Справа № 463/148/14
Головуючий у 1 інстанції: Головатий
Провадження № 22-ц/783/2354/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Управління державної
пенітенціарної служби

України у Львівській області - Тайстри
В.Ю., представника

Міністерства доходів і зборів України
та Львівської митниці

Міндоходів - Писарєва О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м. Львова
від 20 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася
з позовом до Управління державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області, Міністерства
доходів і зборів України та Львівської
митниці Міндоходів про визнання права
власності на автомобіль марки
"Лінкольн Навігатор", реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2004 р.в., та зобов"язання
Управління державної пенітенціарної
служби України у Львівській області
повернути позивачу належний йому
транспортний засіб марки "Лінкольн
Навігатор", реєстраційний номер НОМЕР_1,
2004 р.в.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
в апеляційній скарзі просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення
яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що під час розгляду справи в суді
першої інстанції, встановлено, що
позивач є власником автомобіля марки
"Лінкольн Навігатор", реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2004 р.в., що підтверджено
відповідними правовстановлюючими
документами, виданими Республікою
Словаччина, який 21.03.2009 р. на законних
підставах через зону митного контролю
"зелений коридор" було ввезено
позивачем на територію України, як
транспортний засіб для особистого
користування. 14.02.2012 року спірний
автомобіль був конфіскований судом, як
санкція за порушення митних правил
іншою особою та безоплатно переданий в
користування Управління державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області. Апелянт вказує, що
відповідно до ч. 1 ст. 346 та ст. 354 ЦК
України позбавлення права власності на
майно за рішенням суду може бути
застосовано виключно як санкція за
вчинене правопорушення, проте жодних
передбачених чинним законодавством
підстав для позбавлення позивача права
власності на спірний автомобіль
немає, до
відповідальності в судовому порядку,
яка б передбачала конфіскацію
належного йому майна він не притягався,
а тому спірний автомобіль конфісковано
незаконно. З наведених підстав просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, заперечення представника
Управління державної пенітенціарної
служби України у Львівській області -
Тайстри В.Ю. та представника
Міністерства доходів і зборів України
та Львівської митниці Міндоходів -
Писарєва О.Ю. щодо задоволення
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає
зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що автомобіль марки «Лінкольн
Навігатор», реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2004 р.в., кузов НОМЕР_2 був
конфіскований на підставі постанови
Галицького районного суду м.Львова, яка
не скасована та є чинною, а відтак
відсутні підстави для визнання за
позивачем права власності на цей
автомобіль.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
автомобіль марки «Лінкольн Навігатор»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р.в.,
кузов НОМЕР_2, який належав позивачу на
праві власності на підставі свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу SF
945322 - 21.03.2009 року через зону митного
контролю "зелений коридор" був ввезений
ним на територію України, як
транспортний засіб для особистого
користування.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 346, ч.1 ст. 354 ЦК
України право власності припиняється у
разі конфіскації. До особи може бути
застосовано позбавлення права
власності на майно за рішенням суду як
санкція за вчинення правопорушення
(конфіскація) у випадках, встановлених
законом. Конфісковане майно переходить
у власність держави.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 14.02.2012р., ОСОБА_6 визнано
винним у користуванні транспортним
засобом, що перебуває під митним
контролем, без дозволу митного органу
України, за що його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 336 Митного Кодексу
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді конфіскації
транспортного засобу марки «Лінкольн
Навігатор», р.н. НОМЕР_1, 2004 р.в., кузов
НОМЕР_2.

Постановою Апеляційного суду у
Львівської області від 18.03.2013 р.
представнику ОСОБА_6 - ОСОБА_3
відмовлено у поновленні строку на
апеляційне оскарження постанови судді
Галицького районного суду м. Львова від
14.02.2012 р., а відтак постанова про
конфіскацію транспортного засобу
набрала законної сили.

Припинення права власності на майно за
рішенням суду у разі конфіскації може
бути застосовано, як санкція за вчинене
правопорушення, при цьому ЦК України не
містить обмеження щодо того, що така
санкція має застосовуватись за
порушення вчинене власником майна,
оскільки відповідно до ч.2 ст. 326 Митного
Кодексу України конфіскація товарів,
транспортних засобів застосовується
незалежно від того, чи є ці товари,
транспортні засоби власністю особи,
яка вчинила правопорушення, а відтак
доводи апелянта про те, що належний
йому транспортний засіб конфісковано
незаконно, оскільки він не вчиняв
правопорушення, є необґрунтованим.

Оскільки постанова Галицького
районного суду м. Львова від 14.02.2012 р. та
застосована до порушника санкція у
виді конфіскації автомобіля марки
"Лінкольн Навігатор", реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2004 р.в., є чинними, такі у
встановленому законом порядку не
скасовані, позовні вимоги ОСОБА_2 про
визнання за ним права власності на
вищезгаданий автомобіль задоволенню
не підлягають.

Посилання в апеляційній скарзі про
наявність у позивача
правовстановлюючих документів на
автомобіль марки "Лінкольн Навігатор",
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р.в.,
виданих Республікою Словаччина не
спростовують факту припинення права
власності на автомобіль внаслідок
його конфіскації на підставі судового
рішення.

Враховуючи висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання за ним права власності на
автомобіль марки "Лінкольн Навігатор",
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 р.в., на
думку колегії суддів рішення комісії
про безоплатну передачу майна, що
підлягає конфіскації від 14.02.2013 року,
яким спірний автомобіль передано в
експлуатацію Управлінню державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області, прийнято комісією
в порядку, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи, а оскаржуване
рішення є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 20 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.