Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/5624/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Григорусь
Н.Й., Талько О.Б.

при секретарі
Журавській О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 05 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила збільшити розмір аліментів,
визначений рішенням Овруцького
районного суду від 16.07.2013 року на
утримання сина ОСОБА_3, визначивши його
в розмірі 1/4 частини з усіх видів
заробітку та доходу (заробітної плати
та пенсії), з дня подання позовної заяви
до суду та до досягнення дитиною
повноліття. Зазначила, що вона несе
основний тягар по утриманню дитини,
оскільки аліментів, які платить
відповідач, не вистачає. ОСОБА_2 крім
заробітної плати отримує пенсію, має
задовільний стан здоров'я, у нього
відсутні інші утриманці, а тому може
платити аліменти з усіх видів доходу.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 05 грудня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та їх
неповне дослідження, просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено,
що розмір аліментів, визначений
судовим рішенням або за домовленістю
між батьками, суд може змінити за
позовом платника або одержувача
аліментів у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

З роз'яснень, викладених у п. 23
постанови пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15.05.2006 року "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" вбачається, що
розмір аліментів, визначений судовим
рішенням або за домовленістю між
батьками, суд може змінити за позовом
платника або одержувача аліментів у
зв'язку зі зміною матеріального чи
сімейного стану, погіршення чи
поліпшення здоров'я когось із них.

Отже, зміна розміру аліментів,
визначеного судовим рішенням, можлива
за наявності певних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком
неповнолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), який проживає разом
з матір'ю. ОСОБА_2 працює в управлінні
Державної міграційної служби України в
Житомирській області та отримує
пенсію.

Рішенням Овруцького районного суду від
16.07.2013 року позов ОСОБА_1 про стягнення
аліментів задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини його
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 31.05.2013 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2. Частково
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має
незадовільний стан здоров'я, потребує
постійного лікування, на що несе
грошові затрати. Тому, враховуючи
вимоги розумності і справедливості,
суд дійшов висновку про те, що аліменти
повинні стягуватися тільки з одного
виду доходу відповідача, який
визначається виконавчою службою на
стадії виконання.

Вищевказане рішення позивачкою не
оскаржувалося та є чинним.

Під час апеляційного розгляду сторони
підтвердили, що на підставі
вищевказаного рішення із заробітної
плати відповідача проводиться
утримання аліментів, проте, з пенсії
аліменти не стягуються, оскільки позов
судом задоволено частково.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що
вона фактично просить не збільшити
розмір аліментів (розмір частки), а
змінити порядок їх стягнення
визначений рішенням Овруцького
районного суду від 16.07.2013 року, та
проводити відрахування аліментів з
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача. За таких обставин, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність заявленого позову, та
правильно відмовив у його задоволенні.

Роз'яснити, що у разі незгоди з рішенням
Овруцького районного суду від 16.07.2013
року, позивачка має право оскаржити
його в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді