У х в а л а

іменем україни

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С.,
Cтупак О.В.,

Коротуна В.М.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Кіровського відділу
Державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра»
про визнання нечинними договорів,
повернення виконавчого листа та
кредитного договору, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4
звернулися до суду із позовом,
обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 грудня
2007 року та 09 січня 2008 року між
ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк «Надра»
(далі - ВАТ КБ «Надра») укладені
кредитні договори, відповідно до яких
банк надав позичальнику у тимчасове
користування грошові кошти у розмірі 49
200 доларів США та 200 тис. доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами між сторонами
були укладені договори застави від 05
грудня 2007 року та від 09 січня 2008 року та
договір іпотеки від 11 січня 2008 року, а
також договори поруки від 09 січня 2008
року та від 09 січня 2008 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 серпня 2010 року
розірвано кредитні договори, укладені
між банком та ОСОБА_3; стягнуто
солідарно з позивачів на користь банку
175 962 доларів США 12 центів,
що згідно з офіційним курсом
Національного банк України (далі - НБУ)
станом на 11 серпня 2010 року становило 1 388
341 грн 13 коп. та 45 141 долар США 70 центів,
що еквівалентно 356 168 грн 01 коп.

Враховуючи вказане, просили визнати
договори застави, іпотеки та поруки
нечинними, а також зняти майно з-під
арешту, накладеного постановою
державного виконавця від 04 квітня 2011
року.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року,
позов було задоволено частково.
Визнано договір застави №
2/1/2007/840-3/849 від 05.12.2007 року, договір
застави №2/1/2008/840-3/912 від 09.01.2008 року та
договір іпотеки від 11.01.2008 року,
посвідчений нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр №
49, які укладені з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2/1/2008/840-К/912 від 09.01.2008 року
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3,
нечинними.

Визнано договір поруки № 2/1/2008/840-П/912/1
від 09.01.2008 року, укладений між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_5 з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2/1/2008/840-К/912 від 09.01.2008 року
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 - нечиннм.

Визнано договір поруки № 2/1/2008/840-П/912/2
від 09.01.2008 року укладений між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_4 з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2/1/2008/840-К/912 від 09.01.2008 року
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 не чинним.
В іншій частині позову було відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 11 грудня
2013 року, рішення суду першої інстанції
було змінено. Визнано припиненими,
тобто такими, що втратили чинність з
23.08.2010 року: договір застави №
2/1/2007/840-3/849 від 05.12.2007 року, договір
застави № 2/1/2008/840-3/912 від 09.01.2008
року та договір іпотеки від
11.01.2008 року, посвідчений нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр №
49, які укладені з метою забезпечення
виконання зобов'язання по кредитному
договору № 2/1/2008/840-К/912
від 09.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3;

- договір поруки № 2/1/2008/840-П/912/1 від
09.01.2008 року укладений між ВАТ КБ «Надра»
та ОСОБА_5 з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2/1/2008/840-К/912 від
09.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3;

- договір поруки № 2/1/2008/840-П/912/2 від
09.01.2008 року, укладений між ВАТ КБ
«Надра» та ОСОБА_4 з метою забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором № 2/1/2008/840-К/912 від
09.01.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Надра»
просить скасувати ухвалені судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції,
з висновком якого частково погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
позовні вимоги знайшли своє часткове
підтвердження, в зв'язку з чим
підлягають частковому задоволенню.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Зазначеним вимогам судові рішення не
відповідають.

Судами встановлено, що 05 грудня 2007 року
між ВАТ КБ «Надра», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ
«Надра»), та ОСОБА_3 укладений
кредитний договір № 2/1/2007/840-К/849, згідно
з яким банк надав позичальнику в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у розмірі 49 200 доларів США на купівлю
вантажного автомобіля. На забезпечення
виконання зобов'язань за договором між
банком та позичальником укладено
договір застави № 2/1/2007/840-3/849 від 05
грудня 2007 року.

09 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_3 укладений кредитний договір №
2/1/2008/840-К/912, відповідно до якого банк
надав позичальнику в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості та платності
грошові кошти у розмірі 200 тис. доларів
США на споживчі цілі. На забезпечення
виконання зобов'язань за договором між
банком та позичальником укладений
договір застави № 2/1/2008/840-3/912
від 09 січня 2008 року та договір іпотеки
від 11 лютого 2008 року. На забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
вказаним договором між банком та
ОСОБА_5 укладений договір поруки
№ 2/1/2008/840-П/912/1 від 09 січня 2008 року,
між банком та ОСОБА_4 - договір поруки №
2/1/2008/840-П/912/2 від 09 січня 2008 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 11 серпня 2010 року
стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» в
особі Кіровоградського регіонального
управління заборгованість за
кредитним договором № 2/1/2008/840-К/912 від 09
січня 2008 року у розмірі 175 962 долари США
12 центів, що згідно з офіційним курсом
НБУ станом на 11 серпня 2010 року
становило 1 388 341 грн 13 коп., а саме:
основний борг ‒? 149 882 доларів США 30
центів (1 182 571 грн 35 коп.);
заборгованість за відсотками - 23 823 12
доларів США 12 центів (187 964 грн 42 коп.);
пеня - 2256 доларів США 70 центів (17 805 грн 36
грн).

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ «Надра» в
особі Кіровоградського регіонального
управління заборгованість за
кредитним договором від 05 грудня 2007
року № 2/1/2007/840-К/849 у
розмірі 45 141 доларів США 70 центів (356 168
грн 01 коп.), а саме: основний борг -
39 216 доларів США 60 центів (309 418 грн 97
коп.); заборгованість за відсотками - 5445
доларів США 20 центів (42 962 грн 63
коп.); пеня - 479 доларів США 90 центів (3786
грн 41 коп.). Стягнуто витрати, пов'язані
з розглядом справи.

Розірвано кредитний договір №
2/1/2008/840-К/912 від 09 січня 2008 року та
кредитний договір № 2/1/2007/840-К/849 від 05
грудня 2007 року, укладені між
ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра».

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 22 грудня 2011 року заяву
ОСОБА_3 про розстрочення виконання
зазначеного рішення задоволено.
Розстрочено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
виконання рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 11
серпня 2010 року з виплатою солідарно
щомісячно на користь ВАТ КБ «Надра» в
особі Кіровоградського регіонального
управління по 1200 доларів США
(відповідно до курсу НБУ на день
здійснення операції) до повного
погашення заборгованості,
встановленої цим рішенням.

Рішення та ухвала суду сторонами в
апеляційному порядку не оскаржувалися.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
оскільки кредитні договори укладені
між ОСОБА_3 та ВАТ «Надра» від 09.01.2008
року та від 05.12.2007 року були розірвані,
то наявні підстави для визнання
договорів іпотеки, застави та поруки
нечинними.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд також
виходив із того, що оскільки кредитні
договори укладені між ОСОБА_3 та ВАТ
«Надра» від 09.01.2008 року та від 05.12.2007
року були розірвані, то наявні підстави
для визнання вищевказаних договорів
припиненими, тобто такими, що втратили
чинність з 23.08.2010 року.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
установлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання
передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України,
зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 17 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК, оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог статей 526, 599 ЦК.

Вирішуючи справу, суди не звернули
уваги на те, що поняття «розірвання
договору» і «припинення
зобов'язання/договору» не є тотожними
через відмінні підстави їх виникнення
та юридичні наслідки, які породжені
цими правовими явищами. Розірвання
договору слід розглядати як один з
видів припинення договору.

Таким чином, у силу зазначених правових
норм, за загальним правилом, розірвання
договору припиняє його дію на майбутнє
та не скасовує сам факт укладення та
дії договору включно до моменту його
розірвання, а також залишає в дії
окремі його умови щодо зобов'язань
сторін, спеціально передбачені для
застосування на випадок порушення
зобов'язань і після розірвання
договору, виходячи з характеру цього
договору, за яким кредитор повністю
виконав умови договору до його
розірвання.

Крім того, із позовної заяви та
уточнень до позовних вимог вбачається,
що позивач просив визнати договори
іпотеки, застави та поруки нечинними.
При цьому, вирішуючи справу, суд
апеляційної інстанції, визнаючи
зазначені договори припиненими, тобто
такими, що втратили чинність з 23.08.2010
року, фактично вийшов за межі заявлених
позовних вимог.

Враховуючи те, що позов, з врахуванням
уточнень до позовних вимог заявлено
про визнання договорів іпотеки,
застави та поруки нечинними, суд
апеляційної інстанції повинен був
розглянути справу в межах заявлених
позовних вимог.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, повністю не
встановлені, судами порушено норми
матеріального та процесуального права,
судові рішення не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості. Зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 16 вересня 2013 року та
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 11
грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Кафідова

Судді: В.С.
Висоцька

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Cтупак