АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/326/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.

При секретарі: Нестеренко А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 10 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання незаконною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 10 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
незаконною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії задоволено
частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 вирівняти огорожу
між будинками, що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невірне застосування
судом норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
неповне з'ясування всіх істотних
обставин справи, просить рішення
скасувати та постановити нове про
відмову в задоволенні позову як
необґрунтованого.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п. 2, 4 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

По справі встановлено, що позивач є
власником будинку та прибудинкової
земельної ділянки по АДРЕСА_1, а
власником будинку та прибудинкової
земельної ділянки по АДРЕСА_2 є
відповідач. Вказані будинки межують
один з одним.

На межі земельних ділянок ОСОБА_1
побудувала паркан, який розділяє
територію між домоволодіннями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з положень
ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України та прийшов до
висновку про порушення прав позивача
як власника домоволодіння, які
виразились в бездіяльності
відповідача по приведенню своєї
огорожі до належного стану та
естетичного вигляду.

З вказаним висновком не може
погодитись колегія суддів з наступних
підстав.

За змістом ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи.

Обов'язок по доведенню зазначених
обставин покладено на сторони.

В даному випадку позивачем необхідно
було довести факт порушення її прав як
власника домоволодіння протиправною
бездіяльністю відповідача внаслідок
не приведення своєї огорожі до
належного стану та по її вирівнянню.

В ході розгляду справи позивачем не
було надано жодного належного доказу
на підтвердження обставин, якими вона
обґрунтовувала свої вимоги .

Постановлене по справі судове рішення
не відповідає вимогам ст.ст. 214, 215 ЦПК
України, оскільки взагалі не містить
висновків про обставини, якими
обґрунтовувався позов, в ньому не має
посилань на докази, якими доводяться
заявлені вимоги, позаяк відсутня
будь-яка правова оцінка останніх в
порядку ст. 212 ЦПК України, не
встановлено фактичних обставин справи
та не визначено відповідно до них
правовідносин.

Фактично мотивувальна частина рішення
зводиться лише до цитування статей
Цивільного Кодексу, які на думку суду
регулюють спірні правовідносини та
повторно описуються пояснення
позивача щодо облаштування
відповідачем не естетичного вигляду
огорожі, яка псує зовнішній вигляд її
подвір'я.

За вказаних обставин судове рішення не
може вважатись законним та
обґрунтованим, підлягає скасуванню з
постановленням по справі нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Так, спільне використання межових
споруд урегульовано положеннями ст. 108
ЗК, якими встановлено, що у випадках,
коли сусідні земельні ділянки
відокремлені рослинною смугою,
стежкою, рівчаком, каналом, стіною,
парканом або іншою спорудою, то
власники цих ділянок мають право на їх
спільне використання, якщо зовнішні
ознаки не вказують на те, що споруда
належить лише одному з сусідів.

Власники сусідніх земельних ділянок
можуть користуватися межовими
спорудами спільно за домовленістю між
ними. Витрати на утримання споруди в
належному стані сусіди несуть у рівних
частинах. До того часу, поки один із
сусідів зацікавлений у подальшому
існуванні спільної межової споруди,
вона не може бути ліквідована або
змінена без його згоди.

Таким чином, спірна огорожа як спільна
межова споруда, не може бути
ліквідована чи змінена, в тому числі і
шляхом вирівняння, без згоди одного із
сусідів, в даному випадку відповідача,
яка зацікавлена в її подальшому
існуванні.

Крім того, заслуговує на увагу те, що
позивачем взагалі не доведено обставин
щодо наявності в діях відповідача
протиправної бездіяльності та
необхідності покладення на неї
обов'язків по приведенню свого паркану
до належного стану, який би влаштував
естетичні смаки позивача як власника
межуючого домоволодіння.

Надані позивачем світлини самі по
собі не доводять факту протиправної
поведінки відповідача, оскільки на них
лише відображено межовий паркан та не
зрозуміло де є подвір'я позивача та
відповідача і які саме неестетичні
недоліки має ця огорожа.

За вказаних обставин підстав для
задоволення позову колегія суддів не
вбачає.

За змістом ст. 88 ЦПК України з позивача,
якому відмовлено в задоволенні
позовних вимог, на користь відповідача
підлягають стягненню понесені
останнім судові витрати, в даному
випадку на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути 470 грн. в якості оплати
правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.2,4, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 10 грудня 2013 року скасувати
та постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
незаконною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 470
грн. судових витрат в якості оплати за
правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.