Справа № 456/5232/13-ц
Провадження № 2/456/228/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"06" лютого 2014 р.

Стрийський міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Андрейківа Ю. Я.

при секретарі
Куртій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стрию справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист
честі та гідності та стягнення
моральної шкоди , суд

Встановив:

27.09.2013року в суд поступила позовна
заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі
та гідності та стягнення моральної
шкоди. В заяві позивач вказує, що працює
на посаді головного інспектора митного
поста «Краковець» та проживає в
м.Стрию. Його дружина має магазин біля
відповідача та займається
підприємницькою діяльністю. Позивач
вважає, що відповідач подає на нього
надумані скарги до вищестоящого органу
- відділу власної безпеки Міністерства
Доходів і зборів та до СБУ в яких
безпідставно викладає неіснуючі факти
про рейдерські захоплення, сумнівні
доходи та нібито незаконне придбання
позивачем комерційної споруди в
АДРЕСА_1. Такі наклепи викладіні в
скаргах відповідача привели до того, що
він втратив спокій та нормальний сон та
відчув негативний вплив їх на свому
здоров»ї, а тому просить суд позов
задоволити.

В суді представник ОСОБА_1 адвокат
ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позові та
доповненні до нього. Додатково вказав,
що ОСОБА_2 пишучи видумані скарги
звернувся не тільки до органів які
компетентні досліджувати факти
викладені в даних скаргах але і до
органів СБУ, а тому він цілеспрямовано
поширював недостовірну інформацію
щодо особи позивача , що підриває його
авторитет та ділову репутацію.

Відповідач ОСОБА_2 в суді проти
позову заперечив вказавши, що такий
позов вважає нісенітницею. При цьому
зазначив, що писав звернення , а не
скарги як простий громадянин , а не як
журналіст для перевірки фактів які
вважав, що могли мати місце. Подав до
суду заперечення . В позові просив
відмовити.

Поясненнями сторін, дослідженими
доказами по справі доведено, що позовні
вимоги не підлягають до задоволення з
наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1
працює на посаді головного інспектора
митного поста Львівської митниці , що
підтверджується його посвідченням №
069189 від 16.08.2010р.. Відповідно до договору
купівлі - продажу об»єкта
незавершеного будівництва від 04.12.2012р.
ОСОБА_4 купила в ОСОБА_5 та ОСОБА_6
магазин незавершений будівництвом
готовністю 53 % по АДРЕСА_1. З заяви
ОСОБА_2 про перевірку в діях працівника
митниці ОСОБА_1 ознак корупції ,
порушення етики державного службовця,
вбачається, що відповідач просить
Головне управління внутрішньої
безпеки Міністерства Доходів і зборів
України провести службове
розслідування по факту перевищення
службових обов»язків та сумнівних
доходів працівника митної служби
ОСОБА_1 - позивача по справі. При цьому в
своїй заяві відповідач як підставу
такого звернення вказує те, що позивач
за доволі сумнівних обставин та без
додержання законом встановленої
процедури здійснив купівлю
комерційної споруди по АДРЕСА_1.
Відповідач вказує в заяві і те, що
позивач купивши магазин і немаючи
права власності на земельну ділянку
самовільно проводить захоплення
суміжної ділянки та погрожує
відповідачу розправою. З матеріалів
перевірки по скарзі гр. ОСОБА_1
Стрийський МВ ГУ МВС України у
Львівській області № 30-2369 вбачається,
що ОСОБА_1 подав скаргу на ОСОБА_2 з
приводу безпідставної його скарги яка
містила завідомо неправдиву
інформацію . Згідно висновку
лейтенанта міліції ДІМ СДІМ
Стрийського МВ Федьковича В.Р. від
05.08.2013р. встановлено, що ОСОБА_2 13.07.2013р.
звернувся до відділу власної безпеки
Міністерства Доходів і зборів України
та СБУ в порядку передбаченому З.У.
«Про звернення громадян» , а тому по
даному факту прийнято рішення про
припинення перевірки.

Згідно імперативної норми ст.34
Конституції України, кожному
гарантується право на свободу думки і
слова , на вільне вираження своїх
поглядів і переконань. Окрім цього
нормою ст.40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатись до органів
державної влади, місцевого
самоврядування та посадових осіб і
службових осіб цих органів , що
зобов»язані розглянути ці звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений строк.

З Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи , а також ділової
репутації фізичної чи юридичної особи»
№ 1 від 27.02.2009р. вбачається, що у випадку
коли особа звертається до державних
органів із заявою в якій міститься та
чи інша інформація і в разі якщо цей
орган компетентний перевірити таку
інформацію та надати відповідь , проте
в ході перевірки інформація не знайшла
свого підтвердження , вказана
обставина не може сама по собі бути
підставою для задоволення позову ,
оскільки в такому випадку мала місце
реалізація особою конституційного
права передбаченого ст.40 Конституції
України, а не поширення недостовірної
інформації. З матеріалів справи
вбачається , що ОСОБА_2 реалізуючи своє
конституційне право подавав в
контролюючі органи саме заяву про
перевірку фактів , а не скарги на дії
позивача як державного службовця з
вказівкою завідома направдивих даних.
За таких обставин вимоги позивача в
частині захисту честі та гідності
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає в душевних стражданнях, яких
особа зазнала у зв»язку із знищенням
чи пошкодженням майна і
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов»язана з
розміром цього відшкодування. Норма
ст.1167 ЦК України передбачає, що
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями відшкодовується
особою, яка її завдала. Відповідно до
положень ч.2ст.31 Закону України «Про
інформацію» суб»єкти владних
повноважень , як позивачі у справах про
захист честі , гідності та ділової
репутації вправі вимагатив судовому
порядку лише спростування
недостовірної інформації про себе і
немають права вимагати відшкодування
моральної шкоди. А тому в задоволенні
вимоги стосовно стягнення з
відповідача моральної шкоди слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215ЦПК
України, ст.40 Конституції України,
Закону України «Про інформацію» ,
Постановою №1 Пленуму Верховного Cуду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи , а також ділової репутації
фізичної чи юридичної особи» від
27.02.2009р., суд-

Вирішив:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист честі та гідності та
стягнення моральної шкоди - відмовити.

2. Судові витрати залишити за
сторонами.

3. Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Львівської
області суду протягом 10

днів з моменту його оголошення
шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий-суддя Ю. Я.
Андрейків