Справа № 361/7380/2013ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/1918/14 Доповідач у 2
інстанції КашперськаКатегорія 45
УХВАЛА

Іменем України

08 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кашперської
Т.Ц.,

суддів Фінагєєва
В.О., Яворського М.А.,

при секретарі Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом про розірвання шлюбу,
мотивуючи вимоги тим, що 22 жовтня 1994
року зареєстрував шлюб із
відповідачем, від даного шлюбу мають
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що в
подружжя виявилися різні погляди на
подружнє життя, взаємні права та
обов'язки, протягом року вони не
підтримують подружні стосунки,
спільного господарства не ведуть,
наміру примиритися не мають, він має
іншу жінку. Просив розірвати шлюб із
ОСОБА_1, зареєстрований 22 жовтня 1994 року
у В.Димерській сільській раді
Броварського району Київської області,
актовий запис № 64.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року позов задоволено, розірвано шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 22
жовтня 1994 року Великодимерською
сільською радою Броварського району
Київської області, актовий запис № 64.

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із
рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року, подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність і
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, неповне встановлення
обставини справи, які мають істотне
значення для правильного вирішення
справи внаслідок їх неправильного
дослідження та оцінки, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 12 грудня 2013 року
і направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до відхилення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, суд першої інстанції
виходив із того, що подальше спільне
життя між сторонами є неможливим і шлюб
носить формальний характер.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що 22 жовтня 1994 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_5 укладено шлюб,
зареєстрований Великодимерською
сільською радою Броварського району
Київської області, актовий запис № 64,
свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наведені обставини стверджуються
наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_2
заявлено позов про розірвання шлюбу у
зв'язку з втратою подружжям
взаємоповаги, почуття любові та
вшанування особистості, сторони
тривалий час не проживають однією
сім'єю, збереження сім'ї є неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен
з подружжя має право припинити шлюбні
відносини.

Відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України,
суд вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у
п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року № 11
«Про практику застосування судами
законодавства про справ про право на
шлюб, розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», шлюб може бути розірвано в
судовому порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

Ухвалюючи рішення про розірвання
шлюбу, суд першої інстанції з
дотриманням норм ст. ст. 213, 214 ЦПК
України з'ясував фактичні взаємини
подружжя та дійшов правильного
виноску, що подальше спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стали
неможливими. При цьому колегія суддів
враховує, що судом першої інстанції
надавався сторонам термін для
примирення, однак примирення між ними
не відбулося.

Надуманими та безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
були взяті до уваги пояснення
представників відповідача про те, що
шлюбні стосунки та не ведуть спільне
господарство з квітня 2013 року. Так, суд
першої інстанції дав оцінку доводам та
запереченням сторін та встановлені
обставини виклав в мотивувальній
частині рішення.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що судом не
вирішено питання щодо визначення місця
проживання неповнолітньої дитини та
питань майнового характеру, вчинення
відповідачем неправомірних дій до
виселення ОСОБА_1 разом з дочкою в
будинку, в якому вони проживають. Так,
зазначені вимоги можуть бути вирішені
шляхом пред'явлення самостійних
позовів і не пов'язані із шлюбними
стосунками подружжя, які позивач має
право припинити.

Також колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права в зв'язку із розглядом справи у
відсутності відповідача. Так, із
матеріалів справи вбачається, що 11
жовтня 2013 року судове засідання
відбулося у присутності представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_7, сторонам надано термін
для примирення до 12 листопада 2013 року,
про що у ОСОБА_7 відібрано розписку (а. с.
55), а 12 листопада 2013 року в зв'язку із
неявкою сторін відкладено розгляд
справи до 12 грудня 2013 року. 12 грудня 2013
року до суду надійшла телеграма ОСОБА_1
про відкладення розгляду справи, яка
повинна бути розглянута 12 грудня 2013
року, на інший день (а. с. 59).

Таким чином відповідач ОСОБА_1 була
обізнана про час судових засідань,
повторно не з'явилася в судове
засідання, а суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст. 169 ЦПК
України вирішив справу у відсутності
відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на доказах та законі і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Кашперська Т.Ц.

Судді:
Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.