Справа № 346/7768/13-ц
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
у складі: головуючої - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Коломиї
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
міської ради Івано-Франківської
області про тлумачення змісту заповіту
, визнання права власності на спадкове
Позивач звернулась до суду з даним
позовом, котрого підтримала в судовому
засідання та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_4
року в м. Коломия померла ОСОБА_3 та
після її смерті відкрилася спадщина за
заповітом укладеним в її, позивачки та
ОСОБА_4, ОСОБА_5, користь.
Вказує позивач, що прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_3, однак нотаріус
ОСОБА_2 міського нотаріального округу
відмовила їй, позивачці, у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом по причині нечіткості його
змісту, що потребує необхідності його
тлумачення в судовому порядку. Про
вказане нотаріус видала їй роз"яснення.
Крім того, вона з'ясувала, що в
спадкодавці відсутній належний
правовстановлюючий документ, яким
підтверджується її право власності на
майно, що є перешкодою для видачі їй
свідоцтва про право на спадщину за
вищевказаним заповітом.
Просить суд постановити рішення, яким
витлумачити зміст заповіту, складеного
19 травня 2011 року ОСОБА_3, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим номером 1166, а саме, що ОСОБА_3
заповіла належну їй на праві власності
квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а
також визнати за нею, ОСОБА_1, право
власності па спадкове майно після
смерті ОСОБА_3 - на квартиру за АДРЕСА_1.
Представник відповідача ОСОБА_2
міської ради Івано-Франківської
області в судове засідання не з'явився,
про день і час розгляду справи
повідомлений належно, причини неявки
суду не повідомив, письмових
заперечень проти позову не подав і від
відповідача не надійшло заяви про
розгляд справи за його відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Вислухавши пояснення позивача,
проаналізувавши досліджені у судовому
засіданні матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення, з
Судом встановлено, що 19 травня 2011 року
ОСОБА_3 склала заповіт, який
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_2 міського нотаріального округу
ОСОБА_6 за реєстровим номером 1166.(а.с.6)
В тексті вказаного заповіту
викладено, що " належну на праві
особистої приватної власності частку
житлового будинку з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1
заповідаю в рівних частках гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Грошові
заощадження, які знаходяться в філії
Ощадного банку міста Коломия
Івано-Франківської області заповідаю -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3".
Оскільки в тексті даного заповіту не
вказано, яку саме належну їй частку
(розмір) в будинку ОСОБА_3 заповідає
вищевказаним особам, а на квартиру
АДРЕСА_1 у заповідачки відсутній
правовстановлюючий документ, тому
такий текст заповіту є нечітким і
розпорядження заповідача викликають
незрозумілості, що стало підставою для
відмови нотаріуса у видачі позивачу
свідоцтва про право на спадщину за
Згідно ст. 213 ЦК України на вимогу
однієї сторін суд може постановити
рішення про тлумачення змісту
правочину і при тлумаченні змісту
правочину береться до уваги однакове
для всього змісту правочину значення
слів і понять, а також загальноприйняте
у відповідній сфері відносин значення
термінів. Якщо буквальне значення слів
і понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів не дає змоги з"ясувати зміст
окремих частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін. Згідно із ч.4
ст. 213 ЦК України якщо за правилами,
встановленими ч.3 ст. 213 ЦК України,
немає можливості визначити справжню
волю особи, яка вчинила правочин, до
уваги беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Підтвердженням тієї обставини, що
ОСОБА_3 виражаючи свою волю в заповіті,
заповіла позивачу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 є наступні
докази.

Згідно пункту 4 рішення виконавчого
комітету ОСОБА_2 міської ради за № 338
від 18.09.1991 року " Про взяття на облік
громадян, які бажають придбати
незаселені квартири та продаж житлових
будинків та квартир" виконком продав
ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1. У вказаному
пункті також зазначено, що будинок
двоповерховий, цегельний
трьохквартирний, квартира АДРЕСА_1
складається з трьох жилих кімнат жилою
площею 43. 8 кв.м. загальною площею 63 кв.м,
що становить 52/ 100 частин будинку (а.с.8)

Вказаним пунктом рішення
міськвиконкому за квартирою АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного рішення
міськвиконкому 03.10.1991 року між ОСОБА_7
і представником міськвиконкому
укладений договір купівлі-продажу,
посвідчений державним нотаріусом
ОСОБА_2 міської державної нотаріальної
контори за реєстровим номером Д-1228.

У відповідності з вказаним договором
купівлі-продажу в ОСОБА_2 МБТІ
зареєстровано право власності за
ОСОБА_7 на 52/100 частини вищевказаного
будинку. Однак, у вищевказаному
договорі і в реєстрації права
власності не вказано, що ОСОБА_7
належить квартира АДРЕСА_1, яка
становить 52/100 частини будинку

Оскільки право власності за ОСОБА_7
зареєстровано в ОСОБА_2 МБТІ на 52/100
частини будинку, тому у всіх наступних
правовстановлюючих документах
об'єктом права власності є не квартира,
а частка ( 52/100) в будинку.

Після смерті ОСОБА_7 його спадкоємцям
за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_8 31.05.1994 року
державним нотаріусом ОСОБА_2 міської
державної нотаріальної контори видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом в рівних частках на майно
померлою - на 52/100 частин житлового
будинку за АДРЕСА_1.(а.с.9)

Після смерті ОСОБА_8 її спадкоємцю
ОСОБА_3 08 грудня 2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_2 міського
нотаріального округу ОСОБА_6 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на майно спадкодавиці - 26/100
частин житлового будинку за
АДРЕСА_1.(а.с.10)

В ОСОБА_2 мБТІ на підставі
вищевказаних свідоцтв про право па
спадщину зареєстровано право
власності за ОСОБА_3 на 52/100 частин
будинку за АДРЕСА_1. Вказане
стверджується випискою з
інвентаризаційних матеріалів ОСОБА_2
МБТ за № 47994 від 10 жовтня 2013 року. .(а.с.11)

У вказаній виписці також вказано, що
33/100 будинку зареєстровано на праві
власності за ОСОБА_9 згідно договору
купівлі-продажу від 05 квітня 1991 року, а
15/100 частини будинку була приватизована
в 2004 році та зареєстровано як окремий
об"єкт - квартиру АДРЕСА_2.

Законом України "Про приватизацію
державною житлового фонду" передбачено
приватизація саме квартир, а не часток
будинку.

, тому приватизація квартири АДРЕСА_2,
яка становила 15/100 частин будинку та її
реєстрація проведені у відповідності
до вимог чинного законодавства.

Ознайомившись з вищевказаними
документами, судом встановлено, що при
укладенні у 1991 році договорів
купівлі-продажу ОСОБА_7 квартири
АДРЕСА_1, а ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_3
були зазначені продані частки з
будинку, без зазначення № квартир.
ОСОБА_7, ОСОБА_9 були основними
квартиронаймачами квартир будинку, а
не часток будинку, з ними були укладені
договори найму квартир будинку.
Вказані помилки виникли по тій причині,
що станом на 1991 рік продаж квартир
державного житлового фонду був новелою
законодавства і лише з введенням в дію
ЗУ «Про приватизацію державного
житлового фонду » і підзаконним йому
нормативних актів дане питання було
чітко врегульовано на законодавчому
рівні. Після приватизації квартири
АДРЕСА_2 і відокремлення її в окремий
об"єкт, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, ОСОБА_3
залишилися співвласниками сумарно
лише 85/100 частин будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Коломия ОСОБА_3
померла, про що відділом ДРАЦС по м.
Коломия РС ОСОБА_2 міськрайонного
управління юстиції зроблений актовий
запис за № 40.(а.с.7)

Після смерті ОСОБА_3 згідно вимог ст.
1233 ЦК України відкрилася спадщина за
вищевказаним заповітом, складеним
ОСОБА_3 19 травня 2011 року.

Позивач ОСОБА_1 згідно вимог ст.. 1270
ЦК України прийняла спадщину після
смерті ОСОБА_3, оскільки 19 травня 2011
року (в шестимісячний строк після її
смерті) подала до приватного нотаріуса
ОСОБА_10 заяву про прийняття спадщини,
що стверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі.(а.с.12)

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 подали до нотаріуса
ОСОБА_10 заяви про відмову від
спадщини.(а.с.14,15)

Оскільки на день смерті ОСОБА_3 їй
належала на праві власності квартира
АДРЕСА_1, то після смерті ОСОБА_3 позивач
успадкувала дану квартиру.

Згідно звіту в стислій формі № AY 131101-002
про оцінку майна оціночна вартість
об'єкта оцінки для цілей оподаткування
складає 189714 грн., оціночна вартість
частки (52/100) , що належить ОСОБА_3
складає 98 651,28 грн.(а.с.19)

Отже, суд прийшов до переконання, що
слід витлумачити зміст заповіту,
складеного 19 травня 2011 року ОСОБА_3 і
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_2 міського нотаріального округу
ОСОБА_6 за реєстровим номером 1166, та
визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_3 , а саме на квартиру за
АДРЕСА_1 і позов задовольнити.

На підставі ст.ст. 213,1233,1256,1270 ЦПК
України, та керуючись ст., ст. 214-216, 218,
226, 228,232,233 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Витлумачити зміст заповіту,
складеного 19 травня 2011 року ОСОБА_3 і
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_2 міського нотаріального округу
ОСОБА_6 за реєстровим номером 1166, а саме,
що ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 в рівних
частках ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності па спадкове майно - квартиру
за АДРЕСА_1, що залишились після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в
м. Коломия Івано-Франківської області.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення встановлюється з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається позивачем протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Коломийський
міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Беркещук Б. Б.