АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И [1]

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Мазурик
О.Ф.,Росік Т.В.

при секретарі: Гура А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 14 травня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про
стягнення коштів на утримання
повнолітньої дитини,яка продовжує
навчання,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивачка звернулася
до відповідача з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що вона разом з відповідачем
є батьками доньки ОСОБА_3, яка досягла
повноліття і з 01.09.2012 навчається на
денній комерційній формі навчання у
вищому навчальному закладі - Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини «Україна». Посилаючись на те, що
їх спільна донька потребує
матеріальної допомоги, а відповідач,
маючи можливість надавати таку
матеріальну допомогу, ухиляється від
виконання свого обов'язку утримувати
доньку, яка продовжує навчання, просила
стягнути з ОСОБА_1 аліменти на
утримання доньки у розмірі 13 частин
усіх доходів відповідача до досягнення
нею двадцяти трьох років та закінчення
навчання. А також просила стягнути з
відповідача на її користь по 5500 грн. на
рік, за весь період навчання доньки,
виходячи з того, що вартість навчання
за рік складає 11000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 14 .05.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує
навчання, у розмірі 13 частини від його
доходів, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,з
27.03.2013 року й до закінчення навчання
ОСОБА_3, чи досягнення нею 23 років, у
зв'язку із тим, яка з зазначених
обставин настане першою та 5500 грн. на
рік витрат по оплаті навчання з вересня
2012 року до закінчення навчання
ОСОБА_3,чи досягнення нею 23 років, у
зв'язку із тим, яка з зазначених
обставин настане першою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
про відмову у задоволенні позову.
Апелянт посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення,
неповноту з'ясування обставин, що мають
значення для справи, помилковість
висновків суду. Зазначає, що йому не
надсилалася копія позовної заяви, тому
змісту її він не знав. Прибувши за
викликом до суду, дізнався, що його
викликали з приводу аліментів.
Секретар судді наказав йому написати
заяву про те,що би розглядали справу за
його відсутності і що з позовом він
погоджується, після чого відпустив
його. Копія рішення суду йому не
надсилалася. Лише після виклику до
державного виконавця він дізнався про
зміст рішення суду і вважає, що судом
не було ураховано істотні обставини, що
мають значення для справи, а саме, що
він не працює, має низьку пенсію, має на
утриманні онкохвору мати, яка є
інвалідом 3 групи, й не має змоги
допомагати доньці у тому розмірі, що
вирішив суд. Крім того, сторони по
справі та їх діти мешкають в одній
квартирі, він несе витрати по оплаті
комунальних платежів, купує продукти,
по мірі можливості надає доньці кошти
для її потреб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав з підстав, наведених в
ній. Одночасно зазначив, що проти
стягнення з нього на користь доньки
витрат на її утримання на час навчання
у розмірі 13 частини його доходів він не
заперечує.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважали апеляційну
скаргу безпідставною, просили її
відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, під
час ухвалення рішення суд у числі інших
вирішує також питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються, які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин, яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Наведені вимоги закону судом були
виконані не у повному обсязі.

В порушення п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України суд
не зазначив у мотивувальній частині
рішення встановлених судом обставин і
визначених відповідно до них
правовідносин; мотивів, з яких суд
вважав встановленими ті чи інші
обставини; не зазначив які саме права
позивачки порушені і в чому таке
полягає; не навів правового
обґрунтування нормами матеріального
права.

Зазначене свідчить про неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи,
порушення норм процесуального права,
що є підставами для скасування
судового рішення з ухваленням нового.

За змістом ст. 141 СК Українибатьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини, в
тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України,
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів, що
стягуються з батьків дитини, суд
повинен враховувати стан здоров'я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, доньки, сина, а також інші
обставини, що мають істотне значення (ч.
1 ст. 182 СК України).

Як убачається з матеріалів справи та
установлено судом сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка
навчається на денній комерційній формі
навчання у вищому навчальному закладі -
Відкритий міжнародний університет
розвитку людини «Україна» ( а.с.9,11,14).

Згідно поданої довідки № 72 від 05.03.2013
року вартість освітніх послуг за 1 рік
становить 11 000 грн. ( а.с.12).

Позивачка працює технічним
працівником у ТОВ «Асія-Авто Київ» ї її
заробітна плата становить 1065 грн. на
місяць ( а.с.15).

Відповідач перебуває на обліку в ГУ
Пенсійного фонду України і отримує
пенсію за вислугу років у розмірі 1041.88
грн. на місяць ( а.с.46).

Відповідно до довідки форми № 3 сторони
та двоє їх повнолітніх дітей мешкають
разом у двокімнатній неприватизованій
квартирі АДРЕСА_1 ( а.с.17).

Відповідач визнає позовні вимоги про
стягнення з нього коштів у розмірі 13
частини на утримання повнолітньої
доньки яка навчається .

З огляду на це та виходячи з положень ч.
1, 3 ст. 199 СК України, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню. З відповідача
на користь доньки підлягають стягненню
аліменти на її утримання у розмірі 13
частини усіх видів доходів щомісячно,
починаючи з 26.03.2013 року на період її
навчання, але не більше ніж до
досягнення нею двадцяти трьох років.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивачки
щорічно по 5500 грн. на оплату навчання
повнолітньої доньки обґрунтовані
позивачкою тим, що вона не в змозі
здійснювати платежі одноособово, при
цьому таки вимоги не містять ніякого
правового обґрунтування.

Стягуючи ці кошти, суд першої інстанції
також не навів на підставі якої норми
матеріального права такі вимоги
підлягають задоволенню.

Зі змісту позову убачається ,що
позивачка розцінює ці витрати як
додаткові.

Статтею 185 СК України визначено участь
батьків у додаткових витратах на
неповнолітню дитину й ця норма права не
може бути застосована у даному випадку
відповідно до положень ст.201 цього
Кодексу.

За таких обставин ці вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд не виконав своїх
обов'язків, визначених законом, рішення
суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності і
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, а тому рішення
підлягає скасуванню з підстав,
передбачених ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314,316,317
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 14 травня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту: Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Києва, пенсіонера,
проживаючого у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у
розмірі 1/3 частини від його доходів
щомісячно, починаючи з 26.03.2013 року на
період навчання, але не більше ніж до
досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох
років.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

В задоволенні позову в інший частині
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення ,але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 753/4923/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 182
/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Прокопчук Н.О.