Справа № 196/56/14-ц
№ провадження 2/196/202/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Царичанський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої - судді
Гудим О.М.

при секретарі -
Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4, про звернення стягнення на
предмет застави шляхом визнання права
власності на майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в справі звернувся із
даним позовом, посилаючись на наступні
обставини:

- 28 лютого 2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за участю та за загодою ОСОБА_4
уклали договір займу, про що підписали
розписки на суму по 25000 грн. кожний, на
загальну суму 50000 грн., які
зобов'язалися повернути 31 грудня 2013
року;

- на підтвердження обов'язків
ОСОБА_2 передав в якості застави 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_3, що
належала позичальнику на підставі
договору на продаж житлового будинку
від 22 лютого 1992 року;

- на підтвердження обов'язків
ОСОБА_3 передала в якості застави 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_3, що
належала позичальнику на підставі
реєстрового надпису на документи у
справах приватної власності Бюро
технічної інвентаризації
Царичанського ВОЖКГ і записаного 25
лютого 2000 року в реєстрову книгу №3 за
реєстровим №814;

- у розписці сторони зазначили, що
в разі порушення строків повернення
суми позики, позивач (позикодавець) має
право звернутись до суду з вимогами про
звернення стягнення на житловий
будинок з господарськими спорудами та
будівлями;

- у визначений строк відповідачі суму
позики не повернули.

Посилаючись на вище викладене та
керуючись ст.ст. 16, 526, 590, 610, 625 ЦК
України, позивач просив у позовній
заяві в рахунок погашення
заборгованості за договором займу від
28 лютого 20123 року у розмірі 50 000
(п'ятдесят тисяч) гривень, звернути
стягнення на предмет застави та
визнати за ним право власності на
житловий будинок АДРЕСА_3.

У судове засідання позивач не
з'явився, надіславши заяву з проханням
розглянути дану справу у його
відсутність, заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання
також не з'явилися, надіславши заяви з
проханням про розгляд справи у їх
відсутність, факт отримання грошей 28
лютого 2013 року під заставу майна
підтверджують, просили винести судове
рішення в даній справі відповідно до
вимог законодавства.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, надіславши до суду заяву з
проханням провести розгляд справи у її
відсутність, не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Суд, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст.
60 ЦПК України).

Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України
визначено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

В даному випадку у судовому
засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61
ЦПК України встановлено наступне.

28 лютого 2013 року відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позичили для
особистих потреб у позивача в даній
справі ОСОБА_1 в присутності свідка
ОСОБА_4 (третьої особи в даній праві) по
25000 грн. кожний, на загальну суму 50000
грн., які зобов'язувалися повернути в
строк до 31 грудня 2013 року, що
підтверджується письмовими розписками
від 28 лютого 2013 року (а.с.11, 12).

На підтвердження обов'язків
ОСОБА_2 передав в якості застави 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_3, що
належав позичальнику на підставі
договору на продаж житлового будинку
від 22 лютого 1992 року (а.с.13).

На підтвердження обов'язків
ОСОБА_3 передала в якості застави 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_3, що
належав позичальнику на підставі
реєстрового надпису на документи у
справах приватної власності Бюро
технічної інвентаризації
Царичанського ВОЖКГ і записаного 25
лютого 2000 року в реєстрову книгу №3 за
реєстровим №814 на рішенні
Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 03 лютого
1995 року (а.с.14-16).

У розписці сторонами було
зазначено, що позичальники
відповідають перед позикодавцем
майном, що виступає в якості застави, а
також, що в разі порушення строків
повернення суми позики, позикодавець
має право звернутись до суду з вимогами
про звернення стягнення на вище
вказане майно.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.
20 Закону України «Про заставу»).
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом, або
договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону
України «Про заставу»).

Нормами ст. 610 ЦК України
встановлено, що зобов'язання
вважається порушеним у випадку або
повного його невиконання або
неналежного виконання, тобто виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
одним із способів захисту судом
цивільних прав та інтересів є
примусове виконання зобов'язання в
натурі. Примусове виконання
зобов'язання в натурі - це спосіб
захисту, який випливає з загального
принципу повного і належного виконання
зобов'язання та полягає в зобов'язанні
здійснити дію, або утриматися від її
здійснення, незалежно від застосування
до боржника інших заходів впливу.

У відповідності до ст. 590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду.

Відповідачами заявлені позовні вимоги
визнані у повному обсязі, тобто визнані
всі ті обставини, на які позивач
посилається на обґрунтування
заявлених позовних вимог.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку про те, що маються законні
підстави для винесення судового
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про
звернення стягнення на предмет застави
шляхом визнання права власності на
майно, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
уродженцем с.Преображенка
Царичанського району
Дніпропетровської області, мешканцем
АДРЕСА_1, право власності на житловий
будинок АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до районного суду протягом 10
днів з дня проголошення, а особами, які
не були присутні у судовому засіданні -
в той же строк з дня отримання ними
копії рішення.

Головуюча:
О.М.ГУДИМ