Справа № 466/457/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

10 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Єзерського Р.Б.

при секретарі
Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
договором позики,-

в с т а
н о в и в :

23.01.2014 р. ОСОБА_1, звернулась з позовом, в
якому просить суд винести рішення, яким
стягнути з ОСОБА_2, на її користь борг
за договором позики в розмірі 43 210,00
грн., з яких сума основного боргу
становить - 31 960,00 грн., сума штрафу
згідно укладеного договору позики
становить 11 250,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що 10 січня 2013 року
позивач уклала нотаріально завірений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
договір позики із гр. ОСОБА_2, згідно
вказаного договору передала останній
грошові кошти у сумі 4000 доларів США, що
на момент підписання договору
становило згідно курсу НБУ 31960,00 грн. з
умовою їх повернення до 10 червня 2013
року, про що відповідачем було написано
розписку в отриманні коштів. Однак
відповідач відмовляється належним
чином виконувати свої грошові
зобов'язання щодо повернення позики,
ігнорує заяви позивача та всіма
можливими способами ухиляється від
виконання зобов'язань щодо повернення
позики і до теперішнього часу не
виконав своїх зобов'язань, у зв'язку із
чим відповідач змушений звернутися до
суду за захистом своїх прав та
інтересів.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала, зсилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві. Просила
позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, хоча належним чином була
повідомлений про час і місце судового
розгляду справи, заперечень на позовну
заяву відповідачем суду подано не було.
Зі згоди учасників процесу суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на
підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників
цивільного процесу, з'ясувавши дійсні
обставини справи, дослідивши зібрані
по справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

В судовому засіданні було встановлено,
що 10 січня 2013 року було укладено
нотаріально завірений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, договір
позики із гр. ОСОБА_2, згідно вказаного
договору позивач передала, відповідачу
по справі грошові кошти у сумі 4000
доларів США, що на момент підписання
договору становило згідно курсу НБУ
31960,00 грн. з умовою їх повернення до 10
червня 2013 року.

Виходячи із положень ст. ст. 1046-1047 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або
інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку
ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості. При цьому на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства.

Положеннями ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов?язаний повернути позикодавцеві
грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем у
строк та в порядку, що встановлені
договором, а якщо договором не
встановлений строк повернення позики
або цей строк визначений моментом
пред'явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня

пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено

договором.

У відповідності до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Крім цього відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання ним грошового зобов'язання,
при цьому боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання , на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Також встановлено, що згідно договору
позики (п.2.) який долучений до
матеріалів справи, сторона винна в
неповерненні або несвоєчасному
поверненні грошей, як і сторона, винна у
відмові в прийнятті грошей, після
належного повідомлення про це, має
сплатити штраф у сумі 50 (п'ятдесят)
гривень за кожний день прострочки,
проте жодних доказів належного
повідомлення відповідача про вимогу
повернення коштів ОСОБА_1, суду подано
не було. Станом на день звернення до
суду із позовом, відповідач
заборгованості за договором позики не
повернув. Відтак сума заборгованості
останньої перед позивачем складає 31
960,00 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позов є підставним та
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 38, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1048, 1049
ЦК України, суд,

вирішив :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
борг за договором позики в розмірі 31 960
(тридцять одну тисячу дев'ятсот
шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 319 (триста
дев'ятнадцять) грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Шевченківський районний суд м.
Львова шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: Р. Б. Єзерський