АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1006/14
Справа № 629/4806/13-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: нововиявлені обставини
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - Овсяннікової
А.І.,

суддів: - Бездітко В.М.,
Сащенко І.С.

при секретарі - Нестерцової
І.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на ухвалу Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 26 грудня 2013 року по справі
за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку
з нововиявленими обставинами рішення
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 03 серпня 2006
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Лозівський ковальсько - механічний
завод» про стягнення недорахованої
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати, збитків та відшкодування
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2006 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Відкритого
акціонерного товариства «Лозівський
ковальсько - механічний завод» про
порушення вимог ст..43,48 Конституції
України.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 03 серпня
2006 року ОСОБА_3 в задоволення позовних
вимог про стягнення недорахованої
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням строків її
виплати у розмірі 820 грн. 26 коп., збитків
у сумі 1 134 грн. 72 коп. та моральної шкоди
у розмірі 15 000 грн. - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 19 вересня 2006 року рішення
суду від 03 серпня 2006 року залишено без
зміни.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
суду, посилаючись на те , що в позові
йому було відмовлено. Однак, на даний
час є рішення Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року,
опубліковане 22 жовтня 2013 року, яким
визначено, що працівник може
звернутися до суду про стягнення
коштів без обмеження будь - яким
строком незалежно від того, чи були ці
кошти нараховані.

Ухвалою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 26 грудня
2013 року заява ОСОБА_3 залишена без
задоволення.

Ухвалою цього ж суду від 31 січня 2014 року
усунено описку в ухвалі суду і
зазначено, що рішення , яке
переглядається, є рішення від 03 серпня
2006 року , а не від 03 червня 2006 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати, оскільки вона
постановлена з порушенням вимог
процесуального права та
невідповідністю вимогам законам і
обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 361 ч.1,ч.2 п.4 ЦПК
України рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
встановлена Конституційним
Судом України неконституційність
закону, іншого правового акта чи їх
окремого положення, застосованого
судом при вирішенні справи, якщо
рішення суду ще не виконане.

Ставлячи питання про скасування
рішення суду ОСОБА_3 посилається на те,
що рішенням Конституційного Суду
України встановлено, що особа може
звернутися до суду про стягнення сум по
трудових спорах навіть у випадку, якщо
такі суми нараховані не були.

ОСОБА_3 у позові про порушення ст. ст. 43,48
Конституції України просив стягнути
недонараховану компенсацію втрати
частини заробітної плати у сумі 820 грн.
26 коп. збитків у сумі 1 134 грн.72 коп. та
відшкодування моральної шкоди у сумі 15
000 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи
ОСОБА_3 в задоволенні позову, зазначив,
що на час пред'явлення позову будь -
яких порушень з боку відповідача
трудових прав позивача не було.

Всі належні позивачу виплати були
виплачені: частково - при звільненні;
частково при розгляді інших справ за
позовами ОСОБА_3 по захисту його
трудових прав, які розглянуті по суті і
рішення по ним набрали законної сили.

Тобто, ОСОБА_3 відмовлено було у
задоволенні позову не за пропуском
строку, а по суті.

Рішенням Коституційного Суду України
№ 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року дано
тлумачення вимог ст. 233 ч.2 КЗ про П
України та заначено, що працівник має
право звернутися до суду з позовом про
стягнення сум індексації заробітної
плати та компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати як складових
належної працівнику заробітної плати
без обмеження будь-яким строком
незалежно від того, чи були такі суми
нараховані роботодавцем.

Дане рішення Конституційного Суду
України ніяким чином не впливає на
висновки суду при ухваленні рішення 03
серпня 2006 року яким відмовлено в
задоволенні позову по суті позовних
вимог і не є підставою для його
скасування за нововиявленими
обставинами.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 26 грудня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: