Справа № 0907/2-139/2011
Провадження № 22-ц/779/970/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів Пнівчук
О.В., Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю:
представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника
ПАТ «УкрСиббанк» - Ребрика А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_2 про виселення,- за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
13 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2009 року представник АКІБ
«Укрсиббанк» звернувся в суд з
зазначеним позовом та просив виселити
в примусовому порядку ОСОБА_2 з
домоволодіння АДРЕСА_1
Івано-Франківської міської ради,
мотивуючи тим, що відповідач
добровільно не звільнив житлове
приміщення після прийняття рішення про
звернення стягнення на іпотечне майно
у встановлений ст.40 ЗУ «Про іпотеку»
місячний строк з дня одержання вимоги.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 13.02.2014 року позов задоволено.
Виселено ОСОБА_2 з домоволодіння
АДРЕСА_1.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
вважаючи його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим за невірної
юридичної оцінки зібраних доказів, без
врахування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
представник ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд задовольнив вимоги банку
про виселення за відсутності відмови
мешканців добровільно звільнити
житловий будинок, на яке звернуто
стягнення як на предмет іпотеки. В
матеріалах справи є Акт опису й арешту
майна від 15.05.2008 року відповідно до
якого описане майно, домоволодіння
АДРЕСА_1, було передано на зберігання
представнику АКІБ «УкрСиббанк»
Бортнику С.Л., що підтверджує факт
виселення відповідача зі спірного
домоволодіння. Крім того, 14.08.2013 року
державним виконавцем Богаком Я.В. було
складено Акт опису й арешту майна, з
якого вбачається, що описане майно
прийнято на відповідальне зберігання
Колодієм В.С., представником
торгівельної організації ПП «Нива».

Таким чином, задовольнивши позов, суд
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, зокрема ч.4
ст.9, ст.109 ЖК України, ст.ст. 39-40 ЗУ «Про
іпотеку».

За наведених обставин просить
скасувати оскаржуване рішення та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши зібрані
докази, колегія суддів приходить до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Судом встановлено, що між АКІБ
«УкрСиббанк» (правонаступником якого є
ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 14.06.2007року
було укладено кредитний договір, яким
передбачено надання позичальнику
коштів в сумі 199000 доларів США, з
кінцевим терміном повернення 13.06.2028
року. На забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між сторонами укладено договір
іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
відповідачу на підставі договору
купівлі-продажу від 14.06.2007 року.

В зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 умов Кредитного договору 17.04.2008
року приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу вчинено
виконавчий напис на договорі іпотеки
від 14.06.2007 року про звернення стягнення
на предмет іпотеки. 22.04.2008 року ВДВС
Івано-Франківського МРУЮ відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого напису, а 15.05.2008
року здійснено опис та арештовано
майно.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 22.03.2010 року залишеним в силі
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 14.06.2010
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 до АКІБ «УкрСиббанк», третя
особа на стороні відповідача приватний
нотаріус Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання виконавчого напису нотаріуса
№1498 від 17.04.2008 рок таким, що не підлягає
виконанню.

Відповідно до довідки Микитинецької
сільської ради від 22.12.2008 року за
адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2
(а.с. 18).

Відповідно до ст. ст. 39, 40 Закону України
"Про іпотеку", одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення. Звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 109 ЖК України,
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають
у ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі судового
рішення, яке набрало законної сили, про
виселення.

З матеріалів справи вбачається, що
іпотекодавцем на виконання вимог
законодавства 05.12.2008 року за місцем
реєстрації відповідача була надіслана
вимога про добровільне виселення із
спірного будинковолодіння, яка
отримана відповідачем 09.12.2008 року (а.с.
16, 21). Позивач виконав вимоги щодо
позасудового порядку врегулювання
спору, а тому задоволення судом позову
про виселення є обгрунтованим та
відповідає вимогам законодавства.

Посилання апелянта, як на підставу
безпідставності виселення, на
складення державним виконавцем акту
опису й арешту майна та прийняття
будинковолодіння на відповідальне
зберігання, суд вважає надуманим,
оскільки дана виконавча дія не
позбавляє іпотекодержателя права
вимагати виселення особи, яка проживає
в будинковолодінні, на яке накладено
стягнення.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення судом першої
інстанції ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
тому підстав для його скасування з
мотивів, наведених у скарзі, не
вбачається .

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 13 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський