РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2014 року

Дзержинський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого судді: КУПІНОЇ М.А.,

при секретарі: САЄНКО С.Г., ОЛІЙНИК О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє також в інтересах недієздатного
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська міська рада,
Комунальне підприємство
«Жилкомсервіс», Орган опіки та
піклування Дзержинської районної в
місті Харкові ради про поновлення
порушеного права, вселення та
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду 23 липня 2013
року з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті
особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківська
міська рада про поновлення порушеного
права та вселення.

В подальшому декілька разів позивач
змінювала свої позовні вимоги та
остаточно просила поновити її та її
недієздатного сина порушене право
користування житловим приміщенням
АДРЕСА_1, вселити її та її недієздатного
сина ОСОБА_2 до АДРЕСА_1 та стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 10 000
грн..

При цьому посилалася на ті обставини,
що вона є основним наймачем квартири за
АДРЕСА_1, в якій, крім неї,
зареєстровані: ОСОБА_2 - син; ОСОБА_3 -
донька; ОСОБА_4 - зять; ОСОБА_5 - онучка;
ОСОБА_6 - онук.

Квартира складається із чотирьох
кімнат, житловою площею 54,29 кв.м.,
загальна площа квартири 85 кв.м., не
приватизована, відноситься до
державного житлового фонду і
находиться в комунальній власності,
перебуває на балансі КП
«Жилкомсервіс».

Відповідачі та онуки позивача (треті
особи по справі) більше ніж п'ять років
в даній квартирі не проживають,
періодично приїжджають та скоюють з
нею сварки.

З 07.06.2013 року по 12.06.2013 року позивач
знаходилась на лікуванні в Харківській
обласній клінічній психіатричній
лікарні № 3, куди її без згоди помістили
відповідачі.

Після виписки з лікарні 12.06.2013 року і до
теперішнього часу позивач та її
недієздатний син не мають змоги
потрапити до квартири, оскільки замки
на вхідних дверях відповідачами були
замінені, ключі їй надати відповідачі
відмовляються, чим порушують її та її
недієздатного сина права.

Порушенням її прав позивачу було
завдано моральну шкоду, яка полягала у
відсутності у неї доступу до житла,
вона не має доступу до своїх одежі,
речей, документів, грошей. Дана
обставина негативно впливає на її
репутацію, компрометує перед
мешканцями будинку, породжує різного
роду плітки, які викликають у неї тяжкі
душевні хвилювання та душевні
страждання. Такі душевні хвилювання
значно впливають на стан здоров'я,
призводять до загострення хронічних
захворювань, виникнення нових хвороб.

Розмір моральної шкоди позивач
оцінювала в 10 000 грн., які просила
стягнути на її користь солідарно з
відповідачів.

В судовому засіданні позивач та її
представники позов підтримували в
повному обсязі, просили його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, її представник та
відповідач ОСОБА_4 проти позову
заперечували, зазначали, що
неодноразово пропонували позивачу
отримати ключі від спірної квартири,
однак позивач відмовляється від них, у
зв'язку з чим вважали, що її право не
порушене, а відтак немає підстав для
задоволення позову. Просили відмовити
в позові в повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6
заперечували проти позову.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Дзержинської районної в
місті Харкові ради в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, при
винесенні рішення врахувати інтереси
дітей.

Представники третіх осіб Харківської
міської ради та Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, причин неявки суду не
повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін по
справі, їх представників, вивчивши
матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що ОСОБА_1 є основним
наймачем квартири за АДРЕСА_1, в якій,
крім неї, зареєстровані: ОСОБА_2 - син;
ОСОБА_3 - донька; ОСОБА_4 - зять; ОСОБА_5 -
онучка; ОСОБА_6 - онук (а.с. 7, 10).

З 07.06.2013 року по 12.06.2013 року позивач
знаходилась на лікуванні в Харківській
обласній клінічній психіатричній
лікарні № 3 (а.с. 13).

Після виписки з лікарні 12.06.2013 року
ОСОБА_1 та її недієздатний син ОСОБА_2 не
змогли потрапити до квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

В процесі розгляду справи судом
встановлено, що під час перебування
позивача ОСОБА_1 в лікарні з 07.06.2013 року
по 12.06.2013 року відповідачами був
замінений секрет в замку вхідної двері
квартири АДРЕСА_1 (ця обставина
визнавалась протягом всього часу
розгляду справи відповідачами ОСОБА_3
та ОСОБА_4).

Позивач ОСОБА_1 та її недієздатний син
ОСОБА_2, опікуном якого вона є, не змогли
потрапити до квартири через такі дії
відповідачів.

Цей факт підтверджується
неодноразовими зверненнями позивача
до органів міліції (а.с. 16-23),
показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Так, в судовому засіданні 05 грудня 2013
року був допитаний свідок ОСОБА_13, яка
дала показання суду, що позивач ОСОБА_1
на даний час в спірній квартирі не
проживає, оскільки 12.06.2013 року вона не
змогла потрапити до неї через те, що
відповідачі змінили замки на вхідних
дверях. Де на даний час мешкає позивач
та її недієздатний син, свідкові
невідомо.

Крім того, в судовому засіданні 05
грудня 2013 року був допитаний свідок
ОСОБА_11, який дав показання суду, що
йому відомо про образи позивача з боку
відповідача ОСОБА_4, постійні сварки
між відповідачами та позивачем, що
відповідачі не дають спокійно
проживати позивачу ОСОБА_1 в спірній
квартирі. З її слів йому відомо, що вона
не могла потрапити до квартири,
оскільки відповідачами були замінені
замки на вхідних дверях. З цього
приводу позивач також зверталася до
міліції.

Також в судовому засіданні 05 грудня 2013
року був допитаний свідок ОСОБА_12, яка
дала суду показання, що після виписки з
лікарні (12 червня 2013 року) протягом 4
місяців позивач проживала у неї,
оскільки є її рідною сестрою, а
потрапити до своєї квартири не могла,
бо відповідачі перешкоджали їй в цьому.
Де на даний час проживає позивач, їй
невідомо.

В судовому засіданні 05 грудня 2013 року
ще була допитана свідок ОСОБА_10, яка
дала показання суду, що їй відомо зі
слів позивача ОСОБА_1 про те, що їй
відповідачі чинять перешкоди в
проживанні у спірній квартирі, у
зв'язку з чим з червня 2013 року влітку
ОСОБА_1 разом з сином проживала у своєї
рідної сестри, а на даний час в сел.
Циркуни на дачі.

В судовому засіданні 21 грудня 2013 року
була допитана свідок ОСОБА_14, яка дала
показання суду, що вона особисто
бачила, як позивач ОСОБА_1 не може
потрапити до спірної квартири.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Суд вважає доведеним факт зміни
секрету замків на вхідних дверях
АДРЕСА_1, внаслідок чого позивач ОСОБА_1
та її недієздатний син ОСОБА_2 не мають
змоги потрапити до даної квартири.

Таким чином, суд констатує про
наявність порушеного права ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 з боку відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Доводи відповідача ОСОБА_3 та її
представника про те, що нові ключі від
квартири вони передали недієздатному
ОСОБА_2, не підтверджуються доказами по
справі.

Доводи ж відповідачів щодо відсутності
факту порушення прав позивача,
оскільки вона сама відмовляється від
отримання ключів, висновків суду не
спростовують.

Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав і
інтересів є відновлення становища, яке
існувало до порушення.

Суд вважає за необхідне застосувати
зазначений спосіб захисту порушеного
права позивача, поновити порушене
право ОСОБА_1 та її недієздатного сина
ОСОБА_2 користування житловим
приміщенням АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_1
та її недієздатного сина ОСОБА_2 до
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого, або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральну шкоду, якщо
вина є підставою для відшкодування, а
також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

При цьому суд зазначає, що факт
порушення прав позивача має місце, тому
саме це є підставою для стягнення з
відповідачів моральної шкоди. Виходячи
з правил розумності та справедливості
суд вважає, що необхідно з відповідачів
стягнути суму 1000 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити порушене право ОСОБА_1 та її
недієздатного сина ОСОБА_2
користування житловим приміщенням
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 та її недієздатного
сина ОСОБА_2 до АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в
розмірі 1000 (однієї) тисячі грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення складено 16 січня
2014 року.

Суддя