Справа № 300/417/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
смт.Воловець

Суддя Воловецького районного
суду Закарпатської області Софілканич
О. А., розглянувши заяву про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на майно,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на майно. До
матеріалів позову представником
позивача додано заяву про забезпечення
позову, в якій просить в порядку
забезпечення позову накласти арешт у
межах суми заборгованості на грошові
кошти, рухоме та нерухоме майно,
належне ОСОБА_1 шляхом заборони будь-
яким особам укладати угоди стосовно
цього майна, проводити його реєстрацію
та перереєстрацію, здійснювати його
відчуження, а також обмежити
відповідачку у праві виїзду за межі
України до виконання нею взятих на себе
зобов'язань перед ПАТ КБ «Приват Банк».

Перевіривши заяву про
забезпечення позову та матеріали,
додані до неї, вважаю, що в задоволенні
такої слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України,
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Позивачем в заяві стверджується,
що відповідачка на протязі тривалого
часу не виконує взяті на себе
зобов"язання за кредитним договором, не
здійснює погашення платежів, внаслідок
чого виникла заборгованість. Невжиття
заходів забезпечення позову, може
істотно утруднити або унеможливити
виконання рішення суду.

Однак, з кредитного договору
№МКW0GK00000003 від 13.05.2005 року вбачається,
що боржником у кредитник зобов"язаннях
є ОСОБА_2, а не ОСОБА_1 Підтвердження
того факту, що відповідачка належним
чином прийняла спадщину за ОСОБА_2
позивачем не надано.

Також, позивач в поданій заяві про
забезпечення позову не зазначив суду,
на яке саме майно та грошові кошти
накласти арешт та докази, що
підтверджують наявність будь-якого
майна та коштів у відповідача.

Крім того, відповідно до п.7
Постанова пленуму ВСС від 30.03.2012 N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
заява про забезпечення позову у спорах,
що виникають із кредитних
правовідносин, шляхом заборони виїзду
відповідача за межі України не може
бути задоволена, оскільки згідно з
частиною першою статті 151 ЦПК суд
вживає лише ті заходи забезпечення
позову, які передбачені цим Кодексом.
Заборона виїзду відповідача за межі
України не може належати і до інших
видів забезпечення позову (частина
друга статті 152 ЦПК), оскільки
відповідно до статті 33 Конституції
України свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишити територію України можуть бути
обмежені лише законом.

Враховуючи вищенаведене, в
задоволенні заяви про забезпечення
позову слід відмовити.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України,
суддя-

У Х В А Л И Л
А:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" про забезпечення
позову - відмовити.

Апеляційна скарга на
ухвалу суду подається протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя: Софілканич О.А.