АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3722/2014
Головуючий у І інстанції - Савлук Т.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М,

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 23 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся
до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 13.01.2006 року
в сумі 26392,61 грн., а саме: 5960 грн. -
заборгованість за кредитом, 18699,63 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована ставка), 1232, 98 грн. - штраф
(процентна складова), мотивуючи тим, що
відповідачем порушено договірні
зобов'язання в частині своєчасного
повернення кредиту та сплати відсотків
за його користування.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києвавід 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник банку просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
позов задовольнити, вказуючи на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права.

В суді апеляційної інстанції
представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу, просив рішення суду
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_3 та її представник просили
апеляційну скаргу відхилити , а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.01.2006 року між
ЗАТ «КБ «Приватбанк» (правонаступником
якого є ПАТ «КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір б/н, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 5 тис.грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Станом на 31.08.2013 року у зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором утворилася
заборгованість на загальну суму 26392,61
грн., а саме: 5960 грн. - заборгованість за
кредитом, 18699,63 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 500
грн. - штраф (фіксована ставка), 1232, 98 грн.
- штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції застосував
строк позовної давності до
правовідносин, що склалися між
сторонами, зазначивши, що дія картки
закінчилася в січні 2009 року, а до суду
позивач звернувся лише 30 вересня 2013
року.

Відповідно до п. 3.1.3 «Правил
користування платіжною карткою» при
закінченні терміну дії відповідної
картки строк дії договору подовжується
на новий термін, якщо раніше не
надійшла заява про закриття
розрахунку, а також при умові наявності
грошових коштів на рахунку та при
виконанні інших умов продовження,
передбачених договором.

Посилання представника банку на ту
обставину, що ОСОБА_3 не зверталася до
банку із заявою про закриття рахунку,
тому дія договору була пролонгована, а
відповідно строк пред'явлення позову
до відповідача не пропущено, колегія
суддів не може прийняти до уваги.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із розрахунку, наданого
позивачем, останній платіж
відповідачем за користування
кредитною карткою було вчинено
27.05.2010році в розмірі 900 грн ( а.с.7 зворот).
Із зазначеного часу відповідачем
оплата кредиту не проводилася, тому
позивач протягом трьох років повинен
був звернутися до суду за захистом
свого порушеного права.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач звернувся до суду лише у
вересні 2009 року, тобто з пропуском
трирічного строку позовної давності
від дня коли банку стало відомо про
порушення його права.

Відповідно до п.7 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту , строк
давності якого минув.

Колегія суддів прийшла до висновку
про те, що суд першої інстанції повно і
всебічно

з'ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Приватбанк» -
Шуліки Аліни Володимирівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :