Справа № 127/944/14-ц
Провадження № 2/127/1536/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької
у складі головуючого - судді Романчук
при секретарі Алексюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору
ОСОБА_3, про зняття арешту, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
щодо предмету спору ОСОБА_3, про зняття
арешту, мотивуючи позов тим, що у
провадженні державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Остапчук
Я.С. знаходиться виконавче провадження
з виконання виконавчого листа №2-7230
виданого 20.11.2008 року Ленінським
районним судом м. Вінниці про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей в
твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісячно і до повноліття дитини
даного віку. Крім того, рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 13.07.2012 року на її користь були
присуджені аліменти на навчання сина
ОСОБА_6 у розмірі 500 грн. щомісячно до
закінчення сином навчання, але не
більше ніж до досягнення ним двадцяти
трьох років. При проведенні виконавчих
дій державний виконавець наклав арешт
на 31/100 частки житлового будинку в
АДРЕСА_1. 04.12.2013 року Вінницький міський
суд Вінницької області у справі №
визнано за нею право власності на 31/100
частку житлового будинку садибного
типу з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.
Вважає, що накладений арешт є
неправомірним, оскільки даними діями
порушено її права, так як арешт
накладений не на майно боржника ОСОБА_3,
а на її майно. Просить зняти арешт з 31/100
частки житлового будинку по АДРЕСА_1, що
складається з наступних приміщень: - в
житловому будинку літ. "А": підвал п/А - III
площею 42,8 кв. м.; на першому поверсі -
гараж І площею 23,7 кв. м.; на другому
поверсі кімната 1-9 площею 19,7 кв. м.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала з наведених у ньому
підстав та суду пояснила, що згідно
умов мирової угоди, майно, на яке
накладено арешт, належить їй.
Накладення арешту порушує її права,
оскільки вона немає можливості
належним чином зареєструвати право
власності на майно. Просить позов
задовольнити, судові витрати залишити
Відповідач Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції в судове засідання свого
представника не направив, хоча
своєчасно був повідомлений про час і
місце судового розгляду справи, про
причини неявки суд не повідомив.
Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
Враховуючи викладене, суд ухвалив
розглянути справу у відсутності
відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України
та винести заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення позивача, дослідивши надані
докази, суд вважає, що позовна заява
обґрунтована і підлягає задоволенню.
До такого висновку суд приходить на
підставі наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, у
провадженні державного виконавця
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Остапчук
Я.С. знаходиться виконавче провадження
з виконання виконавчого листа №2-7230
виданого 20.11.2008 року Ленінським
районним судом м. Вінниці про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на
утримання неповнолітніх дітей в
твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісячно і до повноліття дитини
Відповідно до рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці від 13.07.2012
року на користь позивача були
присуджені аліменти на навчання сина
ОСОБА_6 у розмірі 500 грн. щомісячно до
закінчення сином навчання, але не
більше ніж до досягнення ним двадцяти
При проведенні виконавчих дій
державним виконавцем 17.06.2013 року
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на 31/100 частки
житлового будинку в АДРЕСА_1.
04.12.2013 року Вінницьким міським судом
Вінницької області винесено ухвалу у
мирову угоду укладену між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, відповідно до якої за ОСОБА_1
визнано право власності на 31/100 частку
житлового будинку садибного типу з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться по АДРЕСА_1 та
складається з наступних приміщень: - в
житловому будинку літ. "А": підвал п/А - III
площею 42,8 кв. м.; на першому поверсі -
гараж І площею 23,7 кв. м.; на другому
поверсі кімната 1-9 площею 19,7 кв. м.
Ухвала набрала законної сили 10.12.2013
року.

З листа Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від 17.01.2014
року №710/07-35/19 вбачається, що позивачу
відмовлено у задоволенні заяви про
зняття арешту з майна.

Як вбачається із свідоцтва про зміну
імені серії НОМЕР_1 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд; власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним; ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку про задоволення позову,
оскільки накладення арешту на майно, у
даному випадку, порушує та обмежує
права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову і має підстави
для задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд враховує думку
позивача, яка просить судові витрати
покласти на позивача та вважає, що
судові витрати слід залишити без
відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 57, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги щодо предмету спору
ОСОБА_3, про зняття арешту -
задовольнити.

Зняти арешт з майна, а саме з 31/100 частки
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
складається з наступних приміщень: - в
житловому будинку літ. "А": підвал п/А - III
площею 42,8 кв. м.; на першому поверсі -
гараж І площею 23,7 кв. м.; на другому
поверсі кімната 1-9 площею 19,7 кв. м.,
накладений 17.06.2013 року відповідно до
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, винесеної державним
виконавцем Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції при виконанні виконавчого
листа №2-7230 виданого 20.11.2008 року
Ленінським районним судом м. Вінниці.

Судові витрати залишити без
відшкодування.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене в загальному порядку,
встановленому ЦПК України шляхом
подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду протягом
десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Вінницької області
через Вінницький міський суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ