АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/8038/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження № 22ц/774/264/к/14
Доповідач - Соколан Н. О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача Слюсарчука
Юрія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Орджонікідзевський залізорудний
комбінат» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 03
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства «Орджонікідзевський
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної грошової у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(надалі - ПАТ «ОГЗК») про відшкодування
моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням
здоров'я, завданого внаслідок
професійного захворювання під час
роботи на підприємстві відповідача, і
просив стягнути з ПАТ «ОГЗК» на свою
користь моральну шкоду в розмірі 229000
грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«ОГЗК» на користь позивача 32000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з відповідача на користь
держави 229,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ "ОГЗК" ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим. Суд не встановив факт
спричинення позивачу моральної шкоди,
не перевірив наявність винних дій
відповідача; не взяв до уваги, що
позивача було попереджено про
наявність таких факторів на його
робочому місці, і позивач погодився
працювати в таких умовах; не було
проведено медико-соціальної
експертизи для встановлення факту
отримання позивачем моральної шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_2 просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та заявлених вимог, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ОГЗК»
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 тривалий
час працював у шкідливих умовах праці
на підприємстві відповідача, внаслідок
чого отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 09.09.2008 року (а.с. 20)
йому було первинно встановлено 40%
втрати професійної працездатності.

При наступному переогляді 17.06.2013 року
позивачу встановлено 60 % втрати
професійної працездатності та визнано
його інвалідом третьої групи.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 01.07.2008 року (а.с.16-19) встановлено, що
причиною виникнення хронічного
професійного захворювання позивача є
тривалий час роботи ОСОБА_4 в умовах дії
шкідливих факторів - пилу та важкої
праці, що перевищують встановлені
норми, під час роботи позивача на
підприємстві відповідача -
Чкалівському кар'єрі ПАТ «ОГЗК».
Зазначений акт є дійсним, його не
оскаржено у встановленому законом
порядку. Тому доводи апеляційної
скарги відповідача про незаконність
стягнення моральної шкоди на користь
позивача та відсутність доказів вини
відповідача є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні і підтверджується
матеріалами справи. Позивач переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача моральної
шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р. відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку саме на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
09.09.2008 року встановлено стійку втрату
професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахуванням роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили. Суд врахував
ступінь фізичних і моральних страждань
позивача, їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, а
також конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає, що рішення суду
необхідно залишити без зміни, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Орджонікідзевський
гірничо-збагачувальний комбінат» -
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:

Судді: