Справа №: 343/3352/13-ц
Провадження №: 2/0343/46/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого:
судді Тураш В.А.

секретаря:
Лукань О.З., Прокопишин Я.В.

адвокатів:
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Долинського районного
суду справу за позовом ОСОБА_3 до
Малотур»янської сільської ради про
скасування рішення №34 від 31.07.2003 року
виконкому Малотур»янської сільської
ради та свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити рішення,
яким визнати протиправним в частині
визнання права власності ОСОБА_4 на
господарські споруди : гараж, літню
кухню, стайню будинку АДРЕСА_1 та
скасувати:

1) п.2 рішення №34 виконавчого
комітету Малотур»янської сільської
ради від 31.07.2003 року «Про оформлення
права власності на будинковолодіння»,
яким вирішено «оформити право
власності на ? частину
будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке
складається із житлового цегляного
будинку, господарських споруд- гаража,
літньої кухні, стайні.

2) Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно на ім»я
ОСОБА_4 серії САА №975953 від 23.10.2003 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2003 року
виконавчим комітетом Малотур'янської
сільської ради прийнято тішення №34 про
«Оформлення права власності на
будинковолодіння», пунктом 2 якого
вирішено «Оформити право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається із житлового будинку
цегляного житловою площею 51.1 кв.м. та
загальною площею 80.6 м.2 і господарських
споруд: гараж, літня кухня, стайня, за
ОСОБА_4 1/2 і за ОСОБА_3 1/2.

На підставі цього рішення 23.10.2003 року
Малотур'янською сільською радою ОСОБА_5
було видане Свідотство про право
власності на вказане вище нерухоме
майно.

Вважає що вказане рішення виконкому
Малотур'янської сільської ради та
Свідотство про право власності на
нерухоме майно слід визнати
протиправними та скасувати з огляду на
наступне:

Він перебував у шлюбі з ОСОБА_6 з 1967
року.

За час перебування у шлюбі ними, на
земельній ділянці по АДРЕСА_1,
виділеній рішенням виконкому
Малотур'янської сільської ради в 1973
році був збудований, без господарських
споруд, житловий будинок житловою
площею 51.1 кв.м. та загальною площею 80.6
м.2.

09.08.1985 року шлюб між ним і ОСОБА_6 був
розірваний.

19.11.1985 року, рішенням Долинського
районного суду за позовом ОСОБА_6, про
поділ спільного майна, все їхнє майно
було розділено в ідеальних долях по 1/2
частині кожному , зокрема ОСОБА_6 була
виділена 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , а
саме кімнати №1 і №2 та 1/2 частина
веранди, а йому - кімнати №3 і №4, 1/2
частина веранди та підвал.

Відповідно по 1/2 кожному, йому і ОСОБА_6,
була поділена прибудинкова земельна
ділянка. На своїй земельній ділянці,
яка розташована навпроти його частини
будинку, за період часу з 1986-1994 роки, він
збудував гараж, літню кухню і стайню.

31.07.2003 року на засіданні виконком
Малотур'янської сільської ради,
розглядаючи заяву ОСОБА_6 про визнання
присудженої їй 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1, за їхнім сином ОСОБА_4, було
прийнято рішення №34 « Про оформлення
права власності на будинковолодіння» в
п.2 якого правильно визначено -
«оформити право власності на 1/2 будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4» та неправомірно
визнано за ОСОБА_4 ? частину
господарських споруд: літньої кухні,
гаража, стайні, які на час розділу майна
ще не були збудовані і не належали
ОСОБА_6 так як ці господарські споруди
були збудовані пізніше і являлися його
власністю.

Рішенням №34 (п.2) від 31.07.2003
виконкому Малотур'янської сільської
ради його протиправно було позбавлено
права власності на ? частину вказаних
господарських споруд.

Ухвалою Долинського районного суду від
27.12.2013р. (а.с.30) до участі у справі за
позовом ОСОБА_3 до Малотур»янської
сільської ради про скасування рішення
№34 від 31.07.2003 року виконкому
Малотур»янської сільської ради та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно в якості
співвідповідача залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позовні вимоги уточнив, просив
постановити рішення, яким поновити
йому строк звернення до суду за
захистом порушеного права. Частково
скасувати п.2 рішення виконавчого
комітету Малотур»янської сільської
ради від 31.07.2003 року в частині
оформлення права власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку
цегляного, житловою площею 51.1 м.кв. та
загальною площею 80.6 м.кв. і таких
господарських споруд: гараж, літню
кухню, на ? за ОСОБА_4. Частково
скасувати свідоцтво про право
власності на нерухоме майно видане
23.10.2003 року Малотур»янською сільською
радою в частині визнання права
власності на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_4 Частково
скасувати витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно в частині
реєстрації ? домоволодіння АДРЕСА_1 на
ім»я ОСОБА_4 Стягнути з відповідача всі
витрати по справі, зіславшись на
викладені в позовній заяві обставини.
Додатково пояснив, що на час розірвання
шлюбу і поділу спільного майна був
збутовий лише будинок, який суд
розділив своїм рішенням. Також між ним
і колишньою дружиною була поділена
земельна ділянка Всі господарські
споруди були побудовані ним особисто
на своїй земельній ділянці. Документів
на гараж, літню кухню, стайню у нього
немає, в експлуатацію вони не здані. Це
все самовільна будова. Приблизно 3-4
роки назад , коли між ним та сином виник
конфлікт, йому стало відомо, що без
його відома ? частину господарських
споруд приватизовано за його сином
-ОСОБА_4 Всіма питаннями приватизації
займалась його колишня дружина. Всі
документи на будинковолодіння були в
колишньої дружини, а потів у сина. На
даний час він має витяг з державної
реєстрації , згідно якого земельна
ділянка, де знаходяться господарські
будівля належить йому. Просив позов
задоволити.

Представник Малотур»янської сільської
ради, сільський голова Кузеляк Л.Л. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, суду пояснила, що 25.07.2003р.в
сільську раду с.Мала Тур»я прийшли
ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які подали заяви про
визнання права власності - ОСОБА_3
просив визнати за ним право власності
на ? частину будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_6
просила визнати право власності на
будинковолодіння по АДРЕСА_1 на ?
будинку за ОСОБА_4 Вказані громадяни
мали технічний паспорт на
будинковолодіння . Заяви були винесені
на засідання виконкому сільської ради.
Станом на 2003 рік, виконком сільської
ради був вправі оформляти право
власності. На підставі заяв ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, записів в погосподарській
книзі, виконком 31.07.2003 року прийняв
рішення, яким оформив право власності
на будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку,
цегляного, житловою площею 51.1 кв.м. та
загальною площею 80.6 кв.м. і таких
господарських споруд: гараж, літня
кухня, стайня за ОСОБА_4 ? частина і
ОСОБА_3 ? частина. ОСОБА_4 , син позивача
по справі, був зареєстрований на той
час в даному будинковолодінні. Гараж,
літня кухня, стайня побудовані на
земельній ділянці позивача, але вони
побудовані не в тому місці, як вказано в
свідоцтві на забудову.
Правовстановлюючих документів на
господарські будівлі - немає. Можливо
виконавчий комітет сільської ради і
допустив помилку, оформляючи право
власності на самовільно збудовані
господарські споруди. Чи було вручено
рішення виконкому позивачу по справі -
їй не відомо. Просила відмовити у
позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 (довіреність а.с.37) в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
суду пояснила, що відповідач по справі
ОСОБА_4 являється її чоловіком. В 1995
році вони перейшли проживати в
половину будинку, який знаходиться в
АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_6, матері
ОСОБА_4 Позивач по справі в своїй
половину будинку не проживав. Вона з
чоловіком докінчували ремонт в
будинку. Коли вони перейшли проживати у
вказаний будинок, на земельній ділянці,
яка прилягає до частини будинку
позивача були вимурувані коробка під
літню кухню, гараж стайню. Дана коробка
була накрита. Її чоловік з дозволу
батька докінчував будівництво
господарських споруд. Договору про
створення спільної сумісної власності
між ними і позивачем не було укладено.
Свідоцтво про право власності на
половину будинковолодіння забирала
вона, чи забрав позивач своє свідоцтво
про право власності на
будинковолодіння їй не відомо. Всі
документи на будинок були в них.
Конфлікт між батьком і сином виник в 2011
році . Просила відмовити у позові,
оскільки з їх сторони порушень не
допущено.

Суд вислухавши учасників процесу,
дослідивши всі здобуті та перевірені в
судовому засіданні докази в їх
сукупності, вважає, що уточнені позовні
вимоги підлягають до задоволення,
виходячи з наступного:

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання та має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, в тому числі, визнання
правочину недійсним; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Ч.1 ст. 316 ЦК України передбачено, що
правом власності є право особи на
річ(майно), яке вона здійснює
відповідно до Закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ст. 331 ЦК України - право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК
України - суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу , в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що позивач
ОСОБА_3 перебував в шлюбі з ОСОБА_6, що
також підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1
(а.с.8).

В шлюбі ними було збудовано житловий
будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням Долинського районного суду
19.11.1985р. (а.с.4) спільне майно розділене і
присуджено ОСОБА_6 ? частину жилого
будинку в АДРЕСА_1, як першому
співвласнику кімнату І-І-1919крб.
І-2-1407крб. І-5-298крб., ? частину веранди -
7-423крб. Разом вартістю 4206крб. Ідеальна
доля 50/100.

ОСОБА_3 присуджено ? частину будинку як
другому співвласнику кімнати 1-3-1194крб.,
1-4-1578крб., 1-8-478крб., ? частини веранди
1-7-422крб., підвал-582крб. Разом вартістю
4254крб. доля 50/100.

У відповідності до рішення 22 сесії, 21
скликання Малотур»янської сільської
ради від 30.12.1993 року ОСОБА_3
приватизовано земельні ділянки в
розмірі 0.25 га, в т.ч. і земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.53-54).

Рішенням Малотур»янської сільської
ради від 12.04.2013р. №488-16/13 (а.с.52) ,
затверджено уточнену площу, яка
передана у власність ОСОБА_3, згідно
рішення Малотур»янської сільської
ради від 30.12.1993 року «Про передачу
земель у приватну власність» в АДРЕСА_1,
загальною площею 0.0528га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 27.08.2013р.(а.с.12) та
витяг з Державного реєстру речових
прав та нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с.9) , підтверджують,
що позивач по справі являється
власником земельної ділянки площею
0.0528га, яка розташована: АДРЕСА_1.
Цільове призначення - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Згідно заяви , яка зареєстрована в
Малотур»янській сільській раді 25.07.2003р.
(а.с.25), ОСОБА_6 просить визнати право
власності на будинковолодіння по
АДРЕСА_1 на ? будинку за ОСОБА_4

У відповідності до заява, яка
зареєстрована в Малотур»янській
сільській раді 25.07.2003р. (а.с.26) - ОСОБА_3
просить визнати право власності на ?
житлового будинку по АДРЕСА_1 за ним.

Рішенням виконавчого комітету
Малотур'янської сільської ради від
31.07.2003 року № 34 (а.с.17) на підставі заяв
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 оформлено право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1,
яке складається із житлового будинку
цегляного, житлова площа 51,1кв.м. та
загальною площею 80,6кв.м. і таких
господарських споруд: гараж, літня
кухня, стайня за гр.ОСОБА_4 ? і гр.ОСОБА_3
?.

На підставі вказаного рішення
сільської ради 23.10.2003 року видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно(а.с.11) та цього ж дня
Івано-Франківським ОБТІ здійснено його
державну реєстрацію, про що свідчить
витяг про реєстрацію права власності
на нерухоме майно (а.с.10). Згідно
вказаних документів ОСОБА_4 та ОСОБА_3
являються співвласниками по ? частині
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Домоволодіння
складається з : житлового будинку «А»,
96.4 кв.м., гараж «Б», 24.5 кв.м., літня кухня
«Б-1», 14.6 кв.м., стайня «Б-2», 13.0 кв.м.,
вбиральня «В», 1.4 кв.м.

П.8 Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, що затверджене наказом
Міністерства юстиції України від
07.02.2002р. №7/5, в редакції яка діяла станом
на 31.07.2003р. - право власності на
новостворене нерухоме майно виникає у
особи, яка створила це майно, після
закінчення будівництва об»єкта
нерухомості, введення його в
експлуатацію, отримання свідоцтва про
право власності та реєстрації права
власності.

У відповідності до свідоцтва на
забудову садиби в сільських населених
пунктах (а.с.57-59) - будинковолодіння по
АДРЕСА_1 повинно складатись з : жилого
будинку, сараю, туалету, ящику для
сміття.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується сторонами по справі
господарські будівлі: гараж, літня
кухня, стайня збудовані самовільно,
без належної технічної документації,
без введення їх в експлуатацію, на
земельній ділянці , яка належить
позивачу.

Оцінивши докази, які надані сторонами
по справі , за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні,
враховуючи всі наведені обставини, суд
вважає, що під час ухвалення рішення
31.07.2003 року №34 виконавчим комітетом
Малотур»янської сільської ради були
допущені порушення вимог
законодавства України, а саме ,
враховуючи що на момент винесення
рішення Долинським районним судом
19.11.1985р. було збудовано лише жилий
будинок в АДРЕСА_1 ? частина якого
присуджена ОСОБА_6 , а ? частина ОСОБА_3,
враховуючи що ОСОБА_6 згідно заяви від
25.07.2003р. просила визнати право
власності лише на ? будинку за ОСОБА_4, а
також те , що господарські будівлі:
гараж, літня кухня, стайня збудовані
самовільно, без належної технічної
документації , без введення їх в
експлуатацію у виконавчого комітету
Малотур»янської сільської ради , який
перебрав на себе повноваження органів,
яким за Законом надано право
посвідчувати правочини (договори
купівлі-продажу, дарування, тощо), не
було підстав виносити рішення та
оформляти право власності на ? частину
будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається із житлового будинку
цегляного, житловою площею 51.1 кв.м. та
загальною площею 80.6 кв.м. і таких
господарських споруд: гараж, літня
кухня, стайня, а тому дане рішення в цій
частині слід визнати незаконним та
скасувати.

Відповідно до ст. 27 п. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень"
державна реєстрація речових прав
скасовується в разі винесення судом
відповідного рішення.

Цієї ж позиції притримується і Пленум
Верховного Суду України в Постанові
від 16 квітня 2004 року за № 7 "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" із змінами, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 19 березня 2010 року № 2
зазначивши, що "Виходячи з положень
статей 8, 124 Конституції України, статей
26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 151, 153-158, 161,
210, 212 Земельного кодексу України (далі -
ЗК) ст. 24 Цивільного процесуального
кодексу України (далі ЦПК), ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК) судам підвідомчі
справи за заявами, зокрема: з приводу
володіння, користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсним державних актів про
право власності та право постійного
користування земельними ділянками".

Оскільки рішення виконавчого комітету
Малотур»янської сільської ради №34 від
31.07.2003р. «Про оформлення права
власності на будинковолодіння», на
підставі якого відповідачу ОСОБА_4
23.10.2003р. було видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, яке
зареєстроване 23.10.2003р.
Івано-Франківським оБТІ, про що
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно,
визнається частково незаконним та
скасовується, є підстави для
часткового скасування даного
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та часткового
скасування витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно, в
частині визнання права власності на ?
частину будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається з: житлового будинку «А»,
96.4 кв.м., гараж «Б», 24.5 кв.м., літня кухня
«Б-1», 14.6 кв.м., стайня «Б-2», 13.0 кв.м.,
вбиральня «В», 1.4 кв.м. за ОСОБА_4

П.4 ч.1 ст. 268 ЦК України, до внесення змін
на підставі Закону № 4176-VI від 20.12.2011р.
(Відомості Верховної Ради України 2012, N
29, ст.340), яким її виключено, передбачав,
що позовна давність не поширюється на
вимогу власника або іншої особи про
визнання незаконним правового акту
ргану державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено його право власностів або
інше речове право.

У відповідності до ч.5 ст. 267 ЦК України -
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Вирішуючи питання поновлення строку
звернення до суду, суд вважає, що він
пропущений позивачем з поважних
причин, оскільки , як встановлено в
судовому засіданні підтвердження про
отримання позивачем рішення виконкому
Малотур»янської сільської ради від
31.07.2003р. сторонами не надано. Як
встановлено в судовому засіданні,
зокрема з показів представника
відповідача ОСОБА_4, всі документи на
будинковолодіння були в них. Після
конфлікту , який виник між позивачем
ОСОБА_3 та сином - відповідачем ОСОБА_4
приблизно 3-4 роки назад, документи на
будинковолодіння були віддані ОСОБА_4
батькові ОСОБА_3 Крім цього
господарські будівлі, які згідно
рішення виконкому Малотур"янської
сільської ради наполовину належать
відповідачу по справі ОСОБА_4,
знаходяться на земельній ділянці, яка
належить на праві приватної власності
на землю позивачу по справі. За таких
обставин пропущений строк підлягає
поновленню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
є всі підстави для задоволення позову.

Питання судових витрат слід вирішити у
відповідності до вимог ст.88 ЦПК Україн.

На підставі ст.ст. 15,16,21, 256,267, 316,328,331 ЦК
України , керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218
ЦПК України, суд-

РІШИВ:

Позов задоволити

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до
суду.

Частково скасувати п.2 рішення №34
виконавчого комітету Малотур»янської
сільської ради від 31.07.2003 року в частині
оформлення права власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1, яке
складається із житлового будинку
цегляного , житловою площею 51.1 кв.м. та
загальною площею 80.6 кв.м. і таких
господарських споруд: гараж, літня
кухня, стайня за гром. ОСОБА_4 ?.

Частково скасувати свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
виданого 23.10.2003 р. Малотур»янською
сільською радою в частині визнання
права власності на ? частину на
домоволодіння АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_4.

Частково скасувати витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно в частині реєстрації права
власності на нерухоме майно на ?
частину на домоволодіння АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4.

Стягнути з Малотур»янської сільської
ради та ОСОБА_4 в солідарному порядку
на користь ОСОБА_3 228.40 грн. сплаченого
судового збору та 2000 гривень за надання
юридичної допомоги адвокатом згідно
квитанцій.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено
15.04.2014р.