Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1976/14
Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ю.
Суддя-доповідач: Кочеткової І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Савченко О.В.,

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Запорізькій області, гаражний
кооператив «Боксіт», гаражний
кооператив «Боксит-2» про знесення
об'єкта самочинного будівництва,
відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом і просив
на підставі ст.ст.23,376,1167 ЦК України
зобов'язати ОСОБА_4 знести самочинно
збудований гараж у гаражному
кооперативі „Боксит 2" по вулиці
Верхній, 8 „б" у місті Запоріжжі,
посилаючись на те, що будівництво
проводиться самочинно та незаконно,
загрожує підтопленню і руйнуванню
гаражу НОМЕР_1, власником якого
являється позивач. У зв'язку із
неправомірними діями відповідача він
зазнає значних моральних страждань та
нервових стресів, а тому просив також
стягнути з ОСОБА_4 20 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі про скасування
судового рішення і ухвалення нового
про задоволення позову ОСОБА_3
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391
ЦК України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
своїм майном.

Підставою для задоволення позову
власника є встановлення факту
порушення прав власника і об'єктивно
існуючих перешкод у здійсненні ним цих
прав.

Способи захисту цивільних прав, у тому
числі захисту права власності,
визначені в ст. 16 ЦК України, перелік
яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 386,
391 ЦК України власник вправі звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Правові наслідки самочинного
будівництва передбачені ст.376 ЦК
України, яка передбачає можливість
знесення самочинного будівництва за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування, і то лише у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил, та
в разі неможливості проведення
відповідної перебудови або відмови
особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво від її проведення.

За позовом громадянина таке рішення
може бути ухвалено на підставі ст.391 ЦК
в разі доведеності ним відповідно до
вимог ч.3 ст.10 ЦПК факту створення йому
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном при неможливості усунення
перешкод в інший спосіб.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 1994 року
являється членом гаражного
кооперативу „Боксит-2", розташованого
по вулиці Верхній, №8 в м. Запоріжжі, в
якому він збудував гараж НОМЕР_1 (а.с.45,
46).

На території господарського
майданчика іншого гаражного
кооперативу „Боксит", розташованого по
вулиці Верхній, №4, що межує з гаражним
кооперативом „Боксит-2", у 2010 році
відповідач ОСОБА_4, який був
користувачем гаражу НОМЕР_2 ГК „Боксит"
розпочав будівництво капітального
гаражу. Будівництво було узгоджено з
правлінням обох гаражних кооперативів,
що не заперечувалося їх представниками
в суді.

Проте, оскільки ОСОБА_4 розпочав
будівництво без декларації про початок
виконання будівельних робіт,
постановою інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області від 28.08.2012 року №199
його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.96 ч.6 КУпАП України у вигляді штрафу у
розмірі 6 800 грн. і видано припис №102 про
знесення самочинної споруди до 20
жовтня 2012 року (а.с.26,34,39-40).

На виконання припису інспекції у
жовтні 2012 року ОСОБА_4 виконав роботи з
демонтажу самочинного гаражу, що
підтверджується Актом перевірки
дотримання законодавства у сфері
містобудівельної діяльності від 22.11.2012
року (а.с.27-29, 41-44).

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області, заперечуючи проти
позову, підтвердила факт виконання
відповідачем робіт по знесенню
самочинно-збудованого гаражу (а.с.20-21).

За висновком судової
будівельно-технічної експертизи №1913
від 8 січня 2014 року між тильними
сторонами гаражів НОМЕР_5 ГК „Боксит-2"
та тильними сторонами гаражів НОМЕР_4
ГК „Боксит" знаходиться монолітна
бетонна плита демонтованого гаражу,
уламки бетонного перекриття, сліди
демонтованої кладки (залишки розчину)
(а.с.70-82).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
знесення самочинно збудованого гаражу,
позивач зазначав, що відповідач
проводив будівництво самочинно, без
узгодженого з відповідними службами
проекту, будівництво гаражу може
погіршити або повністю виключить
систему вентиляції суміжних гаражів і
буде чинити перешкоди для відводу
атмосферних опадів з дахів гаражів
нижніх ярусів, що може привести до
погіршення будівельних конструкцій
його гаражу і погіршить умови його
експлуатації.

Проте, позивачем не надано жодного
доказу відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК,
яким чином будівля, яка була
споруджена відповідачем на території
іншого гаражного кооперативу і яка
була демонтована за приписом інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Запорізькій області,
порушує його права як члена гаражного
кооперативу, в чому саме полягають такі
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном і що такі перешкоди неможливо
усунути в інший спосіб.

Не надані такі докази позивачем і в
суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на те, що позивачем не надано
допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів про те, що залишки
демонтованого гаражу на території
іншого гаражного кооперативу
погіршать або повністю виключать
систему вентиляції його гаражу і
будуть чинити перешкоди для відводу
атмосферних опадів, створюють йому
перешкоди у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, відповідний орган державної
влади або органу місцевого
самоврядування в порядку,
передбаченому ч.7 ст.376 ЦК України, з
позовом про знесення залишку
самовільних споруд до відповідача не
звертався, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
спірна споруда не завдає шкоди
інтересам позивача, не порушує його
право власності і відмовив йому у
задоволенні позову.

За таких обставин доводи апеляційних
скарг про порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи
безпідставні.

Рішення суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи і вимогам
діючого законодавства, підстав для
його скасування судова колегія не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308,313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 лютого 2014 року по цій
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: