АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4622/2014
Головуючий у І інстанції - Саадулаєв
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 23 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про стягнення боргу до
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та
ОСОБА_3 було укладено договір позики №
38 від 11.12.2009 року, згідно з умовами якого
позивач надав ОСОБА_3 позику у розмірі 15
000 доларів США, що на день укладення
договору по курсу НБУ становило 120
750грн., строком до 11.03.2010 року, що
підтверджується розпискою.

11.12.2009 року в забезпечення виконання
зобов'язання за договором позики між
позивачем та ОСОБА_4 було укладено
договір поруки №38, за яким ОСОБА_4 взяв
на себе зобов'язання відповідати
солідарно перед позивачем за
зобов'язанням відповідача у розмірі
5000,00 грн. Так як відповідач свої
зобов'язання за договором позики не
виконав, позивач просив суд стягнути з
ОСОБА_3 на свою користь борг у розмірі 115
750 грн. та стягнути солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 борг в розмірі 5 000 грн.

Згодом позивач подав до суду заяву про
залучення співвідповідача по справі та
заміну предмету позову, в якій просив
стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5
на свою користь суму відсотків за
користування позикою в розмірі 164 958,99
грн. та суму пені за несвоєчасне
повернення позики в розмірі 145 445,20 грн.,
мотивуючи тим, що зобов'язання за
зазначеним договором позики були
забезпечені також договором поруки №38
від 11.12.2009 року, за яким ОСОБА_5 взяв на
себе зобов'язання відповідати
солідарно перед позивачем за
зобов'язанням відповідача в повному
обсязі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному об'ємі ,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини справи, зібраним
доказам не дав належної оцінки та
допустив порушення норм матеріального
і процесуального закону .

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлені,
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, належним
чином повідомлених про час та місце
розгляду справи.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.12.2009 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір
позики №38 , згідно з умовами якого
позивач надав ОСОБА_3 позику у розмірі 15
000 доларів США, що на день укладення
договору по курсу НБУ становило 120
750грн., строком до 11.03.2010 року, що
підтверджується розпискою.

Згідно з договором поруки від 11.12.2009
року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання
відповідати солідарно перед позивачем
за зобов'язанням відповідача у розмірі
5000,00 грн.

Також судом встановлено, що 11.12.2009 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір
поруки, за яким ОСОБА_5 взяв на себе
зобов'язання відповідати солідарно
перед позивачем за зобов'язанням
відповідача в повному обсязі.

Згідно п. 7.2 Договору позики в разі
неповернення позики позичальником в
строк, визначений п.5.1 Договору,
останній сплачує на користь кредитора
відсотки за користування чужими
коштами в розмірі 60 % річних.

Відповідно до п.7.3 Договору позики в
разі неповернення позики
позичальником в строк, визначений п.5.1
Договору, останній сплачує на користь
кредитора пеню в розмірі 0,33 % від суми
заборгованості за кожен день
прострочки.

Як вбачається із розписки від 01.08.2012
року позивач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3
за договором позики №38 від 11.12.2009 року
суму в розмірі 15 000 доларів США та
претензій до ОСОБА_3 не має (а.с. 104).

Відповідно до ст.. 559 ч.4 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Оскільки в договорі позики встановлено
строк виконання зобов'язання 11 березня
2010 року, то позивач мав право вимоги до
поручителів до 11 вересня 2010 року, а так
як позивачем пред'явлені вимоги до
поручителів лише в червні 2012 року, то
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про припинення
поруки та відмові в задоволенні позову
в частині стягнення процентів та пені
із поручителів.

Щодо вимог про стягнення процентів та
пені за договором позики до боржника
ОСОБА_3, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про
припинення зобов'язання за
домовленістю сторін.

Із розписки, на яку послався суд першої
інстанції, вбачається, що позивач
отримав від відповідача ОСОБА_3 борг в
розмірі 15000 доларів США і претензій до
нього не має, однак, із зазначеної
розписки чи з будь-яких інших доказів
не вбачається, що між сторонами була
домовленість про припинення
зобов'язання щодо сплати відсотків та
пені за порушення строків виконання
зобов'язання, яке було допущено
боржником, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про часткове
скасування рішення суду першої
інстанції та часткове задоволення
позовних вимог в частині стягнення
процентів та пені за порушення
зобов'язання з боржника.

Договором позики встановлено строк
виконання зобов'язання 11 березня 2010
року. Позивач просив стягнути відсотки
по 22 червня 2012 року , в розмірі 164 958 грн
99 коп ( розрахунок а.с.70), з яким
погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 на
користь позивача підлягає стягненню 164
958 грн 99 коп відсотків за порушення
строків виконання зобов'язання та 145 445,
20 грн пені за один рік ( а.с.70), оскільки
на підставі ст.. 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки ( пені, штрафу)
застосовується позовна давність один
рік.

Всього з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 310 404, 19
гривень.

В решті рішення суду першої інстанції
є законним та обґрунтованим і повинно
бути залишено без змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року в
частині відмови у стягненні відсотків
та пені із ОСОБА_3 скасувати та
постановити в цій частині нове рішення
про часткове задоволення позовних
вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 164
958 грн 99 коп відсотків за договором
позики та 145 445, 20 грн пені за один рік, а
всього 310 404, 19 гривень.

В решті рішення Шевченківського
районного суду м.Києва від 23 грудня 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді :