Справа № 279/4485/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі :головуючого - судді
Загуменнової Н.М.

з участю секретаря
Райвахівської Л.В.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідачів
ОСОБА_3

ОСОБА_4

представника відповідачів
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Коростені цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про витребування майна із
чужого незаконного володіння,
надання дозволу на перепланування та
переобладнання кімнат та
зобов,язання відповідачів не чинити
перешкод, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з даним
позовом, посилаючись на те, що 29.04.2008
року між нею, її рідним братом
ОСОБА_6 та відповідачкою ОСОБА_3 був
укладений договір довічного
утримання, який посвідчений приватним
нотаріусом Коростенського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 3635.

06.11.2008 року рішенням Коростенського
міськрайонного суду договір
довічного утримання від 29.04.2008 року в
частині передачі ОСОБА_3 у її
власність ? частини 64/100 частин
квартири АДРЕСА_1, що становить 64/200
її частки, визнано недійсним.

Позивачка зазначила, що вона і
відповідачка ОСОБА_4 є власниками 64/200
частин квартири АДРЕСА_1

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 29.04.2009 року
їй виділено в користування житлове
приміщення, а саме кімнату розміром
8,9 м. кв., що відповідає 15,08/100
ідеальних часток в вищезазначеній
квартирі, а відповідачці ОСОБА_3 -
житлову кімнату площею 17,8 м. кв., що
становить 30,17/100 ідеальних часток.

Для того, щоб частки ідеальної площі
виділених їм в користування кімнат
були рівними, необхідно переобладнати
кімнату, яка належить ОСОБА_4 і якою
користується ОСОБА_3, зменшивши цю
кімнату на 4, 64 кв. м.

Відповідачі не погоджуються з
переплануванням квартири, виконком
Коростенської міської ради дозволу на
перепланування не надав.

КВЖРЕП № 3 надав їй схему
перепланування вказаних кімнат.

Відмова відповідачів у переплануванні
кімнат, обмежує її права, як власника.

Тому позивачка останніми уточненими
вимогами від 18.03.2014 року просила:

витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 майно у вигляді
4,64 м. кв. житлової площі, які належать
їй шляхом перепланування та
зменшення належної ОСОБА_4 кімнати
розміром 18,3 м. кв. до 13,66 м. кв. у
квартирі АДРЕСА_1; зобов"язати ОСОБА_4
надати їй дозвіл на
перепланування та переобладнання у
квартирі АДРЕСА_1 кімнати розміром
18,3 м. кв., яка знаходиться у володінні
та користуванні ОСОБА_3; зобов"язати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити їй
перешкод під час переобладнання
кімнати, надавши їй вільний доступ
до кімнати 18,3 м.кв., яка знаходиться
у володінні ОСОБА_3 та у власності
ОСОБА_4 у вищевказаній квартирі, а також
стягнути з відповідачів на її
користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали та просили
позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5
позов не визнали. Представник
відповідачів пояснив, що ОСОБА_3 на
підставі рішення суду, тобто законно
користується кімнатою розміром 17, 8 кв.
м. Свою частку у квартирі подарувала
ОСОБА_4 Частки квартири, співвласниками
яких є позивачка та відповідачка
ОСОБА_4, не виділені, а тому їх неможливо
витребувати. Вимоги щодо
перепланування є необгрунтованими, так
як ст. 100 ЖК України переобладнання
житлового будинку провадиться з метою
підвищення їх благоустрою і
перетворення комунальних квартир в
окремі. Спірна квартира не є
комунальною, а тому в такий спосіб не
підлягає переобладнанню. Крім того,
відповідач ОСОБА_4 вважає таке
перепланування недоцільним. Вимога про
зобов"язання відповідачів не чинити
перешкод є необгрунтованою, так як
доказів того, що відповідачі чинять
позивачці будь - які перешкоди,
позивачкою не надані. Просили в позові
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши матеріали
справи в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на час розгляду
справи позивачці ОСОБА_1 належить на
праві власності 136/200 (68/100) частини
квартири АДРЕСА_1, а відповідачці
ОСОБА_4 належить на праві власності
64/200 ( 32/100) частин цієї квартири.

Вказана квартира є трикімнатною,
розташована на другому поверсі
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 29.04.2009 року
позивачці ОСОБА_1 було виділено в
користування в цій квартирі житлову
кімнату розміром 8,9 кв. м., а
відповідачці ОСОБА_3 - житлову кімнату
розміром 17, 8 кв. м. Коридор, кухня та
санвузол були залишені у спільному
користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3.( копія
рішення а.с. ). Ухвалою Апеляційного
суду Житомирської області від 21.10.2009
року вказане рішення залишено без змін
( а.с. 67 - 68). На час постановлення
вказаного рішення як ОСОБА_1 так і
ОСОБА_3 належало кожній по 64/200 частин
квартири АДРЕСА_1 . На даний час розмір
вказаних кімнат становить відповідно
9.2 кв.м. та 18,3 кв.м. ( дані технічного
паспорту а.с. 13).

Згодом, а саме в липні 2010 року позивачка
ОСОБА_1 отримала у власність ще 76/200
частин спірної квартири. Відповідачка
ОСОБА_3 подарувала свою частину
квартири відповідачці ОСОБА_4

Таким чином, на даний час позивачка
ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1,
вказана квартира перебуває у їх
спільній часткові власності. Частиною
квартири, що належить ОСОБА_4
користується відповідачка ОСОБА_3

Згідно з положеннями ст.ст. 21, 24, 41
Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК
України всі громадяни є рівними в своїх
правах, усім власникам забезпечуються
рівні умови здійснення цих прав, у тому
числі щодо захисту права спільної
часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий
режим спільної часткової власності
визначається главою 26 ЦК України з
урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування і
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди
спір вирішується судом.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 358 ЦК України,
можливе виділення у володіння та
користування співвласника таких
частин у спільному майні, які не
співпадатимуть з їх ідеальними
частками. Якщо такий виділ спільного
майна неможливий, співвласник,
позбавлений можливості одержати у
володіння та користування частину, що
йому належить, має право вимагати від
інших співвласників, у яких
залишається спільне майно, грошову
компенсацію.

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду від 29.04.2009 року був
встановлений порядок користування
приміщеннями квартири, зокрема
кімнатами 8, 3 та 17, 8 кв. м. ( на даний час
відповідно 9, 2 кв.м та площею 18.3 кв. м.).

З пояснень сторін та їх представників
слідує, що після постановлення
вищевказаного рішення, сторонами не
ставилось питання про зміну порядку
користування вказаними житловими
кімнатами.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду Україин з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав"
застосовуючи положення статті 387 ЦК
України, суди повинні виходити з того,
що власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним.

Як встановив суд, ОСОБА_4. є власником
64/200 частин спірної квартири, право
власності набула з визначених законом
підстав ( ст. 328 ЦК України), а ОСОБА_3 є
користувачем цього майна на підставі
рішення Коростенського міськрайонного
суду від 29.04.2009 року, яке набуло
чинності.

Таким чином, відповідачі володіють та
користуються кімнатою розміром 18.3
кв.м. на законних підставах, майно у
вигляді 4.64 кв.м. житлової площі яке,
просить позивачка витребувати у
відповідачів, не є індивідуально
визначеним, частки сторін не виділені,
а тому позов в частині витребування у
відповідачів з незаконного володіння
майна у вигляді 4,64 кв. м. житлової площі
кімнати задоволенню не підлягає.

При цьому суд також враховує, що
статтею 387 ЦК України передбачено право
власника майна на віндикаційний позов,
який може бути пред"явлений тільки в
тих випадках, коли порушені права
володіння, користування і
розпорядження одночасно. В даному
випадку, ці умови в сукупності
відсутні.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов"язання ОСОБА_4 надати їй дозвіл
не перепланування та переобладнання
кімнати площею 18, 3 кв.м. та про
зобов"язання обох відповідачів не
чинити їй перешкод при переплануванні
та переобладнанні кімнати площею 18, 3
кв.м., задоволенню також не підлягають,
так як є похідними від вимоги про
витребування майна із чужого
незаконного володіння.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4
взагалі не має повноваженнь у наданні
дозволу на переобладнання та
перепланування квартир, так як
відповідно до вимог ст. 152 ЖК України
такий дозвіл надається виконавчим
комітетом місцевої Ради.

Якщо ж позивач мала на увазі надання
згоди відповідачкою ОСОБА_4 на
перепланування та переобладнання
житлової кімнати, що перебуває в її
користуванні, то обов"язок власника чи
користувача надавати таку згоду діючим
законодавством не передбачений.

Вимоги про зобов"язання відповідачів
не чинити перешкод позивачці при
проведенні перепланування та
переобладнання кімнати, тобто у
майбутньому, задоволені не можуть бути
ще й з тих підстав, що відповідно до ст. 3
ЦПК України захисту підлягають
порушені, невизнані або оспорюванні
права, свободи та інтереси особи, а не
ті, які можуть бути порушені в
майбутньому.

Отже, з врахуванням вищенаведеного,
вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України за умови
неможливості одержати у володіння та
користування частини спільного майна в
натурі, яка відповідає її частці,
позивачка має право вимагати від
іншого співвласника, у якого
залишається спільне майно,
відповідної матеріальної компенсації
і може захистити своє право шляхом
пред"явлення відповідного позову.

Керуючись ст.ст.60, 61, 88, 209 ч. 3, 213-215,
218 ЦПК України, ст.ст.319, 358, 387 ЦК України,
152 ЖК України, Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 7 лютого 2014 року "Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав",
суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про витребування майна із
чужого незаконного володіння,
зобов"язання надати дозвіл на
перепланування та переобладнання
кімнат, зобов"язання відповідачів не
чинити перешкод - відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судові витрати по справі, пов»язані з
наданням правової допомоги в сумі 1 500
грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Коростенський міськрайонний суд
протом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: