РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/14900/12

пр. № 2/759/1641/14

21 січня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Лопатюк Н.Г.,

при секретарі

Васильченко Я.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2;
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності і за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1;
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання права
власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2; третя особа: ГУЮ у м.
Києві про встановлення факту
проживання однією сім'єю, визнання за
ним, спадкоємцем четвертої черги право
на спадкування після смерті ОСОБА_3,
разом з спадкоємцем першої черги,
визнання за ним право власності на ?
частину спірної квартири та визнання
за відповідачем право власності на ?
частину спірної квартири.

До початку розгляду справи по
суті, позивач уточнив позовні вимоги та
просив суд встановити факт його
проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 01 січня 1997 року по
день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_5,
визнати спірну квартиру об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за
відповідачем право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивував
тим, що він з січня 1997 року почав
постійно проживати однією сім'єю з
ОСОБА_3 та її сином - ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

ОСОБА_4 трагічно загинув у
ІНФОРМАЦІЯ_6 і його частку спірної
квартири успадкувала ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_5 його дружина ОСОБА_3
померла, проте спірне майно, яке
належало останній на праві приватної
власності він переоформив на себе
згідно рішення суду, свідоцтво про
право власності на спірну квартиру
було визнано недійсним та згідно
розпорядження Святошинської
райдержадміністрації №499 від 15.09.2010
року квартиру АДРЕСА_1 було передано у
його власність.

Однак, як виявилось пізніше, у
його дружини залишились окрім нього
інші спадкоємці, а саме ОСОБА_2, який є
її батьком та звернувся з заявою про
прийняття спадщини.

ОСОБА_2 звертався з позовом про
скасування рішення суду щодо визнання
свідоцтв про право вланості та
свідоцтва про право на спадщину
недійсним. Рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 03 червня 2011
року, задоволено позов ОСОБА_2,
скасовано розпорядження органів
приватизації Святошинської райради, а
також визнано недійсним свідоцтво про
право власності на спірну квартиру, яке
було видане на його ім'я.

З ОСОБА_3 він проживав та вів
спільне господарство з 1997 року. Він
повністю матеріально забезпечував та
турбувався про ОСОБА_3 до дня її смерті,
остання та її син повністю знаходились
на його утриманні, а відповідач ніколи
не брав участі у турботі за своєю
донькою та ніколи не приїздив до них.

Більш того, після смерті сина у
2007-2008 роках, він з дружиною за його
особисті кошти зробили капітальний
ремонт у спірній квартирі, повністю
змінили перепланування квартири,
поставили нову кухню, замінили вікна,
двері, підлогу, що підтверджується
копіями квитанцій про придбання
будівельних матеріалів. Ремонт у даній
квартирі не робився з часу її отримання
дружиною та її сином.

Загальна вартість квартири до
ремонту становила 350 000 грн. 00 коп., а
після проведення ремонтних робіт
квартира коштує 700 000 грн. 00 коп., тобто
вартість квартири збільшилась за
рахунок його власних коштів у 2 рази.

ІНФОРМАЦІЯ_5, коли померла його
дружина організацією поховання та
оплатою всіх послуг щодо її поховання
займався він особисто, що
підтверджується договором та
виписками з квитанціями про оплату.

У зв'язку з вищевикладеним,
позивач звернувся до суду з даним
позовом та просить суд встановити факт
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01
січня 1997 року по день смерті останньої -
ІНФОРМАЦІЯ_5, визнати спірну квартиру
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визнати за ним
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 та визнати за відповідачем
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся з зустрічним
позовом до ОСОБА_1; третя особа: ГУЮ у м.
Києві про визнання права власності в
порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивував
тим, що він є батьком ОСОБА_3 та єдиним
спадкоємцем за законом першої черги
після смерті останньої.

18 травня 2010 року він звернувся до
приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 з
заявою від 26.02.2010 року про прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5. За його
заявою була відкрита спадкова справа
№2/2010 на майно, що залишилось після
смерті ОСОБА_3, тобто він прийняв
спадщину своєї доньки у встановлені
законом строки та порядку.

Спірна квартира належала ОСОБА_3
на праві власності.

Однак, рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 25.02.2010 року,
було задоволено позов ОСОБА_1,
свідоцтво про право власності на житло
від 28.07.1998 року та свідоцтво про право
на спадщину за законом, на підставі
яких спірна квартира належала ОСОБА_3,
були визнані недійсними. Про існування
даного судового рішення він дізнався
випадково, після звернення його до
виконання.

28.10.2010 року Апеляційним судом м.
Києва задоволено його апеляційну
скаргу на вищезазначене рішення суду.
Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 25.02.2010 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Крім того, рішенням
Святошинського районного суду м. Києва
від 03.06.2011 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
08.09.2011 року, задоволено його позов,
визнано незаконними та скасовано
розпорядження органу приватизації, а
також визнано недійсним свідоцтво про
право власності на житло - двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.12.2011 року,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 03.06.2011 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2011
року залишено без змін.

Таким чином вважає, що
вищевказаними судовими рішеннями, які
набули законної сили, правовий статус
спірної квартири - відновлено і вона на
даний час входить до складу спадщини
ОСОБА_3

З 2008 року і по даний час у спірній
квартирі зареєстрований та проживає
ОСОБА_1, який не визнає та оспорює право
власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.
Більше того, вживає усіх заходів для
того, щоб створити йому перешкоди в
оформленні свідоцтва про право на
спадщину на спірну квартиру за законом.

У зв'язку з ситуацією яка
склалася, він звертався до суду з
позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
житловим приміщенням, шляхом виселення
ОСОБА_1 з спірної квартири, але в жовтня
2013 року Святошинський районний суд м.
Києва зупинив провадження у даній
справі, до вирішення по суті даного
спору.

Отже, він позбавлений можливості
надати приватному нотаріусу
правовстановлюючий документ на спірну
на спірну квартиру, а саме
зареєстрований у встановленому
порядку дублікат свідоцтва про право
власності на житло, виданого
Ленінградською районною державною
адміністрацією м. Києва 28 липня 1998 року.

Постановою приватного нотаріуса
КМНО ОСОБА_6 йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спірну квартиру, після
смерті його доньки, яка була власником
даної квартири, оскільки спадкоємцем
не надано документів, що підтверджують
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно.

Таким чином, він звернувся з даним
зустрічним позов та просить визнати за
ним право власності в порядку
спадкування за законом на квартиру
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивача за основним позовом
підтримала основний позов в повному
обсязі, просила суд його задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позові. Проти задоволення зустрічного
позову - заперечувала.

Представник позивача за
зустрічним позовом підтримала
зустрічний позов, просила суд його
задовольнити. Проти задоволення
основного позову - не заперечувала в
частині встановлення факту проживання
однією сім'єю як чоловіка та жінки без
реєстрації шлюбу.

Представник ГУЮ у м. Києві в
судове засідання не з'явився, надіслав
до суду письмові пояснення, в яких
просив суд розглянути справу у
відсутність представника та
постановити рішення за наявними
документами та доказами, відповідно до
вимог чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача за основним
позовом, представника позивача за
зустрічним позовом, з'ясувавши
фактичні обставини даної цивільної
справи, допитавши свідків, дослідивши
письмові докази у їх сукупності та
співставленні, дійшов до висновку, що
основний та зустрічний позови
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що спірна
двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належала
на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 28 липня 1998 року
та свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 травня 2006 року ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, про що в Книзі
реєстрації смертей 31 грудня 2009 року
зроблено відповідний актовий запис за
№23504 (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_3, а.с.38 - копія дублікату
свідоцтва про право на спадщину за
законом, а.с.39 - копія дублікату
свідоцтва про право власності).

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_8 в
судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1
та ОСОБА_3 з 1997 року проживали однією
сім'єю як чоловік та дружина без
реєстраці шлюбу, вели спільне
господарство, однак не встигли
офіційно зареєструвати шлюб.

Крім того, ОСОБА_3 та її син, ОСОБА_4
знаходились на утриманні ОСОБА_1, він їх
забезпечував матеріально та
піклувався про них.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер, про
що в Книзі реєстрації смертей 28 жовтня
2005 року зроблено відповідний актовий
запис за №19640 (а.с.6 - копія свідоцтва про
смерть).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, що
підтверджується дублікатом свідоцтва
про народження ВРАГС Овруцького РУЮ
Житомирської області Серії НОМЕР_1 та
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про шлюб
№0 від 18.02.2010 року.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка
м.Барвінкове Харківської області суду
показала, що вони з померлою ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 були найближчими сусідами,
рідними та близькими людьми. Вона,
ОСОБА_9 купила квартиру у 2002 році, мала
ключі від квартири ОСОБА_3, а померла, в
свою чергу - від її квартири, оскільки
вони були дуже близькими та рідними
людьми. Сталось навіть так, що коли її
матір (матір свідка) дізналась, що
померла ОСОБА_3, у неї стався інфаркт і
на слідуючий день матір померла.

Вона (свідок) знала сім'ю ОСОБА_4 з
2002 року. Зі слів ОСОБА_3, їй стало відомо,
що останній було дуже важко, оскільки
вона переселилась з зони відчудження,
одна дитина - померла, інша дитина була
зовсім маленька.

Померла ОСОБА_3 розповідала у 2002
році, що вони з ОСОБА_1 проживають років
п'ять разом. Коли в ІНФОРМАЦІЯ_6
трагічно загинув син ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
останній було дуже важко, це було
страшне горе. В цей час ОСОБА_1
знаходився у відрядженні, однак
негайно повернувся, оскільки у ОСОБА_3
іншої підтримки не було. Навіть обидва
пам'ятники після смерті сина ОСОБА_3 та
її смерті ставив ОСОБА_1, оскільки
більше ніхто не дав ні копійки коштів.

Після того, як помер син, ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 робили ремонт, щоб змінити
обстановку. У ОСОБА_3 була заробітна
плата в розмірі меншому, ніж 1 000 грн.
Ремонт робився капітальний і зроблений
був десь у 2006-2007 році. Мінялись двері,
шпалери, стелився паркет,
встановлювались металопластикові
вікна, металопластиковий балкон, були
куплені усі нові меблі. Від старої
квартири залишились тільки стінка,
шкіряний диван та акваріум.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали як
чоловік та жінка, ОСОБА_1 все робив для
ОСОБА_3, нічого не шкодував. Вони
говорили про те, що необхідно
зареєструвати шлюб, однак не встигли.
Коли помер її син, останній було вже не
до весілля. Родичі не приймали участі у
житті ОСОБА_3, а тому коли вона померла
ніхто не допомагав її ховати. ОСОБА_3
померла від свинячого грипу, це
встановлено розкриттям тіла. Саме
поховання ОСОБА_3 організували друзі,
однак за кошти ОСОБА_1.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець
м.Олевська Житомирської області суду
показав, що він проживає в будинку, де
жили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1990 року, а тому
знає, що ОСОБА_1 проживає у спірній
квартирі з 1997 року. Він (свідок) не знає,
чи був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_3. Він (свідок) та сім'я ОСОБА_3
дуже часто разом зустрічались,
проводили свята.

Спочатку квартира, де вони з
ОСОБА_3 разом проживали була у дуже
поганому стані, однак ОСОБА_1 зробив
євро-ремонт, поміняв столярку, кухню,
вікна, балкон. Вони разом сплачували за
житлово-комунальні послуги. Коли
ОСОБА_3 померла, ОСОБА_1 забрав її з
лікарні, усі витрати, пов'язані з
похованням ніс саме він. Він (свідок)
ніколи не бачив батька ОСОБА_3, однак
відомо, що стосунки між ними були дуже
натягнуті.

Також свідок показав, що ОСОБА_1
працює водієм, його відрядження
тривають до двох тижнів в місяць.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець
села Мар'їно Джанкойського району
Кримської області суду показав, що він
прийшов в судове засідання засвідчити,
що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3, вони давно
знайомі, оскільки проживають в одному
під'їзді.

Свідок показав, що ОСОБА_1 він знає
з 1997 року, а з ОСОБА_3 він був знайомий
раніше. У ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були дуже
добрі стосунки, вони проживали однією
сім'єю, навіть син ОСОБА_3 називав
ОСОБА_1 батьком.

Також свідок показав, що він був в
гостях у ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останній
зробив повний ремонт. ОСОБА_1 та ОСОБА_3
були разом, дуже дружньо жили. Шлюб між
ними не був зареєстрований, однак вони
були однією сім'єю. Він (свідок) був на
похованні, допомагав ОСОБА_1 з
похованням, однак усі витрати ніс
ОСОБА_1.

Представник позивача за основним
позовом суду пояснила, що ремонт у
спірній квартирі здійснювався ОСОБА_1
та ОСОБА_3 після смерті її сина, у 2007-2008
роках. Загальна вартість вкартири до
ремонту становила 350 000 грн. 00 коп., а
після ремонту - 700 000 грн. 00 коп.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
проживали разом однією сім'єю, як
чоловік та дружина без реєстраці шлюбу
з 1997 року по день смерті ОСОБА_3, а тому
вимоги ОСОБА_1 за основним позовом про
встановлення факту його проживання з
ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 01 січня 1997 року по день смерті
останньої - ІНФОРМАЦІЯ_5 є
обгрунтованими, підтвердженими
належними доказами та показами
свідків, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Відповідно до ч.1 ст.74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Згідно ч.1 ст.62 СК України, якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових чи
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішеням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено в ході судового
розгляду, з урахуванням пояснень
представника позивача за основним
позовом, показів свідків, доданих до
позовної заяви та наданих в судовому
засіданні для приєднання до матеріалів
справи копії договору про виконання
робіт від 05.02.2008 року, копій податкових
накладних ТОВ «Епіцентр К», копій
чисельних фіскальних чеків, копій
замовлень товарів з зазначенням
передоплати, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно
робили капітальний ремонт в спірній
квартирі за час свого проживання разом
однією сім'єю, у зв'язку з чим вартість
зазначеної квартири значно
збільшилась. А отже, вимоги щодо
визнання спірної квартири об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя підлягають задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про
визнання за ним права власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, то вони
підлягають задоволенню.

Щодо вимог останнього про
визнання за відповідачем права
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, суд дійшов до висновку, що вони
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем не наведено правових підстав
для задоволення таких вимог. Крім того,
ОСОБА_2 у своєму зустрічному позові
ставить питання про визнання за ним
права власності на спірну квартиру в
порядку спадкування.

Враховуючи часткове задоволення
основного позову, зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, а саме визнання за
останнім права власності в порядку
спадкування на ? частину квартири
АДРЕСА_1, оскільки не потребує
доведення той факт, що ОСОБА_2 є батьком
померлої ОСОБА_3, дійсно звертався до
приватного нотаріуса з метою
оформлення свідоцтва про право на
спадщину на спірну квартиру за законом.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.61 ч.1, 62 ч.1, 74 ч.1 СК
України, ст.ст.1216, 1217, 1258 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 223, 292-294 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2;
третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про встановлення
факту проживання однією сім'єю та
визнання права власності -
задовольнити частково.

Встановити факт проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу
ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову -
відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1; третя особа: Головне управління
юстиції у м. Києві про визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
в порядку спадкування на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: