інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/282/14 Суддя-доповідач -
Таран С. А. Категорія - 46
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Таран С. А.,

суддів - Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І. ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 грудня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа Служба у справах
дітей Сумської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною,-

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_4 у участі у спілкуванні і
вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановлено ОСОБА_4 порядок участі у
вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
формі систематичних побачень кожної
другої суботи місяця з 09-00 год. до 12-00
год. та кожної четвертої суботи місяця
з 16-00 до 18-00 год. за місцем проживання
АДРЕСА_1, з урахуванням стану здоров'я і
режиму сну дитини та інших обставин, що
мають істотне значення.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 у участі у спілкуванні і
вихованні онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Встановлено ОСОБА_5 порядок побачень і
спілкування з онуком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі систематичних
побачень кожної другої суботи місяця з
09-00 год. до 12-00 год. та кожної четвертої
суботи місяця з 16-00 год. до 18-00 год. за
місцем проживання АДРЕСА_1, з
урахуванням стану здоров'я і режиму сну
дитини та інших обставин, що мають
істотне значення.

Відмовлено ОСОБА_4, ОСОБА_5 у
задоволенні позову у іншій частині за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідачки
ОСОБА_4 зазначено, що рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим, тобто таким, що не
відповідає дійсним обставинам справи і
вимогам закону.

Вказано, що в зв'язку з необґрунтованою
відмовою у задоволенні клопотання
відповідача про допит свідків, справа
розглянута однобічно, оскільки, був
допитаний лише свідок позивачів. Це
призвело до неповного з'ясування всіх
обставин, що мають значення для справи.

Вважає, що запропонований судом спосіб
участі у вихованні дитини є
передчасним та таким, що може порушити
нормальний режим життєдіяльності
дитини, потреби в забезпеченні певного
режиму, установленого порядку
харчування (з врахуванням вікових
особливостей та стану здоров'я дитини),
відпочинку, дотримання особистої
гігієни, тощо. Враховуючи вік дитини (2,3
роки), факт проживання протягом
тривалого часу з матір'ю, прихильність
дитини до неї, висновок органу опіки та
піклування, вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача та встановити години зустрічі
дитини з батьком у спосіб,
запропонований службою у справах дітей
СМР.

Також зазначено, що Виконавчий комітет
Сумської міської ради своїм рішенням
№577 від 19 листопада 2013 року визначив
спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні сина
ОСОБА_6 у формі системних побачень з
дитиною в присутності матері з
урахуванням його стану здоров'я і
режиму дня та інших обставин, що мають
істотне значення для справи. Дане
рішення є законним, чинним та
обов'язковим до виконання, так як воно
не оскаржене у судовому порядку. Того ж
дня, тобто 19 листопада 2013 року позивачі
звернулися до суду з вищезазначеним
позовом. Таким чином, мови про те, що
відповідач порушила рішення органу
опіки та піклування, не виконує його,
йти не може.

Окрім того, посилання місцевого суду на
те, що висновок органу опіки та
піклування є недостатньо
обґрунтованим та суперечить інтересам
дитини, на думку відповідача, є
помилковим, оскільки, обставини, які
були встановлені судом під час
розгляду справи, що до того, що позивач
та відповідачка під час подружнього
життя залишали дитину на декілька днів
на бабусю, відбувалися понад вісім
місяців тому. За цей час дитина в такому
віці (2,3 роки) вже звикла до іншої
обстановки та життя. А тому, такий
висновок суду першої інстанції є
надуманим та таким, що не відповідає
обставинам справи, які виникли на даний
час та суперечать інтересам дитини.

Також відповідач вважає, що судом
першої інстанції при розгляді справи
не було враховано встановлений
законодавством порядок, та не було
прийнято до уваги, що питання про
участь батьків у вихованні дитини
підлягає розгляду первісно в органі
опіки та піклування.

Таким чином, при розгляді справи в суді
першої інстанції мало місце неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду першої інстанції
в даній справі скасувати і постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивачів до ОСОБА_4
відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
апелянта , її представника , позивача
ОСОБА_4, його представника , ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу вони мають спільну дитину -
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стан здоров'я
дитини задовільний (а.с.7).

Під час перебування у шлюбі разом з
дитиною вони проживали з батьками
чоловіка ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 та ОСОБА_4 за час спільного
проживання опікувались, доглядали та
виховували дитину разом. Їхню дитину
також доглядала позивачка ОСОБА_5.

ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у ході розгляду справи
визнали той факт, що залишали дитину
бабусі ОСОБА_5 на певний час. Було таке,
що залишали дитину на строк близько
тижня, коли виїжджали за межі міста.

27 лютого 2013 відповідач ОСОБА_4 виїхала з
зазначеного будинку та забрала дитину.
Після розірвання шлюбу дитина
залишилася проживати з матір'ю -
відповідачем по справі ОСОБА_4

Після припинення шлюбу стосунки між
ОСОБА_4 та ОСОБА_4 склалися неприязні.
Між сторонами не досягнуто згоди щодо
участі позивачем ОСОБА_4 у вихованні
дитини. Відповідач не бажає, щоб ОСОБА_4
спілкувався з дитиною.

Так 15 травня 2013 року позивач ОСОБА_4
зверталась до органів опіки та
піклування з заявою про встановлення
порядку участі у вихованні сина, кожної
першої і третьої суботи місяця з 16-00
год. до 18-00 год. та кожної другої і
четвертої неділі з 16-00 год. до 18-00 год.
(а.с.51).

Рішенням Виконавчого комітету
Сумської міської ради №577 від 19
листопада 2013 року позивачу встановлено
порядок участі у виховані дитини у
формі періодичних побачень кожної
другої суботи місяця з 09-00 год. до 12-00
год., кожної четвертої суботи місяця з
16-00 год. до 18-00 год. у присутності матері.
(а.с.28).

Між відповідачем та позивачем ОСОБА_5
також не досягнуто згоди щодо участі
останньої у вихованні і спілкуванні з
онуком.

Відсутність згоди та наявність
перешкод у побаченнях з дитиною у ході
судового розгляду підтвердив свідок
ОСОБА_8 хрещена мати дитини, яка
вказала, що відповідач розповідала їй,
що не бажає, щоб син спілкувався з
батьком, не бажає давати дитину. У
будинку по АДРЕСА_2 відповідач не
проживає, зі слів останньої вона
проживає на вул. Харківській з новим
чоловіком.

Правильно встановивши вказані
обставини справи , суд першої інстанції
, на думку колегії суддів прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивачів.

Відповідно до статті 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебувають вони у шлюбі між
собою.

Розірвання шлюбу між батьками ,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їх прав і не звільняє
від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання
виховання дитини вирішуються батьками
спільно. Той з батьків , хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той з
батьків , з ким проживає дитина , не має
права перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні
, якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Статтею 257 СК України передбачено
права баби, діда, прабаби, прадіда на
спілкування зі своїми внуками ,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи , з
якими проживає дитина , не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою,
дідом, прабабою , прадідом своїх прав
щодо виконання внуків , правнуків. Якщо
такі перешкоди чиняться , баба , дід ,
прабаба та прадід мають право на
звернення до суду з позовом про їх
усунення.

З урахування вказаних правових норм ,
на думку колегії суддів , суд першої
інстанції обґрунтовано визначив
спосіб спілкування позивачів з
дитиною.

Посилання апелянта на той факт, що
вказане спілкування повинно
відбуватися в її присутності
відповідно до рішення органу опіки та
піклування , на думку колегії суддів не
може бути взято до уваги.

Відповідно до ч. 2 статті 159 СК України
суд визначає способи участі одного із
батьків у вихованні дитини (
періодичні чи систематичні побачення ,
можливість спільного відпочинку,
відвідування дитиною місця
проживання , тощо), місце та час
їхнього спілкування. В окремих
випадках , якщо це викликано інтересами
дитини , суд може обумовити побачення
з дитиною присутністю іншої особи. Під
час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків , особиста
прихильність дитини до кожного з них ,
вік дитини , стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі і стан психічного здоров'я
одного із батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

При розгляді справи відповідачка не
надала доказів того , що побачення
дитини повинно відбуватися лише в її
присутності. Вона посилається лише на
вік дитини та тривалість ( 8 міс.)
проживання дитини окремо від
позивачів.

Разом з тим , суд першої інстанції
обґрунтовано вказав , що дитина
постійно мешкала за адресою мешкання
позивачів, позивач є його рідним
батьком , а позивачка - бабусею, з якої
дитина залишалася разом за
відсутності батьків тривалий час.
Обстановка , в якій буде проводитися
спілкування з дитиною для неї знайома,
звична. Позивачка ОСОБА_5 пояснила , що
після розлучення сторін , вона бачилася
з онуком , він радий цим зустрічам ,
дитина хилиться до неї. Ці пояснення ,
відповідачка не спростовувала, На
думку колегії суддів , встановлений
порядок спілкування з дитиною не буде
порушувати інтересів дитини.

Посилання апелянта на той факт , що
питання спілкування позивачами з
дитиною вже було розглянуто і
рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради від 19.11. 2013 року
вже визначений порядок спілкування з
дитиною, дане рішення є законним, тому
позивачі повинні були довести, що вона
порушує вказане рішення, на думку
колегії суддів не може бути взято до
уваги як на підставу скасування
рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 19 СК України
звернення за захистом до органу опіки
і піклування не позбавляє особу права
на звернення до суду.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції також
не спростовують.

За таких обставин, коли суд ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстав для його зміни чи скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 грудня 2013 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -