У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Володимирецької районної державної
нотаріальної контори, ОСОБА_4, третя
особа - Довговільська сільська рада
Володимирецького району Рівненської
області про внесення змін до свідоцтва
про право на спадщину, за касаційною
скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах
ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду
Рівненської області від 08 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка
ОСОБА_6 Після її смерті залишилось
спадкове майно - земельна ділянка для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 5,40 га, що знаходиться у с.
Городище-Пустоварівка Володарського
району Київської області. На дане
спадкове майно Володимирецькою
державною нотаріальною конторою
оформлено свідоцтво про право на
спадщину за законом на користь
відповідача - ОСОБА_4, який, як
чоловік померлої, є спадкоємцем першої
черги за законом. Позивач повідомляв
відповідача та нотаріальну контору, що
на дане спадкове майно ОСОБА_6 склала
заповіт, де вказала його єдиним
спадкоємцем цього майна. Однак,
всупереч цьому було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом. Як
спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 є
таким, що спадщину прийняв, оскільки
проживав зі спадкодавицею однією
сім'єю на час її смерті, що
стверджується довідкою сільської ради.
У зв'язку з цим позивач просив суд
внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину.

Рішенням Володимирецького районного
суду від 27 травня 2013 року позов ОСОБА_3
задоволено. Зобов'язано Володимирецьку
районну державну нотаріальну контору
внести зміни до свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого
Володимирецькою державною
нотаріальною конторою, спадкоємцю
ОСОБА_4 на спадкове майно ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом видачі
нових свідоцтв про право на спадщину,
змінивши цілу частку спадкового майна,
що успадкував ОСОБА_4 як спадщину за
законом, на Ѕ частку як обов'язкову
частку у спадщині та видавши ОСОБА_3,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на спадкове майно - Ѕ частку
земельної ділянки площею 5,40 га, яка
розташована за адресою: с.
Городище-Пустоварівка Володарського
району Київської області та належала
померлій ОСОБА_6 на підставі державного
акту на право власності на земельну
серія КВ № 050507.

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 08 жовтня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до заповіту ОСОБА_6 заповіла ОСОБА_3
земельну частку, яка належала їй на
праві особистої власності. Крім того,
на час смерті ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_3
однією сім'єю і вони були зареєстровані
у АДРЕСА_2.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що у матеріалах справи є два заповіти,
складені ОСОБА_6, де ОСОБА_3 вказаний
єдиним спадкоємцем земельної ділянки,
що успадковується, вказані заповіти
зареєстровані після смерті ОСОБА_6,
тому є нікчемними. Позивач на час
відкриття спадщини проживав та був
зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1.

Такий висновок апеляційного суду не у
повній мірі відповідає вимогам закону
та не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону
України «Про нотаріат» про всі
нотаріальні дії, вчинені нотаріусами
або посадовими особами органів
місцевого самоврядування, робиться
запис у реєстрах для реєстрації
нотаріальних дій після того, як
нотаріус зробить посвідчувальний
напис на документі або підпише
документ, що ним видається.

Кожна нотаріальна дія реєструється під
окремим порядковим номером. Номер, під
яким нотаріальна дія зареєстрована,
зазначається на документі, що
видається нотаріусом, чи в
посвідчувальному написі.

Згідно з ст. 56 зазначеного закону
нотаріуси або посадові особи, які
вчиняють нотаріальні дії, посвідчують
заповіти дієздатних громадян, складені
відповідно до вимог законодавства
України і особисто подані ними
нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії, а також
забезпечують державну реєстрацію
заповітів у Спадковому реєстрі
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
заповітів і спадкових договорів у
Спадковому реєстрі» від 11 травня 2011
року № 492 державній реєстрації у
Спадковому реєстрі підлягають
заповіти і спадкові договори,
посвідчені нотаріусами, консульськими
установами України, посадовими та
службовими особами, що зазначені в
статтях 1251 і 1252 Цивільного кодексу
України, ст. 37 та ч. 1 ст. 40 Закону
України "Про нотаріат", а також зміни до
них, скасування заповітів та
розірвання спадкових договорів

У п. 14 цієї Постанови зазначено, що
реєстратор здійснює державну
реєстрацію посвідчених заповітів і
спадкових договорів, а також змін до
них, скасування заповітів та
розірвання спадкових договорів у
Спадковому реєстрі у день вчинення
відповідної нотаріальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що є
два примірники заповіту, складеного
ОСОБА_6, в яких ОСОБА_3 вказаний
єдиним спадкоємцем земельної ділянки,
що успадковується (а. с. 7, 45).

Зокрема у примірнику № 2 заповіту від 15
лютого 2012 року зазначено, що ОСОБА_6
проживає у АДРЕСА_2 Цей заповіт
посвідчено секретарем Довговільської
сільської Ради 15 лютого 2012 року та
зареєстровано у реєстрі сільської Ради
під № 8 (а. с. 7).

У примірнику № 1 заповіту від 15 лютого
2012 року зазначено, що ОСОБА_6, проживає у
АДРЕСА_1. Цей заповіт також посвідчений
секретарем Довговільської сільської
Ради, але 15 березня 2012 року та
зареєстровано у реєстрі сільської Ради
під № 8 (а. с. 45).

Згідно витягу про реєстрацію у
Спадковому реєстрі зареєстровано
заповіт ОСОБА_6, який посвідчений
Довговільською сільською Радою 13
березня 2012 року. Цей заповіт
зареєстрований у Спадковому реєстрі
о 16 год. 22 хв. 19 листопада 2012 року,
після смерті спадкодавця (ІНФОРМАЦІЯ_1)
(а. с. 10, 46).

Таким чином заповіт на користь ОСОБА_3
був посвідчений секретарем сільської
ради та зареєстрований у Спадковому
реєстрі.

Однак апеляційний суд, дійшовши
висновку, що заповіт на користь ОСОБА_3
містить недоліки щодо його форми та був
зареєстрований з порушенням
вищевказаних норм матеріального права,
не у повній мірі визначився з тим, чи є
зазначені недоліки підставою вважати
такий заповіт нікчемним, чи є
підставами для його оспорювання у
відповідності до ч. 2 ст. 1257 ЦК України.

За таких обставин відмова у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 з
тієї підстави, що складений ОСОБА_6 на
його користь заповіт є нікчемним, не
відповідає вимогам закону.

Оскільки рішення апеляційного суду у
справі ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи, таке
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської
області від 08 жовтня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

В.А. Черненко