Справа № 163/3078/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Гайдук А.Л. Провадження №
22-ц/773/224/14 Категорія: 37 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - Подолюка В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю позивачів - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Головненської сільської ради
Любомльського району Волинської
області, ОСОБА_3 про визнання права
власності на спадкове майно, з
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Любомльського
районного суду Волинської області від
17 грудня 2013 року ,-

В С Т А Н О В
И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом до
Головненської сільської ради
Любомльського району Волинської
області, ОСОБА_3 про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування.

Позовні вимоги мотивували тим, що
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року

ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 12
частину належного йому на праві
власності майно, яке складається із
житлового будинку та господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1.

Із-за відмови нотаріальної
контори в оформлені права власності за
позивачами на спадкове майно та
відсутності правовстановлюючого
документу на вказане домоволодіння,
просили в порядку ч.1 ст.392, ст.ст.1261, 1268,
ЦК України постановити судове рішення
про визнання за дружиною померлого
права власності на 4/6 частини
спадкового майна, яка складається з
веранди-а, веранди-б, сараю В-1,літньої
кухні Б-1,гаража Г-1, убиральні - Д,
огорожі-1, воріт -2, загальною вартістю
114758 грн. 60 коп.

Визнати за сином ОСОБА_2 право
власності на 1/6 частину спадкового
майна, яке складається з веранди-а,
веранди-б, сараю В-1, літньої кухні Б-1,
гаража Г-1, убиральні -Д, огорожі-1,
ворота-2, загальною вартістю 28689 грн. 60
коп.

Рішенням Любомльського районного
суду від 17 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Постановлено визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину нерухомого
майна по АДРЕСА_1, що складається з
житлового будинку А-1, веранди - а,
веранди-б, літньої кухні Б-1, сараю В-1,
гаража Г-1, убиральні-Д, огорожі-1, воріт 2
та в порядку спадкування після смерті
чоловіка ОСОБА_4 на 16 частину вказаного
майна.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 16
частину нерухомого майна за вказаною
адресою, яке складається з житлового
будинку А-1, веранди-а, веранди - б,
літньої кухні Б-1, сараю В-1, гаража Г-1,
убиральні Д, огорожі-1, воріт-2, в порядку
спадкування за законом після смерті
батька-ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В поданій апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_3 зазначає, що судове
рішення в частині задоволення позову
про визнання права власності за
спадкоємцями на літню кухню Б-1,
веранду-б, гараж Г-1 постановлене з
порушенням норм матеріального права,
на підставі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
встановленим обставинам справи, у
зв'язку з чим просила скасувати рішення
суду в цій частині і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги частково
про визнання за позивачами право
власності на спадкове майно за
винятком зазначеного нею нерухомого
майна.

Відповідач ОСОБА_3 доводи поданої
апеляційної скарги в судовому
засіданні підтримала в повному обсязі
з підстав, наведених в ній, просить
виключити приміщення літньої кухні,
веранди, гаража з маси спадкового майна
як таке, що було збудоване за власні
кошти, власними силами і належить на
праві власності її сім'ї, позивачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2 апеляційну скаргу
заперечили, просять відхилити як
безпідставну, оскільки спірне нерухоме
майно збудоване за спільні кошти всієї
родини та на земельній ділянці,
відведеній під будівництво батькові
ОСОБА_4

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Судом з пояснень сторін,
письмових матеріалів справи
встановлено, що під час шлюбу
спадкодавцем ОСОБА_4 та позивачкою
ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 1000
кв.м., наданій рішенням Головненської
сільської ради від 11 березня 1969 року,
був збудований житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
по АДРЕСА_1 який відповідає державним
будівельним, санітарним та
протипожежним вимогам. Разом зі
спадкодавцем ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на день його смерті
проживали його дружина ОСОБА_5, син
ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 Судовим
рішенням від 13 серпня 2013 року, що
набрало законної сили, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
відмовлено в задоволені позову до
сторін у даній справі про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини після смерті
батька ОСОБА_4.(а.с.7-25,35-56,59-61,64-65).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1279 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.ст.1269, ч.1ст.1270 ЦК
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно зі спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини. Для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у
п.23 постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» від 30 травня
2008 року №7 роз'яснив, що за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розгляду не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформлені права на спадщину особа не
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Судом встановлено, що позивачі
постійно проживали зі спадкодавцем на
день його смерті, у визначений
законодавством строк звернулися до
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, постановою
Любомльської державної нотаріальної
контори за №590 від 20 серпня 2013 року
відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом із-за
відсутності правовстановлюючих
документів на нерухоме спадкове майно.

Виходячи з встановлених обставин
справи, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що спадкоємцями
першої черги за законом після смерті
спадкодавця ОСОБА_4 є позивачі по
справі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які подали заяви
до нотаріальної контори про прийняття
спадщини а також відповідач ОСОБА_3
Вказані особи, крім того, вважаються
такими, що прийняли спадщину
відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
оскільки постійно проживали разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, частки спадкоємців є рівними.

Отже, виходячи з встановлених
обставин справи та наведених вимог
закону суд першої інстанції, як вважає
колегія суддів, прийшов до правильного
висновку про задоволення позову
постановив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не дав оцінки письмовим доказам
та показанням свідків щодо будівництва
ОСОБА_3 приміщення літньої кухні Б-1,
веранди-б, гаража Г-1 та необхідності у
зв'язку з цим виключення вказаного
майна зі складу маси спадкового майна,
не дають підстав для скасування, або
зміни рішення суду, оскільки
відповідач цих обставин шляхом подання
згідно ст.ст. 3, 11 ЦПК України
відповідного цивільного позову не
спростовувала, суд позбавлений права
визнавати право власності на нерухоме
майно без заявлених таких позовних
вимог. Крім того, в технічній
документації вказані будівлі
зазначені, як майно спадкодавця ОСОБА_4
(а.с.17-26).

Інші доводи апеляційної скарги
сторін не спростовують законних та
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції, оскільки є власним
тлумаченням встановлених обставин
справи та вимог закону.

Керуючись ст.ст.308,313,314,316,319 ЦПК
України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Любомльського районного
суду Волинської області від 17 грудня 2013
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді