РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1403/13-ц

11 березня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

при секретарі - Озарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи Служба у справах дітей
Костопільської районної державної
адміністрації та Служба у справах
дітей Чернівецької міської ради про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про позбавлення його
батьківських прав щодо його
малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та стягнення з нього аліментів на його
утримання в сумі 800 грн. щомісячно.

В обґрунтування заявлених вимог
покликається на те, що 12.08.2006 року між
стронами було укладено шлюб. Від шлюбу
народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Відповідач самоусунувся від спільного
подружнього проживання, в зв"язку з чим
позивач самостійно займається
вихованням сина, піклується про його
фізичний та духовний розвиток,
навчання. Близько двох років
відповідач фактично не спілкується з
сином, не проявляє до нього
батьківської турботи, не цікавиться та
не відвідує його, не надає матеріальної
допомоги на його утримання та
виховання.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримали повністю, покликаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
та пояснили, що близько двох років
відповідач не надає жодної допомоги у
вихованні і утриманні сина. Під час
перебування справи в суді надіслав 500
грн. В січні 2012 року поїхав, залишивши
сім"ю, і з того часу був чотири рази, не
телефонує, не цікавиться дитиною,
просили позовну заяву задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог щодо
позбавлення його батьківських прав,
відносно сина ОСОБА_3. Надав суду
письмові заперечення, крім того
пояснив, що залишив сім"ю в січні 2012
року. Сина бачив рік тому, із сином не
дозволяла зустрічатись позивач,
влаштовувала скандали з
рукоприкладством, при синові. Просив
переїхати на квартиру, яку знімав в
Рівному, позивач відмовилась. На Різдво
в 2013 році хотів приїхати до сина,
позивач не дозволила, теж саме на Пасху
та День народження. Хотів надсилати
гроші на утримання сина, однак позивач
відмовилась отримувати. Систематично
просив позивача щоб організувати
зустріч із сином в тому числі по скайпу,
позивач відмовляла.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Костопільської РДА
Алексійчук С.В. підтримав висновок
органу опіки та піклування про
недоцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_2 стосовно
дитини ОСОБА_3.

Представник третьої особи - служби у
справах дітей Чернівецької міської
ради в судове засідання не з"явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
час та місце розгляду справи
повідомлений вчасно та належним чином

Свідок ОСОБА_7, батько позивачки, в
судовому засіданні показав, що
колишньго зятя не бачив близько дваох
років, знає. що той поїхав жити в
м.Чернівці. Вихованням сина відповідач
не займається, покинув сім"ю.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши
письмові докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню частково.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки
можуть бути позбавлені батьківських
прав у тому разі, коли вони ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є
виключною мірою, яка тягне за собою
серйозні правові наслідки як для
батька (матері), так і для дитини (ст. 166
СК). Це означає, що позбавлення
батьківських прав допускається лише,
коли змінити поведінку батьків в кращу
сторону неможливо, і лише при наявності
вини в діях батьків.

В судовому засіданні встановлено, що
сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 2006 року
проживали в шлюбі, від якого мають
малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
свідоцтві про народження якого
відповідач записаний батьком. Із січня
2012 року сторони почали проживати
окремо, а в жовтні 2013 року офіційно
розлучились. Позивач разом із сином
проживає у будинку своїх батьків у
АДРЕСА_1. Відповідач проживає в
квартирі, яку винаймає разом із сетрою
в місті Чернівці, працює програмістом у
ТОВ "Лангет", характеризується
позитивно. ОСОБА_2 намагається
налагодити стосунки з сином,
періодично йому телефонує, хоче брати
участь у спілкуванні та утриманні сина
та заперечує проти позбавлення його
батьківських прав, стосовно
малолітнього сина ОСОБА_3.

Беззаперечних доказів винної
поведінки та свідомого нехтування
своїми обов'язками відповідачем, які б
свідчили про подальше ухилення ОСОБА_2
від виховання свого сина і як наслідок
необхідність застосування крайнього
заходу у вигляді позбавлення
батьківських прав суду не було надано.

Суд погоджується з висновком органу
опіки та піклування Костопільської
районної державної адміністрації
№733/01-30/14 від 04.03.2014 року про
недоцільність позбавлення
батьківських прав гр. ОСОБА_2 стосовно
дитини.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989
року, ратифікована Верховною Радою
України 27.02.1991 року і набула чинність
для України 27.09.1991 року, визначає, що
розлучення дитини з батьками може бути
необхідним в як найкращих інтересах
дитини у виключних випадках,
наприклад, коли батьки взагалі не
піклуються про неї.

Оскільки дії відповідача засвідчують,
що він не втратив інтересу до дитини,
має бажання утримувати та виховувати
її, враховуючи доведеність певних
намагань відповідача проявити турботу
про сина, має постійне місце роботи, суд
вважає, що є недоцільним позбавляти
ОСОБА_2 батьківських прав.

Разом з тим, враховуючи положення п.18
Пленуму Верховного Суду "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення цих прав, попередивши
відповідача про необхідність змінити
ставлення до виховання дитини (дітей) і
поклавши на органи опіки та піклування
контроль за виконанням ним
батьківських обов'язків.

Що стосується позовної вимоги про
стягнення аліментів на утримання
дитини, то оскільки відповідач є
працездатним та офіційно працює, тому
відповідно до ст. 183 СК України суд
визначає розмір аліментів у частці від
заробітку (доходу) відповідача і
відмовляє позивачу у вимозі про
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі.

У відповідності до дост.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК
України мінімальний розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим, ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно ст.88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача судові витрати
по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.163, 164, 180-183 СК України та ст.ст.10, 11,
60, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи Служба у справах дітей
Костопільської районної державної
адміністрації та Служба у справах
дітей Чернівецької міської ради про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів задоволити
частково.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
в частині позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав щодо
неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність
змінити своє ставлення до виховання
дитини.

Покласти на орган опіки та піклування
Костопільську районну державну
адміністрацію контроль за виконанням
ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3
частини доходу (прибутку), але не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 12 червня 2013 року і до
досягнення дитиною повнолітя.

Допустити до негайного виконання
рішення суду в частині стягнення
аліментів за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог
щодо стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: П.В. Олійник