УХВАЛА

іменем україни

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства та державного
підприємства «Вищедубечанське лісове
господарство» до Вишгородської
міської ради та ОСОБА_3 про визнання
незаконним рішення міської ради та
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку та
повернення її у державну власність за
касаційними скаргами Вишгородської
міської ради та ОСОБА_3 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 21 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 10 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року прокурор звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив визнати незаконним та скасувати
пункт 86 рішення Вишгородської міської
ради від 29 грудня 2009 року в частині
передачі земельної ділянки площею 0,12
га у приватну власність ОСОБА_3 для
ведення садівництва у садовому
товаристві «Дніпро-8». Також просив
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0926 га для ведення
садівництва, кадастровий номер
:38:095:0154, виданий на ім'я ОСОБА_3 та
повернути державі в особі
Вишгородської міської ради із
незаконного володіння ОСОБА_3
вищезазначену земельну ділянку.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
під час перевірки було встановлено, що
земельна ділянка передана відповідачу
у власність є земельною ділянкою
лісового фонду, відносить до земель
лісогосподарського призначення,
розташована в кварталі 116
Старосільського лісництва та
перебуває у постійному користуванні
ДП «Вищедубечанське
лісове господарство». Земельна ділянка
з користування не вилучалась і
погоджень на її вилучення немає.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 21 червня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 10 вересня 2013 року, позов
задоволено частково. Визнано
незаконним та скасовано пункт 86
рішення Вишгородської міської ради від
29 грудня 2009 року в частині передачі
земельної ділянки площею 0,12 га у
приватну власність ОСОБА_3 для ведення
садівництва в садовому товаристві
«Дніпро - 8», яке розташоване в
адміністративних межах Вишгородської
міської ради. Визнано недійсним
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0926 га для ведення садівництва,
кадастровий номер :38:095:0154, виданий
на ім'я ОСОБА_3 У решті позову
відмовлено.

У касаційних скаргах Вишгородська
міська рада та ОСОБА_3 просять
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційних скарг, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, з висновками якого
погодився апеляційний суд,
обґрунтовано виходив із того, що спірна
земельна передана у власність
відповідача незаконно, без
попереднього вилучення, без зміни
цільового призначення, що порушує
права власника - держави та інтереси
постійного землекористувача ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Земельні відносини, що виникають при
використанні лісів, як зазначено в
ч. 2 ст. 3 ЗК України, регулюються
цим Кодексом, нормативно-правовими
актами про ліси, якщо вони не
суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЛК України зміна
цільового призначення земельних
лісових ділянок з метою їх
використання в цілях, не пов'язаних з
веденням лісового господарства,
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земельних ділянок у власність або
надання у постійне користування
відповідно до Земельного кодексу
України.

Зміна цільового призначення земельних
лісових ділянок здійснюється за
погодженням з органами виконавчої
влади з питань лісового господарства
та з питань охорони навколишнього
природного середовища Автономної
Республіки Крим, територіальними
органами центральних органів
виконавчої влади з питань лісового
господарства та охорони навколишнього
природного середовища.

Аналогічне положення міститься й у ст.
20 ЗК України.

До одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування (п. 5 Прикінцевих
положень ЛК України).

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 ЗК
України, відповідно до ч. 1 якої
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у
власність або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 149 ЗК України земельні
ділянки, надані у постійне
користування із земель державної та
комунальної власності, можуть
вилучатися для суспільних та інших
потреб, за рішенням органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Судами установлено, що 25 жовтня 2010 року
на підставі рішення Вишгородської
міської ради від 29 грудня 2009 року
ОСОБА_3 отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,0926 га, з кадастровим номером
:38:095:0154, який зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право користування землею договорів
оренди землі 8 жовтня 2010 року за №
484.

Зазначена земельна ділянка є земельною
ділянкою лісового фонду,
відноситься до земель
лісогосподарського призначення,
розташована в кварталі

166 Старосільського лісництва і
перебуває в постійному користуванні
ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство», з постійного
користування не вилучалась, жодних
погоджень на її вилучення ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
не надавало.

Судами також установлено, що
відповідно до матеріалів справи:
листів відділу Держземагенства у
Вишгородському районі Київської
області від 20 лютого 2012 року №
380, 8 та 11 лютого 2012 року № 234 та 243, ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
від 16 та 20 лютого 2012 року № 75 та 76 (а.с.
18-22), а також матеріалів
лісовпорядкування, розробленими та
затвердженими в 1993 році при проведенні
базового лісовпорядкування спірні
земельні ділянки відносяться до земель
лісового фонду.

Крім того встановлено, що відповідно до
матеріалів справи належність спірної
земельної ділянки до земель лісового
фонду підтверджується інформацією з
відділу Держземагенства у
Вишгородському районі від 11 лютого 2013
року (а.с. 13).

Судами також установлено, що спірна
земельна ділянка не перебувала в
користуванні СТ «Дніпро-8», тому вона не
могла бути надана ОСОБА_3, як члену
товариства.

За таких підстав, суди дійшли до
правильного висновку про те, що
Вишгородська міська рада всупереч
вимогам законодавства та без
дотримання процедури припинення права
постійного користування
«Вищедубечанське лісове
господарство», вилучення та зміни
цільового призначення землі,
розпорядилась спірною земельною
ділянкою та безпідставно видала
державний акт на право власності на неї
відповідачу.

Судові рішення в частині позову
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області в інтересах держави в особі
Київського обласного управління
лісового та мисливського господарства
та державного підприємства
«Вищедубечанське лісове господарство»
до Вишгородської міської ради та
ОСОБА_3 про повернення земельної
ділянки у державну власність не
оскаржені та предметом перегляду не
були.

Доводи касаційних скарг та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційні
скарги відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Вишгородської
міської ради та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 21 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 10 вересня 2013 року
в частині позову міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області в інтересах держави
в особі Київського обласного
управління лісового та мисливського
господарства та державного
підприємства «Вищедубечанське лісове
господарство» до Вишгородської
міської ради та ОСОБА_3 про визнання
незаконним рішення міської ради та
недійсним державного акта на право
власності на земельну ділянку -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:О.В.
Закропивний А.О. Лесько М.Є. Червинська
В.А. Черненко