Справа № 463/18/14
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/2508/14
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф,

секретаря Гацій
І.І.,

з участю представників заявника
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 06 лютого 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_4 про встановлення факту, що має
юридичне значення,-

встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з заявою про встановлення факту, що
має юридичне значення.

В обґрунтування вимог заяви
покликається на те, що 11.01.1997 року
виконавчим комітетом Львівської
міської ради видано свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 є одним з співвласників даної
квартири та проживала у квартирі разом
із мамою, бабцею та дідом. Проте, у
свідоцтві про право власності на
квартиру у її прізвищі допущена
помилка другої букви, а саме замість
ОСОБА_4 вказано ОСОБА_4. Її анкетні дані
внесені у свідоцтво про право
власності на квартиру із свідоцтва про
народження, де вказано на російській
мові її прізвище ім»я та по-батькові як
ОСОБА_4, однак в паспорті громадянина
України її прізвище ім»я та по-батькові
на українській мові вказано як ОСОБА_4.

Вважає, що при видачі свідоцтва про
право власності серії ЛО № 8144 від 11.01.1997
р. на квартиру АДРЕСА_1 допущена
помилка, а саме замість прізвища
ОСОБА_4, вказано прізвище ОСОБА_4, тому
просить встановити факт належності
ОСОБА_4 свідоцтва про право власності
серії ЛО № 8144 від 11.01.1997 р. на квартиру
АДРЕСА_1, як співвласнику цього житла.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
заяви ОСОБА_4 про встановлення факту, що
має юридичне значення - відмовлено за
безпідставністю.

Рішення суду оскаржила представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що оскаржуване рішення не може
залишатись в силі, оскільки прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Стверджує, що суд в супереч вимогам ст.
160 ЦПК України суд не повно та не
об'єктивно з»ясував обставини справи,
що мають істотне значення, а висновки
суду не ґрунтуються безпосередньо
досліджених у справі доказах.

Звертає увагу на те, що є співвласником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом серії ЛО № 8144 від 11.01.1997
року.

Для вказаного свідоцтва про право
власності її анкетні дані взяті із
свідоцтва про народження серії НОМЕР_1
від 18.11.1981 р., оскільки паспорта
громадянина України на цей час у неї ще
не було.

Крім цього, свідоцтво про народження
виписане російською мовою, а свідоцтво
про право власності на квартиру на
українській мові, однак у цих
свідоцтвах її прізвище записано
ОСОБА_4, відтак у свідоцтві про право
власності допущена помилка другої
букви та замість ОСОБА_4 вказано ОСОБА_4.

Встановлення факту належності
правовстановлюючого документу, а саме
свідоцтва про право власності на
квартиру серія ЛО № 8144 необхідне,
оскільки від цього залежить
виникнення, зміна та припинення
майнових прав заявника, передбачених
ст. 317 ЦК України.

Просить скасувати рішення районного
суду та ухвалити нове, яким заяву
ОСОБА_4 про встановлення факту, що має
юридичне значення задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників заявника на
підтримання апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог, на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4
про встановлення факту, що має юридичне
значення місцевий суд виходив з того,
що анкетні дані заявника внесені у
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 з свідоцтва про
народження, де прізвище заявника
вказано «ОСОБА_4», відтак вважав, що
відсутні підстави вважати, що було
допущено помилку, при цьому паспорт
громадянина України заявниці був
виданий пізніше за згадане вище
свідоцтво про право власності на
квартиру.

Колегія суддів не погоджується, з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки такий не грунтується на
матеріалах справи та процесуальному
законі.

Статтею 256 ЦПК України передбачено
перелік фактів, що мають юридичне
значення, які можуть бути встановлені в
судовому порядку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім"я та по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Окрім цього, в частині 2 даної статті
зазначено, що у судовому порядку можуть
бути встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 ЛО8144 виданого 11 січня 1997 року
Виконкомом Львівської міської Ради
народних депутатів, зазначена квартира
належить на праві спільної сумісної
власності гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4. (а.с. 5).

У свідоцтві про народження НОМЕР_1 ім»я
та по батькові заявника на російській
мові вказано як ОСОБА_4 (а.с. 6).

Заявник покликається на те, що в
українській транскрипції її прізвище
повинно бути ОСОБА_4, відповідно, в
паспорті громадянина України серія
НОМЕР_2, виданому 23.06.1998 року
Личаківським РВ УМВСУ у Львівській
області, її прізвище записано як ОСОБА_4
(а.с. 3).

Відповідно до роз"ясень, викладених у п.
12 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення», в
зазначеній категорії справ суд
встановлює належність особі
правовстановлюючих документів, а не
тотожність прізвища, імені, по
батькові, неоднаково названих в різних
документах, не присвоєння чи залишення
одного з них.

Враховуючи те, що прізвище заявника у
свідоцтві про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, серія ЛО8144, виданому
11 січня 1997 року виконкомом Львівської
міської Ради народних депутатів не
збігається із її прізвищем у паспорті
громадянина України, колегія суддів
приходить висновку про наявність
підстав для задоволення заяви та
встановлення факту належності ОСОБА_4
свідоцтва про право власності серії ЛО
№ 8144 від 11.01.1997 р. на квартиру АДРЕСА_1,
як співвласнику цього житла, у якому її
прізвище записано як ОСОБА_4..

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції, як таке, що ухвалене за
неправильного застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4
ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника
заявника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 06 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким заяву
ОСОБА_4 про встановлення факту, що має
юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4
свідоцтва про право власності серії ЛО
№ 8144 від 11.01.1997 р. на квартиру АДРЕСА_1,
як співвласнику цього житла, у якому її
прізвище записано як ОСОБА_4.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин