У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Мазур Л.М., Нагорняка
В.А., Юровської Г.В., -розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» в
особі Одеської філії публічного
акціонерного товариства
«Просто-страхування», третя особа -
публічне акціонерне товариство «Альфа
Банк», про стягнення страхового
відшкодування та за позовом публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
до приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» в особі Одеської
філії публічного акціонерного
товариства «Просто-страхування» про
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування», подану
представником Карповим С.Б., на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» (далі - ПАТ
«Просто-страхування») в особі Одеської
філії ПАТ «Просто-страхування» про
стягнення страхового відшкодування у
сумі 351 480 грн., пені у сумі 153 399
грн. 18коп.

Позивач посилався на те, що 25 грудня 2007
року між ним та ЗАТ
«Просто-страхування»,
правонаступником якого є ПАТ
«Просто-страхування» було укладено
договір № 138398 добровільного
страхування транспортного засобу -
автомобіля марки «Toyota Rav-4», 2007 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1. Однією
із умов договору передбачено страхове
відшкодування по ризику незаконного
заволодіння даним автомобілем.

Розмір страхової суми дорівнював
вартості автомобіля і становив від
ризику «незаконне заволодіння» 351 480
грн., розмір страхового тарифу -
0,91 % від страхової суми та склав 3 198 грн.
47 коп., який був сплачений ним ПАТ
«Просто-страхування» у встановлені
договором строки.

29 грудня 2007 року у період з 00 год. 30 хв.
до 2 год. 10 хв. невідомою особою був
викрадений належний йому автомобіль,
що на думку позивача, є страховим
випадком, згідно з умовами вказаного
договору, про що у своєму листі він
повідомив відповідача, а також
звернувся із заявою до правоохоронних
органів.

Постановою слідчого Малиновського МУ
ГУМВС України в Одеській області від 30
грудня 2007 року була порушена
кримінальна справа за фактом
викрадення автомобіля.

5 лютого 2008 року досудове слідство по
зазначеній кримінальній справі було
призупинено до встановлення особи, яка
здійснила злочин на підставі п. 3 ст. 206
КПК України.

Відповідно до пп. 2.8.1, 2.8 договору,
страхове відшкодування по ризику
«незаконне заволодіння» виплачується
після надання страхувальником
страховику всіх необхідних документів
по страховому випадку, протягом 30
календарних днів. Страховик має право
затримати виплату страхового
відшкодування у разі викрадення
транспортного засобу, якщо на день
подання документів попереднє слідство
у справі не закінчено або не припинено,
але не більш ніж на 3 місяці.

У квітні 2008 року він отримав лист ЗАТ
«Просто-страхування» про відмову у
виплаті страхового відшкодування з
зазначенням причини - «подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про об'єкт або факт настання
страхового випадку».

Позивач вважав, що відмова відповідача
у виплаті йому страхового
відшкодування є незаконною.

Публічне акціонерне товариство «Альфа
Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») подало
позов, який у подальшому уточнило і
просило про стягнення з ПАТ
«Просто-страхування» страхового
відшкодування у розмірі 351 480
грн., посилаючись на те, що вони є
вигодонабувачем за договором № 138398
від 25 грудня 2007 року.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 25 вересня 2013 року,
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовлено, позов ПАТ «Альфа-Банк»
задоволено. Стягнуто з ПАТ
«Просто-страхування» в особі Одеської
філії ПАТ «Просто-страхування» на
користь ПАТ «Альфа Банк» страхове
відшкодування у розмірі 351 480 грн.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ
«Просто-страхування» порушує питання
про скасування ухвалених у справі
судових рішень в частині задоволення
позову ПАТ «Альфа Банк» та направлення
справи у цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції, мотивуючи
свої доводи порушенням судами норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають цим вимогам.

Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року
між ОСОБА_6 та ЗАТ «Просто-страхування»
був укладений договір № 138398
добровільного страхування
транспортного засобу - автомобіля
марки «Toyota Rav-4», 2007 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1.

Вказаний договір був укладений на
випадки «Пошкодження», «Незаконне
заволодіння» і «Додаткове обладнання».

29 грудня 2007 року у період з 00 год. 30 хв.
до 2 год. 10 хв. невідомою особою був
викрадений транспортний засіб, що
належав ОСОБА_6, у зв'язку з чим 30 грудня
2007 року Маліновським МУ ГУМВС України в
Одеській області була порушена
кримінальна справа за ознаками
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК
України. 5 лютого 2008 року досудове
слідство по зазначеній кримінальній
справі було призупинено до
встановлення особи, яка здійснила
злочин на підставі п. 3 ст. 206 КПК
України.

Судом встановлено, що позивач
повідомив страхову компанію про
настання страхового випадку, разом з
тим 4 січня 2008 року до ПАТ
«Просто-страхування» з письмовою
заявою звернулася дружина
страхувальника ОСОБА_8, яка також
повідомила про викрадення
застрахованого транспортного засобу, а
також про зникнення ключа запалювання
від зазначеного автомобіля.

Листом від 13 червня 2008 року ОСОБА_6 було
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування у зв'язку із «поданням
свідомо неправдивих відомостей про
об'єкт та/або про факт настання
страхового випадку».

Встановивши, що ОСОБА_6 не виконав своїх
обов'язків, передбачених договором
страхування № 138398 від 25 грудня 2007 року,
суд відмовив йому у виплаті страхового
відшкодування, однак разом з тим, суд
визнав обґрунтованими вимоги
вигодонабувача ПАТ «Альфа-Банк» про
стягнення на його користь з ПАТ
«Просто-страхування» страхового
відшкодування.

Однак такі висновки суду є
передчасними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. У ст. 629 ЦК
України зазначено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до п. 1.13 договору
страхування, сторонами було погоджено,
що обов'язки страховика виникають
після виконання своїх обов'язків
страхувальником, тобто ОСОБА_6

Разом з тим п. 1.13 передбачено «особливі
умови», за якими по ризикам
«Пошкодження» та «Незаконне
заволодіння» договір вступає в силу з
моменту фотографування автомобіля,
перевірки працездатності протиугінної
системи та підписання акту огляду.

Страхувальник ОСОБА_6 погодився з цими
умовами, про що свідчить його підпис в
договорі страхування.

Заперечуючи проти позову, ПАТ
«Просто-страхування» посилалося на те,
що застрахований транспортний засіб не
було пред'явлено для огляду, як
наслідок не було підписано акт огляду,
що свідчить про ненабуття договором
чинності, а тому жодних зобов'язань за
вказаним договором сторони не несуть.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди не перевірили належним чином
заперечень ПАТ «Просто-страхування»,
зокрема, чи набрав чинності договір
страхування № 138398 від 25 грудня 2007 року
за страховими ризиками «Пошкодження»
та «Незаконне заволодіння» та у зв'язку
з цим, чи виникло у вигодонабувача ПАТ
«Альфа-Банк» право на страхове
відшкодування за вказаним договором.

Крім того відповідно до п.2.8.8. договору
виплата страхового відшкодування
здійснюється після передачі
страховику всіх документів і речей
передбачених п.2.7.3.3., яким у свою чергу
передбачено, зокрема, передача усіх
виготовлених підприємством-виробником
комплектів ключів та пультів
керування. Позивач же у своїх
поясненнях зазначив, що ключі він
загубив, а другий комплект у нього
відсутній, оскільки із автомобілем був
переданий лише один комплект. Дане
твердження не відповідає дійсності,
оскільки відповідно до Посібника
користувача автомобіля «Toyota Rav-4», даний
автомобіль поставляється із двома
типами ключів - 2 головних ключі та
додатковий ключ.

Таким чином судами першої та другої
інстанції не надано належної правової
оцінки зазначеним доказам, що мають
важливе значення при розгляді справи.

Відповідно до 25 Закону України «Про
страхування», передбачено, що у разі
необхідності страховик, або Моторне
(транспортне) страхове бюро можуть
робити запити про відомості, пов'язані
із страховим випадком, до
правоохоронних органів, банків,
медичних закладів та інших підприємств
установ і організацій, що володіють
інформацією про обставини страхового
випадку, а також можуть самостійно
з'ясовувати причини та обставини
страхового випадку.

Співробітниками відділу розслідування
ПАТ «Просто-страхування» було
встановлено, що страхувальник оформив
договір купівлі-продажу автомобіля
«Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_1 в
автосалоні «Автобум» м. Одеси. Сам
ОСОБА_6, даного автомобіля не бачив,
зовсім не орієнтувався в комплектності
автомобіля, не знав який колір салону,
яка коробка перемикання передач.

Також, у позивача відсутній акт
прийому-передачі до договору
купівлі-продажу, який підтверджує той
факт, що автомобіль був отриманий.

Відповідно до довідки Маліновського МУ
ГУМВС України в Одеській області від 4
січня 2008 року по даному факту була
порушена кримінальна справа № ,
за ознаками злочину передбаченого ч. 3
ст. 289 КК України.

Постановою слідчого Маліновського МУ
ГУМВС України в Одеській області від 5
лютого 2008 року досудове слідства по
вищезазначеній справі на підставі п. 3
ст. 206 КПК України зупинено.

В подальшому відповідно до довідки
Маліновського МУ ГУМВС України в
Одеській області працівниками міліції
була порушена кримінальна справа №
98 в ході розслідування якої, був
спростований факт незаконного
викрадення автомобіля, крім того,
працівниками міліції було встановлено,
що ОСОБА_6, автомобіль «Toyota Rav-4», 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, в
автосалоні ніколи не отримував та не
експлуатував.

Зазначена обставина належним чином не
досліджена та не перевірена судами
першої та другої інстанції, крім того
не можна залишити поза увагою той факт,
що відповідно, до п.1.9.2. договору
страхування, розмір страхової суми за
ризиком «Незаконне заволодіння»
становить 351 480 грн. Проте, відповідно до
наявної у матеріалах справи довідки
від офіційного дилера автомобілів
Тойота в Україні ТОВ «Автосаміт ЛТД»
станом на 25 серпня 2008 року вартість
автомобіля «Toyota Rav-4» у найповнішій
комплектації не перевищує 230 424 грн., що
є значно менше ніж страхова сума, а тому
відповідно до п.2.4.1. якщо в договорі
страхова сума по ризику «Незаконне
заволодіння» перевищує дійсну ринкову
вартість транспортного засобу на дату
укладення договору, то такий договір є
недійсним в тій частині страхової суми,
що перевищує дійсну ринкову вартість
транспортного засобу.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору і ці порушення були
допущені як місцевим судом, так і
апеляційним судом, то рішення суду
першої інстанції та ухвала
апеляційного суду підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України,
колегій суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування», подану
представником Карповим С.Б.,
задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 16 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
25 вересня 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук Судді:
А.О.
Леванчук Л.М.
Мазур В.А.
Нагорняк Г.В.
Юровська