ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Дарницький районний суд
міста Києва у складі головуючого судді
Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Управління
житловими будинками управління
справами Верховної Ради України про
відшкодування збитків та витрат, -

встановив:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до відповідача про
відшкодування збитків та витрат. Свої
вимоги обгрунтовував тим, що у 1999 році
позивач отримав квартиру АДРЕСА_1, в
якій були зареєстровані позивач, його
дружина та її син, у подальшому вказана
квартира була приватизована.

У 2004 році померла дружина позивача
ОСОБА_4, у результаті спадкування її
частка квартири перйшла у рівних
частинах позивачу та відповідачу, тому
вони стали співвласниками квартири по
1/2 частці у кожного. Оскільки в натурі
не можливо було виділити по 1/2 частині
вказаної квартири кожному співласнику,
тому у судовому порядку було визначено
порядок користування квартирою.
Управлінням житловими будинками УС ВР
України 01.02.2010 року проведено поділ
особового рахунку позивача на оплату
комунальних послуг, внаслідок чого
платниками комунальних послуг
квартири АДРЕСА_1 стали позивач
(особовий рахунок НОМЕР_4) та відповідач
(особовий рахунок НОМЕР_3). ОСОБА_2
вважає, що за послуги користування
холодною та гарячою водою та
електроенергією сплачував лише він, а
співвласники квартири мали йому
компенсовувати витрати, оскільки
окреме користування вказаними
послугами неможливо без перебудови
комунікацій, для чого необхідно
вносити зміни до проектної
документації будинку.

Однак, відповідач відмовляється
компенсовувати позивачу витрати за
вказані комунальні послуги, зазначаючи
що вимоги позивача є необґрунтованими
і себе відповідач боржником не вважає.

За три роки, з 15.09.2010 року по 14.09.2013 року у
квартирі АДРЕСА_1 було використано
холодної, гарячої води та
електроенергії на загальну суму 4591 грн.
79 коп. Оскільки у вказаній квартирі
зареєстровано чотири особи, позивач
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь витрати у сумі 1148 грн. (з
розрахунку 4591 грн. 79 коп. : 4 = 1148 грн).

Ухвалою суду (яка занесена до журналу
судового засідання) від 27.01.2014 року, за
власною ініціативою суду залучено до
розгляду справи у якості третьої особи
без самостійних вимог щодо предмета
спору Управління житловими будинками
управління справами Верховної Ради
України.

Позивач у судове засідання не з'явився,
однак подав до суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, просив
позовні вимоги задовольнити, у
судовому засіданні від 27.01.2014 року
надав суду свої пояснення щодо
пред'явлених позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про місце, день і час
розгляду справи повідомлявся належним
чином. У судовому засіданні 27.01.2014 року
надав суду свої пояснення щодо
позовних вимог, проти задоволення
позову заперечував у повному обсязі,
надав суду письмові пояснення у справі
(а.с. 53-54).

Третя особа у справі представника у
судове засідання не направила, хоча про
місце, день і час розгляду справи
повідомлялась належним чином. Разом з
тим, на адресу суду надіслала
клопотання у яких просила суд ухвалити
рішення згідно вимог чинного
законодавства та за відсутності її
представника (а.с. 91, 92).

Суд визнав за можливе продовжити
розгляд справи за відсутності сторін
на підставі наявних у ній даних та
доказів.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки
Форми №3, виданої Управлінням
житловими будинками УС ВР України
14.08.2013 року за №456, у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
власник 1/4 частини квартири), ОСОБА_5
(ІНФОРМАЦІЯ_2, власниця 1/4 частини
квартири), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, дочка),
ОСОБА_3 (власник 1/2 частини квартири).
Згідно вказаної довідки, особистий
рахунок значиться за ОСОБА_2 (а.с.16).

Як вбачається з договору про надання
населенню послуг з холодного та
гарячого водопостачання від 17.05.2002 року
та договору про користування
електричною енергією від 23.05.2009 року,
вказані договори на споживання та
користування укладені із ОСОБА_2
(а.с.5-10).

Як вбачається з низки наданих
квитанцій позивач ОСОБА_2 регулярно
сплачує рахунки за користування
електричною енергією, холодною та
гарячою водою, утримання будинку та
прибудинковою територією, опалення
тощо (а.с.17-41), тоді як з наданих
відповідачем ОСОБА_3 квитанцій,
вбачається що йому Управлінням
житловими будинками УС ВР України за
особовим рахунком НОМЕР_3 нараховує
комунальні послуги у вигляді:
користування холодною та гарячою
водою, опалення, утримання будинку та
прибудинковою територією (а.с.58-72).

З наданих сторонами квитанцій про
сплату комунальних послуг вбачається,
що як позивач так і відповідач
оплачують надані комунальні послуги на
окремі особові рахунки, які виникли при
поділі особового рахунку позивача при
встановленні згідно рішення суду
порядку користування квартирою
АДРЕСА_1.

У той же час доказів самостійної оплати
спожитої електричної енергії за
вказаний вище період відповідачем
ОСОБА_3 суду не надано.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які
мають у приватній власності квартиру,
зобов'язані забезпечувати її
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт.
Відповідно до ст. 177 ЖК України
громадяни зобов'язані забезпечувати
схоронність жилих приміщень, дбайливо
ставитися до санітарно-технічного
обладнання.

Відповідно до п.3 Правил користування
електричною енергією для населення,
наймач зобов'язаний щомісячно
своєчасно вносити плату за за спожиту
електричну енергію.

Відповідно до п.п.19, 20, 21 Правил
користування електричною енергією
споживач зобов'язаний оплачувати
послуги з користування електричної
енергії у строки, встановлені
договором або законом.

За змістом п.48 Правил користування
електричною енергією за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію споживач несе
відповідальність згідно із
законодавством.

Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» і положення підзаконних актів
у сфері житлово-комунальних послуг
покладають на користувачів житла
(власників) обов'язок щомісяця вносити
плату за житлово-комунальні послуги
(теплопостачання, газ, водопостачання,
каналізація тощо) та витрати на
утримання будинку (житла) та
прибудинкової території пропорційно
до займаної площі.

Члени сім'ї наймача, відповідно до ст.64
ЖК України, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до частини 4 статті 319
Цивільного кодексу України власність
зобов'язує.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник
зобов'язаний утримувати майно, що йому
належить, тобто, зобов'язаний нести всі
витрати, пов'язані з утриманням
належного йому майна, зберіганням,
ремонтом, забезпеченням збереження
його властивостей. Власники квартир
зобов'язані забезпечувати утримання,
ремонт, експлуатацію тощо цих об'єктів
за власні кошти.

Згідно з положеннями частини першої
статті 360 ЦК України співвласник
відповідно до своєї частки у праві
спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги частково ґрунтуються на
вимогах закону, обставини справи
частково підтверджені певними
засобами доказування, а тому позовні
вимоги про відшкодування збитків та
витрат підлягають задоволенню у
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 1/4 частини витрат по
оплаті за спожиту електроенергію у
сумі 534 грн. 85 коп. (2139 грн. 41 коп : 4 = 534
грн. 85 коп.)

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Управління житловими будинками УС ВР
України про відшкодування збитків та
витрат - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1;
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) частину витрат за спожиту
електроенергію у сумі 534 грн. 85 коп. та
витрати по сплаті судового збору у сумі
114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня отримання його
копії. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ
В.А. ДУБАС