Справа № 450/4333/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Гук О.П.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пустомити цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з цивільним
позовом, котрий згодом уточнив, до
відповідача ОСОБА_3, в якому просить
стягнути заборгованість за договором
позики у розмірі 4000 дол. США, що згідно з
офіційним курсом гривні на момент
звернення до суду із позовом становить
39922,00 грн., 600,46 грн. 3% річних, а також
стягнути судовий збір та витрати на
правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.02.2013 року
між сторонами у цій справі було
укладено договір позики, згідно з яким
він позичив відповідачу 2000,00 дол. США,
зі строком повернення до 11.03.2013 року.
26.02.2013 року між ними з відповідачем було
укладено ще один договір позики, згідно
умов якого він позичив відповідачу
грошові кошти в сумі 2000,00 дол. США зі
строком повернення до 18.03.2013 року.

Укладення вказаних договорів позики
підтверджено відповідними розписками.
Наголошує на тому, що всупереч своєму
обов'язку повернути йому суму позики,
відповідач свого зобов'язання не
виконав належним чином, через що він
змушений звернутися до суду із цим
позовом.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 надав пояснення,
аналогічні викладеному, просить позов
задовольнити з підстав, вказаних у
позовній заяві.

У судові засідання призначені на 04.02.2014
року та 28.02.2014 року відповідач не
з'явився, однак подавав через
канцелярію суду клопотання про
відкладення розгляду справи, а в
подальшому в судове засідання
призначене на 26.03.2014 року не з'явився, не
повідомив суд про причини своєї неявки,
хоча про час та місце розгляду справи
був належним чином повідомлений.

Розглянувши матеріали справи та докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.02.2013 року
позивач ОСОБА_2 позичив відповідачу
ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2000,00 дол.
США зі строком їх повернення до 11.03.2013
року, що підтверджено відповідною
розпискою. 26.02.2013 року позивач ОСОБА_2
позичив відповідачу ОСОБА_3 грошові
кошти у розмірі 2000,00 дол. США зі строком
їх повернення до 18.03.2013 року, що
підтверджено відповідною розпискою.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Положеннями ст. 1049 ЦК України
встановлено, що Договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З наведених положень випливає висновок
про те, що договори позики укладені між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, були укладені
належним чином, з дотриманням форми
встановленої для цього договору.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до положень ст. 1049 ч. 1
ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три
відсотки річних від простроченої суми,
якщо інший розмір суми не встановлений
договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи на
момент звернення до суду у відповідача
виникло 251 день прострочення за
договором позики від 11.02.2013 року та 244
дні прострочення за договором позики
від 26.02.2013 року. Не зважаючи на це
позивач просить стягнути з відповідача
3% річних за час прострочення договором
позики від 11.02.2013 року у 232 дні в розмірі
304,83 грн. та за договором позики від
26.02.2013 року у 225 днів в розмірі 295,63 грн.
Беручи до уваги, норми ст. 11 ч.1 ЦПК
України, згідно яких суд розглядає
цивільні справи у межах заявлених
позовних вимог, вимоги про стягнення 3%
річних у розмірі 600,46 грн. є
обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Таким чином заборгованість
відповідача становить 4000,00 дол. США, що
згідно з офіційним курсом іноземної
валюти становить 39922,00 грн., сума
основного боргу та 600,46 грн. три
відсотки річних за невиконання
грошових зобов'язань, а загалом у
розмірі 40520,48 грн.

Положеннями ст. 79 ЦПК України,
встановлено, що до судових витрат
відносяться витрати з оплати судового
збору та витрати на правову допомогу.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки склад та розмір витрат,
пов'язаних з оплатою правової допомоги,
входить до предмету доказування по
справі, сторони повинні подати докази
укладення договору про надання
правової допомоги та докази здійснення
оплати за такою угодою. Не зважаючи на
це суду доказів оплати витрат на
правову допомогу надано не було.

Окрім того, позивачем при уточненні
позовних вимог не було проведено
доплату судового збору в розмірі 6,20
грн., котрі у зв'язку із задоволенням
позовних вимог позивача підлягають
стягненню з відповідача в доход
держави.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 197, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
заборгованість в розмірі 40520,48 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 399,00
гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 6,20
гривень судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Львівської області через
Пустомитівський районний суд
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення або
отримання копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський