№2/756/43/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді -
Шевчука А.В.

при секретарях:
Субіну М.О., Яковлєву О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Одинадцята
київська державна нотаріальна контора
про встановлення факту проживання зі
спадкодавцем однією сім»єю протягом 21
одного року до дня відкриття спадщини
та визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року позивач звернулася
до суду з позовом до Київської міської
ради, третя особа - Одинадцята київська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання із
померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 однією
сім»єю протягом 21 одного року до дня
відкриття спадщини. Також, просила
визнати поважною причину пропуску
строку на подання заяви про прийняття
спадщини та встановити їй додатковий
строк у два місяці для подання вказаної
заяви.

В обґрунтування позову вказувала, що з
ОСОБА_4 познайомилась і потоваришувала
у 1983 році. У зв»язку з тим, що на той час
у ОСОБА_1 не було житла в м. Києві, де
вона працювала, ОСОБА_4 запропонувала
жити у її квартирі. Грошей за квартиру
ОСОБА_4 не брала, а тому вони стали разом
вести спільне господарство, а з 1990 року
фактично проживали однією сім»єю як
сестри.

ОСОБА_1 стверджувала, що спочатку вони
проживали у двокімнатній квартирі
АДРЕСА_1, яка була приватизована ОСОБА_4
та її сином ОСОБА_2 а згодом, ОСОБА_4
обміняла вказану квартиру на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 у цьому
ж будинку.

Після переїзду в квартиру АДРЕСА_2
позивач та ОСОБА_4 проживали в ній лише
вдвох, свідченням чого за твердженням
позивача є довідки ЖЕК №12 Мінського
району м. Києва про реєстрацію ОСОБА_1 у
вказаних квартирах.

ОСОБА_1 отримавши у 2004 році в спадщину
частину будинку в с. Горенка
Києво-Святошинського району Київської
області переїхала до вказаного
помешкання для постійного проживання
разом із ОСОБА_4, а квартиру останньої
здавали в оренду за для можливості
оплачувати її лікування.

В грудні 2010 року стан здоров»я ОСОБА_4
значно погіршився, при цьому ОСОБА_1
була єдиною особою яка доглядала і
опікувалася хворою в лікарні, а тому,
відповідно, усі необхідні документи у
зв»язку зі смертю ОСОБА_4 лікарняний
заклад видав саме ОСОБА_1, яка й узяла на
себе всі клопоти по похованню ОСОБА_4

Таким чином, ОСОБА_1 вважає себе
спадкоємцем четвертої черги й
зазначає, що фактично прийняла у спадок
квартиру АДРЕСА_2.

За твердженням ОСОБА_1 для поновлення
своїх спадкових прав 21.05.2011 року нею
укладено угоду з адвокатом ОСОБА_5,
однак останній недобросовісно
виконував свої обов»язки,
фальсифікував судові документи, що й
стало причиною поважності пропуску
строку прийняття спадщини, який на
думку позивача підлягає поновленню.

З огляду на зазначене та відмову
Одинадцятої київської державної
нотаріальної контори у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, ОСОБА_1 просила про
задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали позовні вимоги
з підстав, викладених в позовній заяві.

Київська міська рада у письмових
поясненнях до позову зазначала, що як
відповідачі можуть фігурувати у справі
лише у разі відсутності інших
спадкоємців, при цьому просили
розглядати справу за відсутності їх
представника та прийняти рішення
відповідно до норм чинного
законодавства.

Одинадцята київська державна
нотаріальна контора надіслала до суду
заперечення проти позову в частині
посилання ОСОБА_1 на відмову
нотаріальної контори у видачі
Постанови про відмову у вчиненні
нотаріальної дії в зв»язку з тим, що у
даному випадку така Постанова не може
бути винесена оскільки заява про
прийняття спадщини з проханням
відкрити спадкову справу не є
нотаріальною дією, а є частиною
нотаріального діловодства. При цьому, в
решті позовних вимог нотаріальна
контора не мала заперечень і просила
розглядати справу за відсутності їх
представника.

В судовому засіданні після
витребування спадкової справи щодо
майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4
з»ясовано, що спадкоємцем першої черги
за законом, який подав заяву про
прийняття та прийняв спадщину є син
померлої ОСОБА_2

З огляду на зазначене, враховуючи
позицію позивача та письмові
пояснення Київської міської ради,
клопотання ОСОБА_2, в судовому
засіданні неналежного відповідача
Київську міську раду замінено на
належного відповідача - ОСОБА_2, який є
спадкоємцем померлої за законом першої
черги.

Представники ОСОБА_2 в судовому
засіданні категорично заперечили
проти позову ОСОБА_1 вказуючи на
недобросовісність останньої та намір
безпідставно заволодіти спадковим
майном померлої ОСОБА_4 Крім того,
акцентували увагу на тому, що прийняття
спадщини спадкоємцем першої черги
виключає право спадкоємців наступних
черг на спадкування за законом.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Згідно Договору міни від 01.11.1994 року
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в результаті обміну
житла набули право власності на
квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 11, 128).

У відповідності до Довідки КП
«Житлосервіс «Куренівка» у
Оболонському районі м. Києва №17847 від
14.08.2013 року та Лікарського свідоцтва
про смерть №117 (а.с. 9, 109) ОСОБА_4 була
зареєстрована та проживала з 14.02.1995
року до дня смерті за адресою квартири
АДРЕСА_2.

За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу
право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менше як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Позивач посилається на своє право
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, оскільки проживала із
спадкодавцем однією сім'єю протягом 21
одного року до дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона по справі зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Проте, в усіх письмових документах
наданих суду, місцем проживання та
реєстрації померлої ОСОБА_4 зазначено
квартиру АДРЕСА_2, а місцем проживання
та реєстрації ОСОБА_1 зазначено
АДРЕСА_5.

Згідно паспорта громадянина України
серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрована по
АДРЕСА_5 з 04.08.1973 року (а.с 7).

У відповідності до довідки КП
«Житлосервіс «Куренівка» у
Оболонському районі м. Києва від 14.08.2013
року №17847 (а.с. 109) ОСОБА_1 за адресою
квартири АДРЕСА_2 не зареєстрована і
ніколи зареєстрованою не була.

Суперечливими є твердження ОСОБА_1 щодо
проживання з ОСОБА_4 однією сім»єю
протягом 21 одного року до дня відкриття
спадщини ще й тому, що в судовому
засіданні з»ясовано та підтверджено
самою ж ОСОБА_1 сумнівне походження
довідок (а.с 15, 16) начебто про її
реєстрацію за адресою квартири
АДРЕСА_2, отриманих зі слів позивача
лише для її можливості відвідувати
лікарняні заклади у м. Києві та
випадково долучених до справи.

У відповідності до ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника квартири
належать особи зазначені в частині
другій ст. 64 цього Кодексу. За якою
членами сім'ї власника є дружина, їх
діти і батьки. Членами сім'ї може бути
визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з власником
і ведуть з ним спільне господарство.
Члени сім'ї власника квартири, крім
іншого, зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню квартири і
придомової території та проведення
ремонту.

Зі змісту ст. 3 СК України вбачається, що
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено та не заперечувалося
позивачем по справі, що вона в квартирі
АДРЕСА_2 зареєстрована не була, з
заявами до житлово-експлуатаційної
контори про її постійне проживання в
квартирі АДРЕСА_2 та про відповідне
нарахування за комунальні послуги і на
утримання будинку не зверталася. Так
само як і ОСОБА_4 не була зареєстрована
та не зверталася до сільської ради щодо
її реєстрації по АДРЕСА_5.

У відповідності до ст. 156 ЖК України, за
згодою власника будинку (квартири) член
його сім»ї вправі вселяти в займане ним
жиле приміщення інших членів сім»ї.

Суду не надано доказів вселення та
проживання у встановленому законом
порядку ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 так
само як вселення та проживання ОСОБА_4 в
будинку по АДРЕСА_5.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ст. 58 ЦПК України належними є докази,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

Ст. 59 ЦПК України визначає, що обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Посилання позивача на Договори оренди
квартири АДРЕСА_2 укладених начебто від
імені ОСОБА_4, а також квитанції про
сплату коштів за комунальними
платежами у вказаній квартирі (а.с. 17-30),
так само як свідоцтво про поховання та
Договір-замовлення на організацію та
проведення поховання (а.с. 12-14) на думку
суду не є належними і допустимими
доказами на підтвердження факту
проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією
сім»єю до дня відкриття спадщини.

Згідно відповіді станції швидкої
медичної допомоги м. Боярки на
адвокатський запит адвоката ОСОБА_6,
(а.с. 164) викликів до ОСОБА_4 на станцію
швидкої медичної допомоги
Києво-Святошинського району з 2010 по 2011
роки за адресою АДРЕСА_5 не було.

У відповідності до свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_2 та Лікарського
свідоцтва про смерть №117, а також
довідки Київської міської клінічної
лікарні №8 (а.с. 8, 9, 165) ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуваючи на
стаціонарному лікуванні в Лікарні №8
Оболонського району м. Києва з
заключним діагнозом
«Лімфогрануломатоз з ураженням
печінки, селезінки, лімфатичних вузлів
грудної, черевної порожнини,
заочеревинного простору».

З огляду на зазначене, відомості про
стан здоров»я та діагноз померлої,
відсутність викликів до ОСОБА_4 швидкої
допомоги в Києво-Святошинському
районі, місце її лікування та смерті на
думку суду спростовують факт
постійного проживання останньої по
АДРЕСА_5.

Суд критично ставиться до листа
відповіді Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 25.09.2013 року №1673/7, від 29.10.2013
року №1870/7 та Акту депутата Горенської
сільської ради від 25.09.2013 року
отриманих на запити адвокатів з огляду
на те, що суперечливі відомості про
начебто постійне місце проживання
ОСОБА_4 з 2005 року по 13.02.2011 року по
АДРЕСА_5 отримані депутатом сільської
ради через два роки після смерті ОСОБА_4
при виїзді депутата на місце 25.09.2013 року
і обстеження будинку.

Викликають сумніви відібрані в
судовому засіданні свідчення свідка
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
підтверджуючи факт проживання
позивача однією сім»єю із померлою з 1990
року у вказаний час був малолітньою
особою.

Також, суд критично ставиться до
непослідовних та суперечливих
свідчень допитаної в судовому
засіданні у якості свідка ОСОБА_9, яка
підтверджувала факт проживання ОСОБА_1
з ОСОБА_4 однією сім»єю до дня смерті
останньої по АДРЕСА_5, при цьому
зазначала, що лише раз на три місяці
приходила на стрижку до ОСОБА_4 і інколи
бачила її в магазині.

З матеріалів спадкової справи до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4
вбачається, що остання не залишила
заповіту, при цьому спадкоємцем першої
черги за законом, який подав заяву про
прийняття та прийняв спадщину є син
померлої ОСОБА_2 За рішенням
Оболонського районного суду м. Києва
від 10.04.2013 року залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
11.06.2013 року ОСОБА_2 поновлено строк для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлої матері ОСОБА_4, чим й
скористався ОСОБА_2 при прийнятті
спадщини.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків встановлених ст. 1259 цього
Кодексу.

Спадкування за законом має на меті
визначити гіпотетичну волю
спадкодавця і, враховуючи вірогідність
його близьких відносин саме з
найближчими родичами, відповідно будує
абстрактну модель черговості права на
спадкування.

Юридичні факти - це конкретні життєві
обставини, з якими норма права пов'язує
виникнення визначених юридичних
наслідків.

Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України від
юридичних фактів залежить виникнення,
зміна, або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб.

Таким чином, суд може встановити факти,
якщо вони тягнуть за собою правові
наслідки для заявника.

ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами
встановлення факту її спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім»єю протягом 21 одного року до дня
відкриття спадщини за для можливості в
подальшому отримати спадщину як
спадкоємець четвертої черги після
смерті ОСОБА_4, при цьому з огляду на
наявність спадкоємця першої черги за
законом не зазначає доказів одержання
свого права на спадкування і не ініціює
питання зміни черговості одержання
спадщини.

Суд не виключає можливості знайомства
та спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_4, однак
у даному випадку, підтвердження або ж
спростування даних обставин, так само
як факту проживання ОСОБА_1 із
спадкодавцем однією сім»єю не менше як
п»ять років до часу відкриття спадщини
за наявності спадкоємця першої черги,
який прийняв спадщину, не тягне для
позивача юридичних наслідків.

З огляду на зазначене та положення ст.
1258 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_1
про встановлення факту проживання із
спадкодавцем однією сім»єю протягом 21
одного року до дня відкриття спадщини
та визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини -
не підлягають до задоволення.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позову суд виходить із того, що ОСОБА_4
знаючи про важку хворобу і адекватно
сприймаючи оточуюче середовище та
розуміючи значення своїх дій не була
позбавлена можливості висловити свою
волю про спадщину щодо ОСОБА_1

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
1258, 1259, 1264 ЦК України, ст.ст. 64, 156 ЖК
України, ст. 3 СК України, ст.ст.10, 58, 59, 60,
88, 208, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа - Одинадцята київська
державна нотаріальна контора про
встановлення факту проживання зі
спадкодавцем однією сім»єю протягом 21
одного року до дня відкриття спадщини
та визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в десятиденний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні при проголошенні судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.В.
Шевчук