Номер провадження 2/754/1586/14
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого судді Клочко
І.В.

при секретарі Ліщитович
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по індексу
інфляції та 3% річних в сумі 314,41 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачі неналежно виконували свої
зобов'язання, внаслідок чого
утворилася заборгованість в сумі 425,57
грн. 29.12.2011 року відповідач - ОСОБА_1
звернулась до позивача з заявою про
реструктуризацію заборгованості
протягом 4 місяців, в забезпечений
період заборгованість була сплачена в
повному обсязі, однак не було сплачено
індекс інфляції та 3% річних в розмірі
314,41 грн., яка утворилася з вересня 2007
року по жовтень 2010 року, в зв'язку з чим,
позивач була змушена звернутися до
суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала за
викладеними в позовній заяві
обставинами та просила задовольнити
їх в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що
борг був утворений, ще за період часу,
коли була жива його матір ОСОБА_4 через
помилку працівників ПАТ «Київенерго».

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила,
в зв'язку з тим, що ПАТ «Київенерго»
відключали електроенергію перед
святами, вона змушена була укласти
договір реструктуризації та сплатити
заборгованість в сумі 441,23 грн.

Представник відповідачів проти
позовних вимог заперечував, просив в
задоволенні позову відмовити та
застосувати строк позовної давності.

Відповідачка - ОСОБА_2 підтримала
пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Вислухавши пояснення представника
позивача, відповідачів та їх
представника, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло від 05.12.2002 року квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належала на праві власності ОСОБА_4 та
членам сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних
долях (а.с.35).

Відповідно до свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.62).

Після її смерті відкрилася спадщина на
1/3 частину квартири, яку прийняла її
дочка ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 22.02.2006 року (а.с.34).

Отже, станом на грудень 2011 року,
власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах.

Відповідно до довідки форми №3, станом
на 28.12.2011 року в квартирі, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстровані ОСОБА_1 - з 04.11.2003 року,
ОСОБА_3 - з 05.01.1989 року , ОСОБА_2 - з 23.07.2002
року (а.с.15).

Статтею 20 ЗУ «Про житлово-комунальні
послуги», споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Згідно з п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ №572 від 08.10.1992 року, власник та
наймач квартири зобов'язаний
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, визначені законом або
договором.

Судом встановлено, що станом на 01
листопада 2011 року у відповідачів
утворилась заборгованість за спожиту
електроенергію в розмірі 425,57 грн.

У зв'язку з виникненням заборгованості
за спожиту електроенергію, ОСОБА_1
подала заяву про укладення договору
реструктуризації заборгованості, в
якій просила розстрочити
заборгованість в сумі 441,23 грн. протягом
чотирьох місяців (а.с.12).

Відповідно до укладеної угоди про
розстрочення сплати заборгованості за
договором про користування
електричною енергією від 30.12.2011 року,
ОСОБА_1 визнала заборгованість в сумі
441,23 грн. та зобов'язалась перед
«Київенерго» сплати її в повному
обсязі протягом чотирьох місяців в
розмірі 110,30 грн. щомісяця (а.с.13).

Слід зазначити, що в даному договорі не
було жодним чином вказано питання про
оплату з боку відповідачів або одного
відповідача суми заборгованості
індексу інфляції та 3% річних в період з
вересня 2007 року по жовтень 2011 року,
включно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України, передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи те що, ПАТ «Київенерго» не
було включено суму індексу інфляції та
3% річних в період з вересня 2007 року по
жовтень 2011 року, включно, в договір
реструктуризації заборгованості та
заяву відповідачів про застосування
строку позовної давності, суд вважає
позовні вимоги не обґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст.
60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд міста Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий: