Справа № 733/1999/13-ц Провадження №
22-ц/795/120/2014 Головуючий у I інстанції
-Карапиш Т. В. Доповідач - Бойко О.
В.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБойко
О.В.суддів:Висоцької Н.В., Шитченко
Н.В.при секретарі:Зіньковець О.О.за
участю:сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 26 листопада
2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про поділ спільного майна та
визнання права власності на частину
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 26 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про поділ спільного майна та
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями та спорудами, позовні вимоги
ОСОБА_6 задоволено частково.

Поділено спільно нажите майно подружжя
та визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителем АДРЕСА_1, право власності на 1/3
частину житлового будинку з надвірними
будівлями, розміщеного в АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних ОСОБА_6
відмовлено.

Визнано за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованою в АДРЕСА_1, жителькою
АДРЕСА_2 право власності на 2/3 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями, розміщеного в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
звернулася з апеляційною скаргою. В
апеляційній скарзі просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
відмовити ОСОБА_6 у позові про поділ
спільного майна та визнання права
власності.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відповідно до договору
купівлі-продажу житлового будинку від
26 липня 2005 року, апелянт придбала
житловий будинок з надвірними
господарськими будівлями, що
розташований по АДРЕСА_1. Дане
домоволодіння ОСОБА_5 придбала за
особисті кошти. В п. 12 зазначеного
договору зазначено, що правочин
здійснено за згодою чоловіка ОСОБА_6.

Також апелянт посилається на п.4
Постанови Пленуму ВСУ «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» від 04.10.1991
року, відповідно до якого члени сім'ї
власника жилого будинку, що брали
участь у будівництві підсобних
будівель (літньої кухні, сараю тощо) і
підсобних приміщень або коли їх
затрати на ремонт жилого будинку
перевищували покладений на них ст.156 ЖК
України обов'язок, вправі вимагати не
визнання права власності на будинок, а
відшкодування своїх затрат на
будівництво. У даному випадку затрати
на ремонт домоволодіння не були
істотними, а тому не було підстав для
застосування ст.62 Сімейного кодексу
України.

Посилається на те, що експертиза
проведена з порушенням законодавства,
а саме: експерт невірно здійснив
розрахунок вартості домоволодіння під
час його придбання та вартість, що
становить на момент проведення
експертизи. Все це призвело до
заниження вартості при його придбанні
та завищилось на момент проведення
експертизи.

Зазначає, що на її утриманні залишилось
двоє неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні відповідачка
підтримала апеляційну скаргу, просили
її задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що вартість житлового будинку з
надвірними будівлями та спорудами за
час спільного проживання подружжя
істотно збільшилась, а тому
домоволодіння, розміщене в АДРЕСА_1, є
спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 А також з того, що позивач у ході
судового засідання наголосив та
просив задовольнити його позовні
вимоги частково та визнати за ним право
власності на 1/3 частину житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами, розміщеного в АДРЕСА_1, так
як разом з відповідачкою проживає двоє
неповнолітніх дітей: син від першого
шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та їх
спільна донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 12 грудня 2003 року
по червень 2013 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, який на
підставі рішення Ічнянського
районного суду Чернігівської області
від 17 червня 2013 року було розірвано
(а.с.5).

Від шлюбу мають одну спільну дитину -
доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Відповідно до договору
купівлі-продажу 26 липня 2005 року ОСОБА_5
придбала за особисті кошти житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами, розміщений в АДРЕСА_1, що не
заперечував позивач (а.с.6). Даний
договір купівлі-продажу
зареєстрований в КП «Ічнянське бюро
технічної інвентаризації » (а.с.33).

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № С-308
від 11 листопада 2013 року вартість
спірного домоволодіння на час
придбання за витратним підходом
становила 37119 (тридцять сім тисяч сто
дев'ятнадцять) гривень. Вартість даного
будинку після проведення всіх
будівельних робіт становить 165099 (сто
шістдесят п'ять тисяч дев'яносто
дев'ять) гривень. Дійсна ринкова
вартість житлового будинку з
надвірними будівлями визначена
порівняльним підходом та становить 98313
(дев'яносто вісім тисяч триста
тринадцять) гривень 90 копійок. В
частковому співвідношенні вартість
домоволодіння істотно збільшилась за
рахунок проведених будівельних робіт.
При ринковій вартості житлового
будинку з надвірними будівлями та
спорудами - 98131,90 гривень на
сьогоднішній день і вартості виконаних
будівельних робіт - 69876 гривень
часткове співвідношення буде
становити 71/100 часток (а.с.44-53).

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11 майно, яке належало одному
з подружжя, може бути віднесено до
спільної сумісної власності з тих
підстав, якщо за час шлюбу його
цінність істотно збільшилась
внаслідок трудових або грошових затрат
другого з подружжя чи їх обох.

Виходячи з викладеного вище, вартість
домоволодіння, розміщеного в АДРЕСА_1,
істотно збільшилась, а тому воно є
спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Відповідно до ст. 71 ч. 1 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності, частка майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму
ВСУ «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року № 11 при вирішенні спору про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
суд згідно з ч. 2, 3 ст. 70 СК України може
відступити від засади рівності часток
подружжя, враховуючи обставини, що
мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги стосовно
посилань апелянта на п.4 Постанови
Пленуму ВСУ «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року,
спростовуються висновком судової
експертизи (а.с.44-66). Не надано суду
жодного доказу і стосовно того, що
експертиза проведена з порушенням
вимог діючого законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильність
висновків суду першої інстанції та не
дають підстав для скасування вірного
по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду
Чернігівської області від 26 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: