Провадження № 22-ц/779/193/2014
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Горблянського
Я.Д., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4,
її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року задоволено частково
позов ОСОБА_4. Вирішено стягувати з
ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій
сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно.
Вирішено питання судових витрат. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що ухвалюючи
оскаржуване рішення про стягнення на
користь позивача аліментів на
утримання дітей в сумі по 600 грн.
щомісячно на одну дитину, суд першої
інстанції в достатній мірі не врахував
його матеріального становища, не взяв
до уваги його доводів щодо
працевлаштування, розмір його доходів,
їх стабільність. Визначаючи розмір
аліментів, суд не перевірив, які саме
доходи він має та чи має можливість
сплачувати такий розмір аліментів.
Також суд не врахував, що на його
утриманні перебуває близький родич
похилого віку. Таким чином, суд не
дотримався встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
оскаржуване рішення не містить
обґрунтування розміру присуджених на
користь позивача аліментів, висновки
суду належним чином не мотивовані.

З наведених підстав апелянт просить
рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року змінити, зменшивши
розмір аліментів на утримання дітей до
400 грн. на одну дитину щомісячно.

У засіданні апеляційного суду апелянт
та його представник доводи апеляційної
скарги підтримали з наведених в ній
мотивів.

Позивач ОСОБА_4 та її представник в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги заперечили, просили її
відхилити. Рішення суду першої
інстанції вважали законним та
обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін та їх представників, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Судом першої інстанції установлено та
вбачається з матеріалів справи, що
27.04.2004 року між позивачем і
відповідачем зареєстровано шлюб. Від
шлюбу сторони мають неповнолітніх
дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 5), які
проживають з позивачкою ОСОБА_4
Відповідач з липня 2013 року проживає
окремо від сім'ї, коштів на утримання
дітей не надає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4,
суд першої інстанції, врахувавши, що
відповідач інших зобов'язань по сплаті
аліментів немає, виходив з того, що
розмір аліментів по 1200 грн. щомісячно
на утримання неповнолітніх дітей,
тобто по 600 грн. на кожну дитину, що у
розрахунку на один день становить
приблизно 20 грн. на кожну дитину, зможе
забезпечити потреби дітей і не
ускладнить матеріального становища
відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

В силу дії ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки зобов'язані
забезпечити дітям умови для
достатнього фізичного, духовного та
культурного розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України
способи виконання обов'язків батьків
щодо утримання дитини за загальним
правилом визначаються за домовленістю
між ними. При відсутності домовленості
між батьками про сплату аліментів на
неповнолітню дитину та ненадання
дитині утримання, той із батьків, з ким
проживає дитина, має право на стягнення
аліментів у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК
України, а також роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, які містяться
в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ відносно батьківства,
материнства і стягнення аліментів»,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

В судовому засіданні суду першої
інстанції сторони визнали, що
відповідач офіційно не працює, має
нерегулярний, мінливий дохід. А тому
суд обґрунтовано дійшов висновку про
те, що з відповідача слід стягувати в
користь позивача аліменти на утримання
їхніх малолітніх дітей в твердій
грошовій сумі.

В силу дії ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Розглядаючи справу та ухвалюючи
оскаржуване рішення суд першої
інстанції дав належну оцінку наявним в
матеріалах справи доказам того, що
відповідач є фізично здоровою особою
працездатного віку, інших зобов'язань
по сплаті аліментів у нього немає, а
тому обґрунтовано дійшов висновку про
те, що він спроможний сплачувати
аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн.
щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

Більше того, з урахуванням
встановленого законом обов'язку обох
батьків утримувати дитину, суд
визначив розмір аліментів, підлягаючий
стягненню з відповідача, незначно
відступивши від половини
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, який в період з 01 січня по 30
листопада встановлений в розмірі 972
грн., а з 01 по 31 грудня - в розмірі 1032 грн.,
та для дітей віком від 6 до 18 років, який
в період з 01 січня по 30 листопада
встановлений в розмірі 1210 грн., а з 01 по
31 грудня - в розмірі 1286 грн.

Доводи апелянта про те, що, ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції не врахував його
матеріального становища та того, що на
його утриманні перебуває близький
родич похилого віку, не підтверджені
належними доказами, а тому не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
справи для ухвалення рішення у справі і
щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

З урахуванням викладеного, вимог норм
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, однакового
обов'язку обох батьків утримувати
дитину, та того, що відповідач є
молодою, здоровою, працездатною особою,
інших утриманців немає, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно визначив розмір
аліментів, підлягаючий стягненню з
відповідача в користь позивача на
утримання їхніх малолітніх дітей.

Рішення суду першої інстанції
відповідає встановленим судом
обставинам і визначеним відповідно до
них правовідносинам, порушення норм
матеріального та процесуального права
судом не встановлено. Доводи
апеляційної скарги висновки суду
першої інстанції не спростовують та не
містять підстав для скасування або
зміни судового рішення, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від 06
грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Горблянський Я.Д.

Ковалюк Я.Ю.