У х в а л а

20 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.
суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши
заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до Тернопільської
міської ради, відділу охорони здоров'я
та медичного забезпечення
Тернопільської міської ради,
Тернопільської обласної державної
адміністрації, Кабінету Міністрів
України, держави України в особі
Президента України, Міністерства
охорони здоров'я України, Головного
управління охорони здоров'я
Тернопільської обласної державної
адміністрації, Тернопільської
комунальної міської лікарні № 2,
Міністерства фінансів України про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
стягнути солідарно з відповідачів 42 500
грн в рахунок відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що 04 лютого
2010 року через хронічну ниркову
недостатність, в Національному
інституті хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова їй
трансплантували донорську нирку.
Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 17 серпня 1998 року
№ 1303 «Про впорядкування безоплатного
та пільгового відпуску лікарських
засобів за рецептами лікарів у разі
амбулаторного лікування окремих груп
населення та за певними категоріями
захворювань» вона має право на
безоплатне забезпечення в
амбулаторних умовах медикаментами -
імуносупресантами «Міфортік» та
«Програф». Зазначала, що після
трансплантації нирки, у 2011 році
перебувала на обліку у нефролога
комунального закладу Тернопільської
обласної ради «Тернопільська
університетська лікарня» і там же
отримувала препарати. Однак постачання
препаратів було нерегулярне. З приводу
цього вона неодноразово зверталася до
Тернопільської міської ради та
Тернопільської обласної державної
адміністрації. Відповідними листами
від 19 липня 2011 року та від 04 серпня
2011 року їй було повідомлено, що
забезпечити її необхідними
препаратами за рахунок коштів
державного бюджету вони не мають
можливості.

Через нерегулярне забезпечення
препаратами погіршився стан її
здоров'я, тому позивач і просила
стягнути з відповідачів на її користь
завдані моральні збитки.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 29 березня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 30 травня

2013 року рішення районного суду
скасовано в частині відмови у
відшкодуванні моральної шкоди
Тернопільською міською радою й
ухвалено у цій частині нове рішення про
стягнення з Тернопільської міської
ради на користь ОСОБА_6 10 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди. У решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року касаційну скаргу Тернопільської
міської ради задоволено.

Рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 30 травня
2013 року скасовано, рішення
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 29 березня
2013 року залишено в силі.

ОСОБА_6 звернулася до суду касаційної
інстанції із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 вересня 2013
року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст.
355 ЦПК України.

Заявник посилається на те, що суди
касаційних інстанцій неоднаково
застосовують одні й ті ж самі норми
матеріального права, а саме норми
ст. 1173 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень,
як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2012 року (справа
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричинених внаслідок
дій (бездіяльності) органів і посадових
осіб державної виконавчої служби) та
від 25 вересня 2013 року (справа про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з безпідставною відмовою
відповідача у справі у виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання встановленого судовими
рішеннями у порядку адміністративного
судочинства, які набрали законної
сили); ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 29 серпня 2007 року
(справа про скасування рішення
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради від 24 жовтня 2001 року «Про
проведення конкурсу на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах м.
Маріуполя юридичними та фізичними
особами» в частині ненадання інвалідам
права на пільговий проїзд в міському
транспорті загального користування та
відшкодування матеріальних і
моральних збитків, спричинених
внаслідок ухвалення такого рішення);
ухвал Верховного Суду України від 27
травня 2009 року (справа про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків, спричинених
внаслідок бездіяльності державного
виконавця при виконанні рішення
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 19 жовтня
2004 року) та від 07 липня 2010 року (справа
про відшкодування матеріальних та
моральних збитків, спричинених
внаслідок тривалого невиконання
посадовими особами виконавчої служби
рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 26 грудня 2001 року
про поновлення фізичної особи на
роботі, стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральних збитків).

У допуску справи до провадження слід
відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Наведені заявником доводи не містять
ознак, визначених у ст. 355
ЦПК України.

Пунктом 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» роз'яснено, що під
судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

З аналізу вказаних вище судових рішень
касаційних судів (про перегляд якого
подано заяву та на які здійснюється
посилання) вбачається, що предмети
спорів, підстави позовів, зміст
позовних вимог та встановлені судами
фактичні обставини, а також
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин, є різними.

Таким чином, відсутні підстави вважати,
що суди касаційних інстанцій при
розгляді зазначених справ за подібних
правовідносин при однаковому їх
матеріально-правовому регулюванні
дійшли неоднакових правових висновків,
тому в допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Тернопільської
міської ради, відділу охорони здоров'я
та медичного забезпечення
Тернопільської міської ради,
Тернопільської обласної державної
адміністрації, Кабінету Міністрів
України, держави України в особі
Президента України, Міністерства
охорони здоров'я України, Головного
управління охорони здоров'я
Тернопільської обласної державної
адміністрації, Тернопільської
комунальної міської лікарні № 2,
Міністерства фінансів України про
відшкодування моральної шкоди, за
заявою ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 вересня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська