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Рішенням Х сесії Парищенської
сільської ради Надвірнянського району
від 28.10.2000 року "Про передачу у приватну
власність земельних ділянок
громадянам сіл Парище та Лісна
Тарновиця" ОСОБА_2 було передано у
приватну власність земельні ділянки
площею 0,6363 га, та було видано Державний
акт на право приватної власності на
землю, який виготовлений з порушенням
чинного земельного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
земельна ділянка площею 0,25 га, що
знаходиться по АДРЕСА_3, яка зазначена у
Державному акті ОСОБА_2, згідно
картографічних матеріалів частково
накладається на земельну ділянку
ОСОБА_10 Даний факт визнали в судовому
засіданні сторони.

Згідно ст.ст. 125, 126, 158 ЗК України, право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної
реєстрації, а право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що передача
земельної ділянки відповідачці
відбувалась з порушенням вимог чинного
земельного законодавства, та визнав
рішення Парищенської сільської ради
Надвірнянського району від 28.10.2000 року
"Про передачу у приватну власність
земельних ділянок громадянам сіл
Парище та Лісна Тарновиця" - незаконним,
а Державний акт на право приватної
власності на землю, виданий ОСОБА_2 -
недійсним.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного
суду від 20 грудня 2013 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Вакарук

В.М. Васильковський