Номер провадження: 22-ц/785/1300/14
Номер справи місцевого суду: 522/2754/13
Головуючий у першій інстанції Бондарь
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на
рішення Приморського районного суду
м.Одеси від 23 травня 2013року по справі за
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

встановила:

05 лютого 2012р. представник ПАТ «Дельта
Банк» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в обґрунтування якого
послався на те, що 17 квітня 2008р. між
АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ
«УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 0, згідно з
умовами якого Банк надав позичальнику
12000 доларів США з розрахунку 13,5 % річних
на строк з 17 квітня 2008р. по 17 лютого 2014р.
У якості забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_3 17 квітня 2008р. був укладений
іпотечний договір, згідно якого
предметом іпотеки є нерухоме майно:
трьохкімнатна квартира за адресою:
АДРЕСА_1.

08 грудня 2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» був укладений
договір купівлі-продажу прав вимог за
кредитами. Оскільки позичальник
належним чином не виконує умови
кредитного договору, то станом на 16
січня 2013р. виникла заборгованість у
сумі 137370грн.81коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом в сумі
83125грн. 68коп. та заборгованості за
відсотками в сумі 54245грн.13коп.

На підставі наведеного, представник
банку просив суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі
137370грн.81коп.;

- в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором звернути
стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_3,
а саме нерухоме майно - трьохкімнатна
квартира, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета
іпотеки на публічних торгах у межах
процедури виконавчого провадження;

- стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3
на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий
збір у розмірі 1373грн.81коп. (а.с.3-6).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 травня 2013р. у задоволені
позову Банку відмовлено (а.с.108-110).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»
ставиться питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового про
задоволення заявлених Банком вимог в
повному обсязі, з посиланням на те, що
судом були порушені норми
матеріального та процесуального права
(а.с.116-119).

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши
пояснення представника Банку,
заперечення адвоката ОСОБА_4 в
інтересах відповідача ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, з
оглядом на наступне.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог банку, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не довів
права вимоги за кредитним договором
та забезпечувальним договором іпотеки
замість АТ «УкрСиббанк».

Проте з таким висновком суду першої
інстанції повністю погодитися не
можна, оскільки суд дійшов такого
висновку передчасно, не встановивши
наявність чи відсутність обставин, на
які вказував позивач.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

17 квітня 2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 0, згідно з умовами якого Банк
надав позичальнику на споживчі потреби
12000 доларів США під 13,5 % річних на строк
з 17 квітня 2008р. по 17 лютого 2014р. (а.с.7-15,16).

На забезпечення виконання зобов'язань
за цим кредитним договором, між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_3 17 квітня 2008р.
був укладений іпотечний договір, за
умовами якого іпотекодавець передала в
іпотеку банку належну їй на праві
власності трьохкімнатну квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.21-24).

08 грудня 2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та
ПАТ «Дельта Банк» був укладений
договір купівлі-продажу прав вимог за
кредитами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок, в
тому числі, й передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

За положенням ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 517 ЦК України первісний
кредитор у зобов'язанні повинен
передати новому кредиторові документи,
які засвідчують права, що передаються,
та інформацію, яка є важливою для їх
здійснення. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст.
60, ч. 1 ст. 179 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 64 ЦПК України письмові
докази, як правило, подаються в
оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

Однак у матеріалах справи відсутні
відповідні клопотання від
відповідачів та вимога суду про
надання позивачем оригіналів
письмових доказів щодо переходу права
вимоги до позивача як нового кредитора.
Відсутні також докази, які
спростовують або ставлять під сумнів
право звернення позивача з таким
позовом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Висновок суду першої інстанції про
відсутність у ПАТ «Дельта Банк» права
вимоги за вказаним позовом, враховуючи
відсутність в договорі купівлі-продажу
прав вимоги інформації щодо конкретних
прав, які передаються і без вивчення
документів, які засвідчують такі права
є припущенням, що у відповідності до ч. 4
ст. 60 ЦПК України є неприпустимим.

Суд першої інстанції вказав, що
критично ставиться до копії акту
приймання-передачі від 09 лютого 2012року
кредитної справи ОСОБА_2, оскільки не
підтверджені повноваження осіб, які
завірили ці копії, та вказаний акт не
може підтверджувати певні права та
обов'язки сторін за кредитним
договором, а є лише формальним
засвідченням дій осіб.

Судова колегія, не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції, так як згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК
України належність доказу полягає
безпосередньо у наявності інформації
щодо предмета доказування, а не у
наявності повноважень у особи щодо
посвідчення копії доказу.

Акт приймання-передачі документації по
боржнику ОСОБА_2 свідчить про факт,
який становить юридичну основу у
взаємозв'язку зі ст.ст. 512,517 ЦК України
та є доказом заміни первісного
кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ
«Дельта Банк» у зобов'язані по
кредитному договору за № 0 від 17
квітня 2008р., боржником якого є ОСОБА_2
(а.с.34).

В суді апеляційної інстанції
представник позивача надав
нотаріально засвідчений договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011р. між ПАТ
«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк». В
матеріалах справи знаходиться
розрахунок заборгованості за
договором кредиту відносно
відповідача ОСОБА_2

З урахуванням вищевказаних обставин,
судова колегія приходить до висновку,
що суд першої інстанції в порушенні
ст.512 ЦК України ст. 57, 60 ч.1 ЦПК України
прийшов до помилкового висновку про
ненадання позивачем доказів на
підтвердження права вимоги від ПАТ
«УкрСиббанк» заборгованості за
кредитним договором, та необґрунтовано
з цих підстав відмовив в заявлених
вимогах про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Станом на 16 січня 2013року
заборгованість за кредитом складає
83125грн.68коп, заборгованість за
відсотками - 54245грн.13коп., а всього -
137370грн.81коп., які підлягають стягненню
з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк».
Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України
задоволенню підлягають і вимоги
позивача щодо стягнення понесених ними
судових витрат в сумі 1373грн.81коп.

Разом з тим, судова колегія, вважає, що у
задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки слід відмовити, але ні
з тих підстав, що приведені у рішенні
суду першої інстанції, а з підстав, що
були встановлені судом апеляційної
інстанції.

Представник Банку надав суду
апеляційної інстанції Витяг з Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08 грудня 2011року та
Додаток № 1 (перелік прав вимоги за
кредитами), з якого вбачається, що за
договором застави замість
заставодавця ОСОБА_3 вказана ОСОБА_2,
вказаний ідентифікаційний код
заставодавця, який не належить ОСОБА_3
та дата підписання договору застави
замість 17 квітня 2008року вказана 24
грудня 2007року (а.с.181).

При таких обставинах судова колегія,
вважає, що не може бути визнано право
ПАТ «Дельта Банк» на вимогу про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Крім того, судова колегія, вважає, що з
урахуванням суми боргу за кредитним
договором, яку слід стягнути з ОСОБА_2 в
розмірі 137370грн.81коп., звернення
стягнення на предмет іпотеки у вигляді
трьохкімнатної квартири, є не
співмірним. Так, згідно п.1.2. іпотечного
договору від 17 квітня 2008року ринкова
вартість предмету іпотеки станом на 19
грудня 2007р. становить 624970грн., що є не
співмірним із заборгованістю ОСОБА_2 за
кредитним договором (а.с.21).

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» -
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 23 травня 2013року скасувати в
частині відмови про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 137370грн.81коп.
і судові витрати в сумі 1373грн.81коп.

У задоволені позову ПАТ «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки і судових витрат -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Є.С. Сєвєрова

С.О.Погорєлова