Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/4852/2014
інстанції - Антипова Л.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 6 лютого 2014 року в справі за заявою
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», зацікавлені
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про скасування
рішення третейського суду.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 6 лютого 2014 року відмовлено
в задоволенні заяви ОСОБА_3 до ПАТ
«Укрсоцбанк», зацікавлені особи:
ОСОБА_2, ОСОБА_4, про скасування рішення
третейського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та скасувати рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків у справі № 382/12 від 10
квітня 2013 року. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що суд першої інстанції не
дослідив у повному обсязі обставини
справи, не дав їм належної оцінки та
дійшов помилково висновку про те, що
рішення третейського суду не підлягає
скасуванню. Судом не взято до уваги те,
що договори поруки № 606/33-021 від 25 квітня
2007 року та № 606/33-022 від 25 квітня 2007 року
припинилися, а тому третейський суд не
міг залучати поручителів в якості
відповідачів, що в свою чергу потягнуло
за собою порушення прав та інтересів
поручителів. Зазначає, що третейським
судом були вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди, що
відповідно до п.2 ч.3 ст. 51 Закону України
«Про третейські суди» та п. 2 ч. 2 ст. 389-5
ЦПК України є підставою для скасування
рішення третейського суду.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням від 10
квітня 2013 року Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків задоволено вимоги
ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто солідарно
з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
заборгованість по договору кредиту у
розмірі 1 676 145,83 грн. та третейський збір
у сумі 17 161,46 грн.

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду із заявою про скасування
вказаного рішення третейського суду. В
обґрунтування вимог заяви посилалась
на те, що оскаржуваним рішенням було
вирішено питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі, а
саме вона була відсутня в судовому
засіданні під час слухання справи
третейським судом, на день звернення до
третейського суду договір поруки був
припинений. На думку заявника,
третейський суд не мав права
відкривати провадження та розглядати
справу, оскільки даний спір є спором
про захист прав споживачів. Крім цього,
ОСОБА_2 також вказувала на те, що
викладені в кредитному договорі
положення щодо іноземної валюти
договору та валюти виконання
зобов'язання за договором суперечать
нормам Конституції України та
цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
першої інстанції виходив з того, що
передбачені законом підстави для
скасування рішення третейського суду
відсутні, третейським судом справа про
стягнення заборгованості за кредитним
договором розглянута у межах його
компетенції за наявності третейської
угоди сторін договору, регламент
третейського суду порушено не було.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду, вважає. що вони
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції безпідставно не
взяв до уваги ту обставину, що договори
поруки, за якими рішенням третейського
суду було стягнуто заборгованість з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4
припинились, отже у третейського суду
були відсутні підстави для залучення
вказаних поручителів в якості
відповідачів, судова колегія відхиляє,
зважаючи на те, що до переліку підстав
для скасування рішення третейського
суду, що визначений ст. 51 Закону України
«Про третейські суди» та ч. 2 ст. 389-5 ЦПК
України, зазначені заявником підстави
не входять.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України
рішення третейського суду не
перевіряється по суті спору судом, яким
розглядається заява про скасування
рішення третейського суду, та може бути
скасовано у зв'язку з неправильним
застосуванням третейським судом норм
матеріального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що третейським судом розглянуто спір
поза межами третейської угоди не
ґрунтується на доказах, що містяться у
матеріалах справи.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 6 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: