Справа № 133/4218/13-ц
Рішення

Іменем України

10 квітня 2014 року

Козятинський міськрайонний суд
Вінницької області

В складі головуючого -
судді: Проця В. А.

при секретарі
Гаврилюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Козятині справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця» про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

Встановив:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» про скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування позову вказала, що з
10.07.2008 року вона почала працювати
провідником пасажирських вагонів
Вагонної дільниці станції «Київ -
Пасажирський» ДТГО «Південно-Західна
залізниця» на умовах трудового
контракту. Останній раз з нею був
укладений трудовий контракт 23 серпня
2011 року за № 1046, зі строком дії з 23.08.2011
року до 23.08.2014 року.

Відповідно до наказу (розпорядження)
№ 3177/ос від 17.12.2013 року вона була
звільнена із займаної посади з 17.12.2013
року, згідно ст. 36 п. 8 КЗпП України на
підставі, передбаченій контрактом № 1046
від 23.08.2011 року (п. 17-а - встановлення
факту перевезення безквиткових
пасажирів), попередження про
розірвання контракту № 703 від 21.11.2013
року.

Її звільненню передували наступні
обставини. 13.11.2013 року вона слідувала
провідником пасажирського вагону № 9,
електропоїзду № 824, сполученням
«Шепетівка - Київ». Після зупинки по
станції Малин, до вагону зайшли
перевіряючі. Зі ст. Малин до ст.
Святошин вони почали перевірку
вагонів, при цьому, акцентували увагу
на зовнішньому вигляді провідників,
належному санітарному стану вагонів та
поведінці пасажирів, щоб ті не вживали
спиртні напої та не палили. Після цього,
перевіряючі їй запропонували
поставити свій підпис у акті, кількість
пасажирів у підписаному нею акті
зазначена не була. Потім їй стало
відомо, що перевіряючі дописали у
другому екземплярі акту загальну
кількість пасажирів на вагоні № 9, суто
з особистої візуальної оцінки, яка явно
перевищувала кількість дійсно
присутніх пасажирів. У її вагоні всі
пасажири їхали по проїзним документам,
самого факту виявлення безквиткових
пасажирів, що є причиною її звільнення,
не було встановлено. Крім того,
контролюючі посадові особи не
здійснювали перевірку в пасажирів
вагону № 9 наявності проїзних
документів.

В даному випадку вищевказані
перевіряючі порушили вимоги розділу 18
«Контроль перевезень і обслуговування
пасажирів» Правил перевезення
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
в якому передбачено, якщо під час
здійснення контролю поїзда виявлено
пасажира без проїзного документа або з
безплатним проїзним документом, але за
відсутності у пасажира документа, що
підтверджує право на таку пільгу, то
він вважається безквитковим і повинен
сплатити штраф та оплатити проїзд від
станції посадки до місця призначення.

Вона є членом виборного
профспілкового органу (профкому)
Незалежної профспілки працівників
Вагонної дільниці станції Київ -
Пасажирський ДТГО «Південно-Західна
залізниця», яка входить до складу
Вільної профспілки залізничників
України. При цьому, керівництво
вищезазначеного структурного
підрозділу залізниці не звернулося до
виборних профспілкових органів за
отриманням згоди на її звільнення,
порушуючи вимоги ст. 252 КЗпП України та
ст. 41 Закону України «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності», які передбачають
звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган професійної спілки),
крім випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного органу,
членами якого вони є, а також,
вищестоящого виборного органу цієї
профспілки (об'єднання профспілок).
Незважаючи на ці обставини,
адміністрація розірвала з нею трудовий
договір.

Крім того, адміністрацією даного
підприємства були порушені в даному
випадку стосовно неї правила Конвенції
Міжнародної організації праці № 135
«Про захист прав представників
працівників на підприємстві та
можливості, що їм надаються», яка
ратифікована Україною.

Також, керівництво Вагонної дільниці
ст. Київ - Пасажирський звільняючи її з
роботи не врахувало, що вона має статус
одинокої матері і держава дає їй
відповідні гарантії, згідно до ст. 184
КЗпП України, де передбачено, що
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років (до
шести років - частина шоста статті 179),
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства.

Незаконним звільненням їй заподіяно
значної моральної шкоди, оскільки
адміністрація Вагонної дільниці ст.
Київ - Пасажирський ДТГО «Південно -
Західна залізниця» дискредитувала її в
очах трудового колективу та знайомих,
всі ці обставини призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків через неможливість
продовження активного громадського
життя. Вона була схвильована
звільненням, перенесла душевний стрес.
Сума для відшкодування нанесеної їй
моральної шкоди, становить - 25 000
гривень.

Також, позивачка збільшила позовні
вимоги і просить поновити її на
попередній посаді не на умовах
трудового контракту, а безстроково, при
цьому, визнати таким, що є нікчемним
строковий трудовий договір - контракт
№ 1046 від 23.08.2011 року, який укладався між
нею та адміністрацією Вагонної
дільниці ст. Київ - Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця».

Позивачка - ОСОБА_1 та її представник в
судовому засіданні позов з урахуванням
збільшення позовних вимог підтримали і
підтвердили обставини викладені в
первинній позовній заяві і додатковій.

Представник відповідача - ДТГО
«Південно-Західна залізниця» Андрощук
Я.П. в судовому засіданні позов не
визнав та пояснив, що звільнення
позивачки є законним, проведеним
відповідно до діючих норм трудового
законодавства на підставі матеріалів
перевірки та документування
виявленого порушення трудової
дисципліни з її боку, крім того,
дотримано всі процедури звільнення,
про що більш детально вказав у
письмовому заперечені проти позову.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - в.о. начальника
Вагонної дільниці ст. Київ -
Пасажирський ДТГО «Південно-Західна
залізниця» Марченко С.О. в судове
засідання не з?явився, хоча належним
чином повідомлявся про день і час
слухання справи.

Заслухавши сторони, дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов
слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2008
року почала працювати провідником
пасажирських вагонів Вагонної
дільниці станції «Київ - Пасажирський»
ДТГО «Південно-Західна залізниця» на
умовах трудового контракту. Останній
раз з нею був укладений трудовий
контракт 23 серпня 2011 року за № 1046, зі
строком дії з 23.08.2011 року до 23.08.2014 року.

Відповідно до наказу (розпорядження)
№ 3177/ос від 17.12.2013 року ОСОБА_1 була
звільнена із займаної посади з 17.12.2013
року, згідно ст. 36 п. 8 КЗпП України на
підставі, передбаченій контрактом № 1046
від 23.08.2011 року (п. 17-а - встановлення
факту перевезення безквиткових
пасажирів), попередження про
розірвання контракту № 703 від 21.11.2013
року.

ОСОБА_1 ставилось в провину те, що
13.11.2013 року, вона слідуючи провідником
пасажирського вагону № 9,
електропоїзду № 824, сполученням
«Шепетівка - Київ» допустила
перевезення 18-ти безбілетних
пасажирів, що було виявлено
перевіряючими, які сіли в поїзд зі ст.
Малин. Хоча безпосередньо
перевіряючими особами самого факту
виявлення безквиткових пасажирів, що є
причиною звільнення позивачки, не було
встановлено, оскільки контролюючі
посадові особи не здійснювали
перевірку в пасажирів вагону № 9
наявності проїзних документів.

З пояснень сторін в судовому
засіданні судом встановлено, що
підставою для звільнення позивачки з
роботи став акт від 13.11.2013 р., який
склали перевіряючі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
які діяли відповідно до розпоряджень
№НЗ -1-1/86 від 08.11.2013 р. по ДТГО
«Південно-Західна залізниця» та №43 від
12.11.2013 р. по Коростенській дирекції
залізничних перевезень про проведення
перевірки регіональних поїздів з метою
недопущення працівниками поїзних
бригад порушень посадових обов'язків,
попередження випадків перевезення
безквиткових пасажирів.

В даному випадку вищевказані
перевіряючі особи порушили вимоги
розділу 18 «Контроль перевезень і
обслуговування пасажирів» Правил
перевезення пасажирів, багажу,
вантажобагажу та пошти залізничним
транспортом України, в якому
передбачено, якщо під час здійснення
контролю поїзда виявлено пасажира без
проїзного документа або з безплатним
проїзним документом, але за
відсутності у пасажира документа, що
підтверджує право на таку пільгу, то
він вважається безквитковим і повинен
сплатити штраф та оплатити проїзд від
станції посадки до місця призначення.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.5, 2.6, 3.4
«Порядку проведення перевірок
пасажирських поїздів в системі
залізничного транспорту України»
основними обов'язками службових осіб
Укрзалізниці під час перевірки є
здійснення контролю за дотриманням
пасажирами та працівниками
залізничного транспорту вимог
нормативно-правових актів щодо
перевезення пасажирів, багажу та
вантажобагажу, вжиття відповідних
оперативних заходів щодо усунення
виявлених недоліків. При проведенні
перевірок службові особи зобов'язані
перевірити наявність у пасажирів
проїзних документів… Виявлені випадки
перевезення безквиткових пасажирів …
оформляються актами ЛУ - 4, тобто, форма
акту перевірки, перевіряючими особами
також, не була дотримана.

Висновок про наявність у
регіональному поїзді №824 безквиткових
пасажирів, в тому числі у вагоні, який
обслуговувала позивачка, був зроблений
відповідачем на оперативній нараді
21.11.2013 року, на підставі співставлення
даних про кількість пасажирів у вагоні
згідно акту від 13.11.2013 року та довідки з
автоматизованої системи керування
пасажирськими перевезеннями
Укрзалізниці про номери зайнятих
місць, при цьому відповідач застосував
порядок виявлення безквиткових
пасажирів, який не передбачений
нормативно-правовими актами, які діють
на залізниці.

З наданих суду копій акту від 13.11.2013 р.,
які складались представниками ДН-4
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, вбачається. що підпис
позивачки ОСОБА_1 у вказаному акті
проставлений, однак кількість
пасажирів у вагоні №9 не зазначена, а в
іншій же копії даного акту від 13.11.2013
року, де проставлена кількість
пасажирів підпис ОСОБА_1 відсутній.

Згідно з протоколом оперативної
наради при начальникові Вагонної
дільниці ст. Київ - Пасажирський ДТГО
«Південно-Західна залізниця» від 15.11.2013
року факт провозу безквиткових
пасажирів не було встановлено. А тому,
було вирішено бригадиру ОСОБА_6
оголосити догану за послаблення
контролю за роботою підлеглих та за
допущення підписів провідниками акту
перевірки з незаповненими графами.
Провідників 10 осіб, в тому числі ОСОБА_1,
було вирішено позбавити 100% премії за
листопад місяць за підпис акту
перевірки з незаповненими графами.

Надання суду сторонами двох різних
копій акту від 13.11.2013 року, в яких
кількість пасажирів у вагоні № 9 не
зазначена і зазначена, з підписом та
без підпису ОСОБА_1, робить неможливим
визнання акту від 13.11.2013 року,
складеного представниками ДН-4 ОСОБА_5
та ОСОБА_4, належним та допустимим
доказом згідно якого виявлено
перевезення безквиткових пасажирів,
скільки він, як по змісту не відповідає
фактичним обставинам, так і складений у
не відповідній формі, тобто, належних
та допустимих доказів перевезення
безквиткових пасажирів провідником
ОСОБА_1 суду не було надано.

ОСОБА_1 є членом виборного
профспілкового органу (профкому)
Незалежної профспілки працівників
Вагонної дільниці станції Київ -
Пасажирський ДТГО «Південно-Західна
залізниця», яка входить до складу
Вільної профспілки залізничників
України, що підтверджено довідками
відповідної профспілки № 4 від 16.01.2014
року та № 5 від 24.03.2014 року.

Однак, керівництво вищезазначеного
структурного підрозділу залізниці не
звернулося до виборних профспілкових
органів за отриманням згоди на її
звільнення, порушуючи вимоги ст. 252 ч. 3
КЗпП України та ст. 41 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», п. 2.3
Колективного договору, які
передбачають звільнення членів
виборного профспілкового органу
підприємства, установи, організації (у
тому числі структурних підрозділів),
його керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган професійної спілки),
крім випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного органу,
членами якого вони є, а також,
вищестоящого виборного органу цієї
профспілки (об'єднання профспілок).
Незважаючи на ці обставини,
адміністрація розірвала з нею трудовий
договір.

Крім того, адміністрацією даного
підприємства були порушені в даному
випадку стосовно неї правила Конвенції
Міжнародної організації праці № 135
«Про захист прав представників
працівників на підприємстві та
можливості, що їм надаються», яка
ратифікована Україною.

В зв'язку з чим, в ході розгляду справи
по суті, відповідно до ст. 43 КЗпП
України, суд запитував згоду у
виборного органу профспілки, членом,
якого є ОСОБА_1, однак, профспілка не
дала згоди на її звільнення, з тих
мотивів, що при проведенні перевірки,
перевіряючи порушили правила
проведення перевірки, ОСОБА_1 є матір?ю
одиначкою та членом виборного органу
профспілки.

Оцінюючи наведені докази в їх
сукупності, суд приходить до
висновку, що звільнення ОСОБА_1 з
роботи було проведено без законної
підстави і її слід поновити на
попередній роботі з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу на умовах контракту, який з нею
укладався.

Визначаючись з сумою середнього
заробітку, що підлягає стягненню на
користь позивача, суд виходить з того,
що строк вимушеного прогулу складає 3
місяців 24 дні. Згідно довідок наданих
відповідачем, середньомісячний та
середньоденний заробіток ОСОБА_1 на
момент звільнення складав відповідно:
2681, 03 грн. та 88, 40 грн., а тому,
заборгований середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу
після проведеного розрахунку, складає -
10164, 69 гривень.

Суд вважає, що незаконним звільненням
ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, так як
вона внаслідок того, що залишилась без
роботи, втратила нормальні життєві
зв'язки, що вимагало від неї додаткових
зусиль для організації свого життя, а
саме відшукання коштів для проживання
та утримання неповнолітньої дитини, а
тому, керуючись принципом розумності і
справедливості на користь позивачки з
відповідача слід стягнути у
відшкодування моральної шкоди, суму -
1000 гривень.

Правовідносини, які склались між
сторонами відповідають вимогам ст.ст.
232, 235, 237-1 КЗпП України , згідно з якими:
безпосередньо в районних (міських)
судах розглядаються трудові спори за
заявами громадян про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та стягнення
в зв'язку з цим моральної шкоди; у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
роботі органом, який розглядає
трудовий спір, при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу; в разі, якщо
незаконне звільнення завдало особі
моральної шкоди, то суд стягує таку
шкоду.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 1992 р. ( з наступними змінами і
доповненнями ) « Про практику розгляду
судами трудових спорів», розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу допускається лише за
попередньою згодою профспілкового
органу. Встановивши , що звільнення
працівника проведено без звернення до
профспілкового органу, суд зупиняє
провадження у справі, запитує згоду
профспілкового органу і після її
одержання або відмови профспілкового
органу в дачі згоди на звільнення
розглядає спір по суті.

Відмова профспілкового органу в згоді
на звільнення є підставою для
поновлення працівника на роботі.

Крім того суд приймаючи рішення по
даній справі, зобов'язаний допустити
його негайне виконання в частині
поновлення позивачки на роботі та в
частині стягнення на її користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - в межах суми платежу за один
місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК
України.

Що стосується вимоги позивачки про
поновлення її на попередній посаді не
на умовах трудового контракту, а
безстроково та визнання укладеного з
нею трудового контракту № 1046 від 23.08.2011
року таким, що є нікчемним, то суд
вважає, що ці вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки відповідно до ст.
21 ч. 3 КЗпП України особливою формою
трудового договору є контракт, в якому
строк його дії, права, обов?язки і
відповідальність, умови матеріального
забезпечення і організації праці
працівника, умови розірвання договору,
в тому числі дострокового, можуть
встановлюватись угодою сторін. Сфера
застосування контракту визначається
законами України.

Згідно ст. 15 ч. 3 ЗУ «Про залізничний
транспорт» працівники залізничного
транспорту загального користування,
які здійснюють обслуговування
пасажирів, працевлаштовуються на
підприємствах пасажирського
залізничного транспорту загального
користування за контрактною формою
трудового договору.

Керуючись ст. ст. 21 ч. 3, 43, 232, 235, 237-1 КЗпП
України, ст. 41 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 1992 р. ( з наступними змінами і
доповненнями ) « Про практику розгляду
судами трудових спорів», ст. 15 ч. 3 ЗУ
«Про залізничний транспорт», ст. ст.
213-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ (розпорядження) в.о.
начальника Вагонної дільниці ст.
Київ-Пасажирський Державного
територіально - галузевого об'єднання
«Південно - Західна залізниця»
Марченка С.О. № 3177/ос від 17.12.2013 року про
припинення трудового договору
(контракту) з ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідника
пасажирського вагона Вагонної
дільниці ст. Київ-Пасажирський
Державного територіально - галузевого
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» з 17.12.2013 року на умовах
трудового договору (контракту) № 1046 від
23.08.2011 року.

Стягнути з Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 17.12.2013 року по 10.04.2014 року,
включно, в сумі - 10164 (десять тисяч сто
шістдесят чотири) гривні 69 копійок.

Стягнути з Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» на користь ОСОБА_1
1000 (одну тисячу) гривень у
відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» на користь держави
229 (двісті двадцять дев?ять) гривень 40
копійок судового збору.

Рішення підлягає негайному виконанню
в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі
та в частині стягнення на її користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - в межах суми платежу за один
місяць.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Вінницької області через Козятинський
міськрайонний суд протягом десяти
днів.

Суддя: (підпис)

Згідно оригіналу.

Суддя:

Секретар:

Дата документу 10.04.2014