Справа № 367/5155/13-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/766/14 Доповідач у 2
інстанції ДаценкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Сержанюка А.С.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 20 листопада 2013 року у
справі за позовом прокурора м. Ірпеня
Київської області в інтересах держави
в особі виконавчого комітету
Ірпінської міської ради Київської
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором,

встановила:

У червні 2013 року Прокурор м. Ірпеня
Київської області звернувся до суду із
зазначеним позовом в інтересах держави
в особі виконавчого комітету
Ірпінської міської ради Київської
області, розмір якого збільшив в ході
судового розгляду справи, в якому
посилається на те, що 21.06.2012 року між
виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області та
ОСОБА_1 укладено договір № 163 про
залучення коштів замовників
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь.

Відповідно до п. 1 даного договору його
предметом є участь замовника у
розвитку інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури міста
Ірпінь. Місце розташування об'єкта:
АДРЕСА_1. Цільове призначення об'єкта:
багатоквартирний житловий будинок
загальною площею 883,1 кв. м, квартирною
площею 627,0 кв. м, площею
вбудовано-прибудованих приміщень 156,2
кв. м. (офіси).

Пунктом 2 договору визначено, що
загальна вартість будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1, згідно з
наданим замовником кошторисним
розрахунком складає 3013229,00 грн.
Величина пайової участі (внеску)
замовника у створені
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Ірпеня
розраховується відповідно до Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
Положення про порядок залучення коштів
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь,
затвердженого рішенням сесії
Ірпінської міської ради від 15.11.11 №
1192-21-VI і визначається для
багатоповерхових житлових будинків у
розмірі 4 % від загальної вартості
будівництва; для нежитлових приміщень
у розмірі 10 % від загальної вартості
будівництва. Для даної забудови
величина пайового внеску складає:
житлові приміщення: 2480258,36 грн. х 4% = 99210,33
грн., вбудовано-прибудовані приміщення:
532970,64 грн. х 10% = 53297,06 грн. Загальна сума
пайового внеску - 152507,39 грн.

Згідно п. 2.3 договору відповідно до
квитанцій від 08.09.2011 року № 1292/з44
попередня сплата в рахунок майбутнього
пайового внеску будівництва об'єкту за
вказаною адресою складає 56000 грн.
Залишок коштів, який підлягає до сплати
до місцевого бюджету, відповідно до
розрахунку складає: 152507,39 грн. - 56000 грн. =
96507,39 грн., який здійснюється шляхом
безготівкового перерахування за
графіком згідно додатку 1 до цього
договору, у відповідності до якого
замовник зобов'язувався сплатити по 15000
грн. у червні, липні, серпні, вересні,
жовтні та 21507,39 грн. у листопаді 2012 року.
Однак, відповідач до цього часу сплатив
із вказаної суми лише 15000,00 грн.

Зазначає, що п. 2.5 договору сторони
дійшли згоди, що за порушення строків
сплати пайового внеску стягується
пеня у розмірі 0,1% від нарахованої
суми за кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної суми.

Враховуючи вищевикладене,
заборгованість ОСОБА_1 по договору
пайової участі від 21.06.2012 року № 163
складає 81507,39 грн. - основний борг та
26830,49 грн. - пеня та штраф.

Оскільки відповідач належним чином не
виконав взяті на себе зобов'язання за
вказаним договором, то позивач просив
суд стягнути з ОСОБА_1 на користь
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області
заборгованість по сплаті коштів на
розвиток інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури м. Ірпінь в
сумі 81507,39 грн. - основний борг, 26830,49 грн.
- пеня та штраф.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 20 листопада 2013
року позов задоволено в повному обсязі,
стягнуто з відповідача на користь
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області
заборгованість за договором про
залучення коштів замовників
будівництва об"єктів архітектури на
розвиток інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури м. Ірпінь
від 21.06.2012 року в розмірі 81507,39 грн. та
неустойку в розмірі 26830,49 грн., а всього
стягнуто 108337,88 грн. Також стягнуто з
відповідача на користь держави судовий
збір в розмірі 1083,38 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
неповне з"ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.
Посилається на те, що в договорі
передбачена відповідальність за
порушення зобов'язання, а саме: пеня від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення та штраф у розмірі
відсотку від суми, що класифікується як
подвійна відповідальність одного виду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач порушив взяті на
себе зобов'язання за вказаним
договором.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1. ст. 527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

За правилами ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Встановлено, що 21.06.2012 року між
виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради Київської області та
ОСОБА_1 укладено договір № 163 про
залучення коштів замовників
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь.

Відповідно до п. 1 даного договору його
предметом є участь замовника у
розвитку інженерно-транспортної і
соціальної інфраструктури міста
Ірпінь. Місце розташування об'єкта:
АДРЕСА_1. Цільове призначення об'єкта:
багатоквартирний житловий будинок
загальною площею 883,1 кв. м, квартирною
площею 627,0 кв. м, площею
вбудовано-прибудованих приміщень 156,2
кв. м. (офіси).

Пунктом 2 договору визначено, що
загальна вартість будівництва
житлового будинку по АДРЕСА_1, згідно з
наданим замовником кошторисним
розрахунком складає 3013229,00 грн.
Величина пайової участі (внеску)
замовника у створені
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Ірпеня
розраховується відповідно до Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
Положення про порядок залучення коштів
будівництва об'єктів архітектури, що
здаються в експлуатацію, на розвиток
інженерно-транспортної і соціальної
інфраструктури м. Ірпінь,
затвердженого рішенням сесії
Ірпінської міської ради від 15.11.11 №
1192-21-VI і визначається для
багатоповерхових житлових будинків у
розмірі 4 % від загальної вартості
будівництва; для нежитлових приміщень
у розмірі 10 % від загальної вартості
будівництва. Для даної забудови
величина пайового внеску складає:
житлові приміщення: 2480258,36 грн. х 4% = 99210,33
грн., вбудовано-прибудовані приміщення:
532970,64 грн. х 10% = 53297,06 грн. Загальна сума
пайового внеску - 152507,39 грн.

Згідно п. 2.3 договору відповідно до
квитанцій від 08.09.2011 року № 1292/з44
попередня сплата в рахунок майбутнього
пайового внеску будівництва об'єкту за
вказаною адресою складає 56000 грн.
Залишок коштів, який підлягає до сплати
до місцевого бюджету, відповідно до
розрахунку складає: 152507,39 грн. - 56000 грн. =
96507,39 грн., який здійснюється шляхом
безготівкового перерахування за
графіком згідно додатку 1 до цього
договору, у відповідності до якого
замовник зобов'язувався сплатити по 15000
грн. у червні, липні, серпні, вересні,
жовтні та 21507,39 грн. у листопаді 2012 року.
Однак, відповідач до цього часу сплатив
із вказаної суми лише 15000,00 грн.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що за
порушення строків сплати пайового
внеску стягується пеня у розмірі 0,1%
від нарахованої суми за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної суми.

Судом першої інстанції встановлено, що
заборгованість ОСОБА_1 по
вищевказаному договору від 21.06.2012 року
№ 163 складає 81507,39 грн. - основний борг та
26830,49 грн. - пеня та штраф.

З урахуванням наведеного, оскільки
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання за вказаним договором, то
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що за
порушення строків сплати пайового
внеску в договорі передбачено
стягнення пені за кожний день
прострочення та штрафу у розмірі
відсотку від суми, що класифікується як
подвійна відповідальність одного виду,
не заслуговують на увагу, оскільки у
зв'язку із порушенням відповідачем
зобов'язань за вказаним договором
такий розмір неустойки передбачений
умовами договору і суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
її стягнення в розмірі 26830,49 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 20 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді