№ 2/269/43/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2014 року Совєтський районний
суд м. Макіївки Донецької області у
складі:

головуючого судді
Курової О.І.

при секретарі
Яковлєвій О.

за участі представника позивача
Потапова В.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївка цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду
11.09.2013 року з позовом до відповідача про
стягнення суми боргу у розмірі 45141.19
грн. за договором б/н від 01.06.2007 року. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
01.06.2007 року з відповідачем укладено
договір, відповідно до якого він
отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,5% на місяць на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.. Відповідач підтвердив свою
згоду на те, що підписана Заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
кредитний договір. У порушення норм
закону та умов договору відповідач
належним чином не виконав умови
договору, заборгованість станом на
31.07.2013 року склала 45141.19 гривень, з яких:
12205.34 гривень - заборгованість за
кредитом, 28810.08 гривень - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1500гривень - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 500.00 гривень -
штраф (фіксована частина), 2125.77 гривень -
штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на заявлених
вимогах, просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом та судові
витрати .

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав і пояснив суду, що він
отримав від Банку кредит у вигляді
кредитного ліміту 10 000 грн. на платіжну
картку, однак позивач не надав суду
доказів того, що Умови надання
банківських послуг та Правила
користування платіжною карткою, які
складають Договір, та які додані до
позовної заяви саме ті, з якими він був
ознайомлений при написанні заяви на
отримання кредитної картки, оскільки
його підпис на цих документах
відсутній. Картка йому видавалась на 2
роки і він її відпрацював. Крім того, в
2011 році Банк звертався в суд з позовом
про стягнення з нього заборгованості
за цим кредитним договором, але позов
залишений без розгляду внаслідок
неявки представника позивача в судове
засідання. Надав суду заяву про
застосування позовної давності при
вирішенні даного спору.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Той факт, що між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 виникли
зобов'язання, підтверджено наданою
Заявою відповідача на отримання
кредиту від 01.06.2007 року, згідно якої
відповідач отримав кредит у вигляді
кредитного ліміту у розмірі 10 000
гривень на платіжну картку №НОМЕР_1 з
терміном дії картки 2 роки, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 2,5% % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом. Термін дії
кредитного договору збігається з
терміном дії платіжної картки.

В зазначеній Заяві відповідач
посвідчив своїм підписом, що він
ознайомився та згоден з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
що Заява разом з ними складає Договір
про надання банківських послуг.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що Банк свої
зобов»язання за договором виконав,
надав відповідачу кредитну картку з
кредитним лімітом в сумі 10 000 грн,
відкрив рахунок.

Відповідач свої зобов»язання порушив
і відповідно до наданого розрахунку за
кредитним договором б/н від 01.06.2007
року, наданого представником позивача,
сума заборгованості за кредитом станом
на 31.07.2013 року складає 45141.19 гривень, а
саме: 12205.34 гривень - заборгованість за
кредитом, 28810.08 гривень - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1500гривень - заборгованість по комісії
за користування кредитом, 500.00 гривень -
штраф (фіксована частина), 2125.77 гривень -
штраф (процентна складова).

Стаття 256 ЦК України передбачає, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальний строк позовної давності, що
передбачений ст. 257 ЦК України,
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна зі сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лангується на той же
строк.

Згідно наданого представником
позивача розрахунку заборгованості
остання сплата відповідачем платежів
за кредитним договором відбулася
05.01.2010 року, тобто з цього часу позивач
дізнався про своє порушене право.

В судовому засіданні за клопотанням
відповідача була оглянута цивільна
справа № 2-1493/11 за позовом ПАТ «
Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
б/н від 01.06.2007 року у розмірі 29 664.64 грн.
Позивач в особі ПАТ КБ « Приватбанк»
звернувся в суд із зазначеним позовом
05.10.2011 року. Ухвалою Совєтського
районного суду м. Макіївки від 05.12.2011
року позовна заява залишена без
розгляду у зв»язку з повторною неявкою
представника позивача в судове
засідання без поважних причин. Ухвала
не оскаржена і набрала законної сили.

Відповідно до положень частини 1 статті
265 Цивільного кодексу України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності.

Отже суд вважає, що позивач дізнався
про порушення відповідачем виконання
своїх зобов»язань за кредитним
договором в лютому 2010 року, і з цього
часу у нього виникло право звернутися
до суду з вимогою про захист
цивільного права, однак такою
можливістю він скористався лише у
вересні 2013 року, тобто після спливу
позовної давності.

Згідно вимог п.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, при застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Оскільки відповідач заявив про
застосування позовної давності, про що
надав суду письмову заяву, за таких
підстав суд відмовляє в задоволені
позову.

Керуючись ст.ст. 257, 259, 261, 264, 265, 526, 1054 ЦК
України, та на підставі ст.ст. 10, 60, 79,
213-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, - відмовити у зв'язку з
пропуском позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення в Апеляційний суд
Донецької області, через даний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення

Суддя
О. І. Курова