У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника за довіреністю
ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 23 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Чернівецької
області від 04 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,

в с т а н о в и в :

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 23
жовтня 2013 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у
твердій грошовій сумі у розмірі по 370
грн на кожну дитину щомісячно, до
досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів в межах платежів за один
місяць починаючи з 11 вересня 2013 року
присуджено допустити до негайного
виконання.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 04 грудня
2013 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
відхилено, рішення Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 23 жовтня 2013 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій і ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог або направити справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про задоволення позовних
вимог, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог, виходячи з
конкретних обставин справи, на
підставі наданих сторонами доказів та
з дотриманням норм процесуального
права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_3 на
рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 23 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Чернівецької області від 04 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
Л.М. Мазур