АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/322/14
І інстанції Постол В.С.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 27 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному
О.О.розглянувши в режимі
відеоконференції у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах
ОСОБА_6 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
11 листопада 2013 року в цивільній справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом,
посилаючись на те, що 09 грудня 2008 року
між ним та відповідачем був укладений
договір позики, відповідно до якого
остання отримала 11600 доларів США та
зобов'язалась до 20.08.2009 року повернути,
про що була нею складена розписка. В
зв'язку з невиконанням взятих на себе
зобов'язань, позивач просив стягнути на
свою користь 91036,80 грн. - основної
заборгованості, пеню в розмірі 14110,70
грн., інфляційне збільшення 18116,32 грн. та
3 % річних в сумі 7275,88 грн., а всього 130539,70
грн.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 11 листопада 2013
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, три відсотки річних від
простроченої суми в розмірі 116429 грн.,
судові витрати в сумі 1164,29 грн., а разом
117593,29 грн. В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову,
оскільки договору позики між сторонами
взагалі не існувало і гроші
відповідачці по розписці від 09.12.2008
року не передавались. Апелянт просить
взяти до уваги, що дана розписка
фігурує в іншій справі та є
підтвердженням взятого на себе
обов'язку ОСОБА_6 відшкодувати
зазначену в ній суму в зв'язку з
недостачею.

Письмових заперечень на апеляційну
скаргу не надходило.

В ході апеляційного розгляду
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу та пояснив, що між
ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 існували правові
відносини, які є предметом розгляду
іншої справи за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, ОСОБА_9 про стягнення боргу на
підставі тієї ж розписки.

Позивач та його представник апеляційну
скаргу не визнали, просили її відхилити
та залишити рішення суду без змін, при
цьому не заперечували, що представлена
розписка, як підстава даного позову про
стягнення заборгованості за договором
позики, є предметом розгляду іншої
справи про стягнення боргу за
договором поставки.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність між сторонами укладеного
договору позики та стягнув
заборгованість за цим договором.

Разом з тим, погодитись з таким
висновком не можна.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно висновків Верховного Суду
України, викладених в постановах,
ухвалених за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК
України: досліджуючи боргові розписки
чи договори позики, суди повинні
виявляти справжню правову природу
укладеного договору незалежно від
найменування документа, наданого для
підтвердження позовних вимог і,
залежно від установлених результатів
робити відповідні правові висновки
(постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 18
вересня 2013 року у справі №6-63цс13).

З матеріалів справи вбачається, що
звертаючись за захистом свого
порушеного права, позивач посилався на
укладення договору позики із ОСОБА_6, що
підтвердив копією її розписки від
09.12.2008 року щодо позики у ОСОБА_7 11600
доларів США, з обов'язком повернути
20.08.2009 року (а.с.5).

В ході апеляційного розгляду
встановлено, що згідно рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 20 лютого 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 про
стягнення боргу, рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
11 лютого 2013 року скасовано і ухвалено
нове, яким позов задоволено частково та
стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
91036,80 грн. за умовами тієї ж розписки від
09.12.2008 року, на яку, як на підставу
позову, посилається ОСОБА_7 в даній
справі.

Так, вказаним рішенням апеляційного
суду, яке є чинним, встановлено, що між
ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_6 існували
цивільно-правові відносини, які
регулюються цивільним
законодавством, зокрема ст. 712 ЦК
України.

Внаслідок недобросовісного виконання
ОСОБА_6 своїх зобов'язань за договором
поставки, щодо належного обліку та
оплати поставленого за договором
поставки товару, виникла
заборгованість за весь час дії
договору в розмірі 84800грн. (2006 рік -
18000грн., 2007 рік - 30000грн., 2008 рік - 36800грн ).

09.12.2008 року між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_7,
позивачем, укладений, з дотриманням
вимог ст.ст. 512 - 514 ЦК України, договір
про відступлення права вимоги, за
умовами якого ФОП ОСОБА_8 передала
ОСОБА_7 належне їй право вимоги
відшкодування шкоди, заподіяної
неналежним виконанням договору
поставки, з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 В той же
день боржники були повідомлені про
заміну кредитора, та домовились з
новим кредитором про заміну боргу
борговим зобов'язанням.

На виконання вказаної домовленості
09.12.2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9 передали
ОСОБА_7 розписки в яких
зобов'язалися повернути позивачу
борг до 20.08.2009 року по 11600 доларів
кожна, зазначивши, що зайняли ці кошти
у ОСОБА_7 Проте вказані розписки
написані відповідачами з метою
повернення боргу за договором
поставки, а не у зв'язку з укладанням
договору позики. Грошові кошти за
розписками не передавались.

Отже, чинним рішенням суду встановлено,
що розписка ОСОБА_6, на яку позивач
посилається, як на підставу позову у
даній справі, є підтвердженням новації
боргу за договором поставки, гроші за
цією розпискою ОСОБА_6 не отримувала.

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 61 ЦПК України,
згідно якої обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи,
судова колегія дійшла висновку, що
договір позики між сторонами не
укладався і позовні вимоги про
стягнення заборгованості за цим
договором задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з ухваленням нового
про відмову у задоволенні позовних
вимог з підстав заявленого позову.

На підставі вимог ст. 1046 ЦК України,
керуючись ст.ст. 61, 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6,- задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 11 листопада 2013
року,- скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості,-
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено протягом
двадцяти днів шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: