Справа № 2-2937/11
Провадження № 2/522/892/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовом
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до ОСОБА_1 за
участі третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради
про витребування майна та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності
Одеської міської ради звернувся до
суду з позовною заявою, в подальшому
уточнивши її, в якій просить
витребувати від ОСОБА_1 нежитлове
підвальне приміщення, площею 126,0 кв. м.,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
виселити ОСОБА_1 з вказаного
приміщення.

В обґрунтування свого позову
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради посилався на те,
що нежитлове підвальне приміщення,
площею 126,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, є
комунальною власністю територіальної
громади м. Одеси, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від 30
червня 2006 року, що зареєстроване в КП
«ОМБТІ та РОН».

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2006 року задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до Одеської
міської ради, внаслідок чого він
отримав право власності на спірне
приміщення, та за договором
купівлі-продажу від 24 листопада 2006 року
продав його ОСОБА_3 В подальшому 11
лютого 2008 року ОСОБА_3 відчужив
вищевказане приміщення ОСОБА_4, а той в
свою чергу відчужив це приміщення 27
січня 2009 року ОСОБА_5 Останнім
власником приміщення на підставі
договору купівлі-продажу від 25 січня 2011
року стала ОСОБА_1, яка і займає його на
даний час.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 23 січня 2008 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 квітня 2006 року скасовано. Ухвалою
суду від 10 вересня 2008 року позовні
вимоги ОСОБА_2 залишені без розгляду,
тому володіння ОСОБА_1 спірним
приміщенням є неправомірним.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 квітня 2012 року позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
задоволені, від ОСОБА_1 витребувано
нежитлове підвальне приміщення, площею
126,0 кв. м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, та виселено ОСОБА_1 з вказаного
приміщення.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 18 жовтня 2012 року апеляційна
скарга представника ОСОБА_1 відхилена,
а рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 05 квітня 2012 року залишено
без змін.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2013
року частково задоволена касаційна
скарга ОСОБА_1 та скасоване рішення
Приморського районного суду міста
Одеси від 05 квітня 2012 року і ухвала
апеляційного суду Одеської області від
18 жовтня 2012 року, а справа передана на
новий розгляд до Приморського
районного суду м. Одеси.

В судовому засіданні представник
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради уточнений позов
підтримав та просив суд його
задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради не визнала,
просила суд відмовити у їх задоволенні,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем спірного
приміщення і набула його в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, тому спірне приміщення
відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України не
може бути витребувано від неї як від
добросовісного набувача.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, причини
неявки до суду не повідомляли.

Представник третьої особи Одеської
міської ради в судовому засіданні
позовні вимоги Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради підтримав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, представника третьої особи -
Одеської міської ради, державного
виконавця, суд вважає позовні вимоги
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради
необґрунтованими та такими, що не
знайшли своє підтвердження у судовому
засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва на право власності від 30
червня 2006 року приміщення, загальною
площею 126,0 кв.м., які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, належать
територіальній громаді міста Одеси на
праві комунальної власності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 04 квітня 2006 року, яке
набрало законної сили 17 квітня 2006 року,
право власності на вказане майно
визнано за ОСОБА_2, та 20 вересня 2006 року
зареєстровано в Одеському міському
бюро технічної інвентаризації за
реєстраційним № 15266675.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 24 листопада 2006 року,
зареєстрованого в реєстрі за №5-2670 (Т. 1,
а. с. 10) спірне нежитлове підвальне
приміщення ОСОБА_2 продав ОСОБА_6

Згідно з договором купівлі-продажу
серії ВКЕ №053046 від 11 лютого 2008 року,
зареєстрованого в реєстрі за №676 (Т. 1, а.
с. 12) спірне нежитлове підвальне
приміщення ОСОБА_3 продав ОСОБА_4
Відповідно до договору купівлі-продажу
серії ВМА №288294 від 27 січня 2009 року,
зареєстрованого в реєстрі за №642 (Т.1, а.
с. 105) спірне нежитлове підвальне
приміщення ОСОБА_4 продав ОСОБА_5

Згідно із договором купівлі-продажу
від 25 січня 2011 року серії ВРЕ №272516,
зареєстрованого в реєстрі за №157 (Т. 1, а.
с. 234) спірне нежитлове підвальне
приміщення ОСОБА_5 продала ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбано
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Твердження Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради щодо
того, що ОСОБА_1 є недобросовісним
набувачем нежитлового підвальне
приміщення, площею 126,0 кв. м., за адресою:
АДРЕСА_1, спростовується наступним.

Згідно із ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Як вбачається із п. 2 договору
купівлі-продажу спірного нежитлового
підвального приміщення площею 126,0 кв.
м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
від 25 січня 2011 року, що укладений між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1, продаж вказаного
майна здійснено за 200 201, 00 грн. Вказані
гроші ОСОБА_1 повністю до підписання
вказаного договору перерахувала на
рахунок Другого Приморського ВДВС ОМУЮ
в рахунок оплати за купівлю спірного
нежитлового підвального приміщення,
згідно виконавчого листа Приморського
районного суду м. Одеси № 2 - 12608/10 від 13
грудня 2010 року.

Відповідно до п. 5 Договору
купівлі-продажу від 25 січня 2011 року
продаж вищезазначеної нерухомості
здійснений добровільно в порядку ст. 30
ЗУ «Про виконавче провадження» у
виконання виконавчого листа № 2-12608/10,
виданого Приморським районним судом м.
Одеси 13 грудня 2010 року, про стягнення
грошової суми з ОСОБА_5 на користь КС
«Кредитінвест».

Факт продажу спірного нежитлового
підвального приміщення ОСОБА_1 саме в
рамках виконання судового рішення
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження № В - 8/744 по
виконанню виконавчого листа № 2-12608/10,
який видав Приморський районний суд м.
Одеси 13 грудня 2010 року про стягнення
грошової суми з ОСОБА_5 на користь КС
«Кредитінвест», що були надані
державним виконавцем у судовому
засіданні, на вимогу суду.

У судове засідання на виклик суду
з'явився головний державний виконавець
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ та
пояснив, на підставі заяви КС
«Кредитінвест» Відділом 19 січня 2011
року було відкрито виконавче
провадження №В-8/744 по виконанню
виконавчого листа №2-12608/10, виданого
Приморським районним судом м. Одеси 13
грудня 2010 року про стягнення грошової
суми з ОСОБА_5 на користь КС
«Кредитінвест» у розмірі 205 000, 00 грн.
Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження боржнику
ОСОБА_5 було встановлено строк на
добровільне виконання рішення суду до
26 січня 2011 року. 20 січня 2011 року до
Другого Приморського ВДВС ОМУЮ від
ОСОБА_5 надійшла заява про її бажання
добровільно виконати судове рішення за
рахунок коштів від продажу належного
їй на праві власності нерухомого майна,
а саме нежитлових підвальних приміщень
за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки кошти від
продажу зазначеного об'єкту нерухомого
майна надійшли на рахунок Відділу,
Другий Приморський ВДВС ОМУЮ не
заперечував проти укладення між ОСОБА_5
та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
вищевказаних нежилих підвальних
приміщень. У зв'язку з добровільним
виконанням ОСОБА_5 виконавчого листа №
2-12608/10, виконавче провадження було
закрито, про що було винесено
відповідну постанову № В - 8/744 про
закінчення виконавчого провадження
від 21 січня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, в рахунок купівлі-продажу
нежилих підвальних приміщень кошти в
сумі 200 201, 00 грн. надійшли від ОСОБА_1 на
рахунок Другого Приморського ВДВС ОМУЮ
на підставі платіжного доручення № 1
від 20 січня 2011 року. Добровільне
виконання судового рішення стало
підставою для закінчення виконавчого
провадження № В -8/744 по виконанню
виконавчого листа № 2-12608/10, який видав
Приморський районний суд м. Одеси 13
грудня 2010 року про стягнення грошової
суми з ОСОБА_5 на користь КС
«Кредитінвест», про що головним
державним виконавцем було винесено
вищевказану постанову про закінчення
виконавчого провадження.

На підставі вищевказаної постанови про
закінчення виконавчого провадження
було знято арешт з нерухомого майна
ОСОБА_5, що дало змогу 25 січня 2011 року
ОСОБА_5 і ОСОБА_1 укласти нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
нежитлових підвальних приміщень,
площею 126,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до ч. 3 ст. 30 ЗУ «Про виконавче
провадження» в редакції, що діяла на
момент укладення спірного договору,
якщо при відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем у
порядку, встановленому ст. 24 цього
Закону, накладено арешт на майно
боржника, за погодженням з державним
виконавцем боржник має право у строк
встановлений для добровільного
виконання рішення, реалізувати належне
йому майно в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом. У цьому разі
покупець майна боржника повинен внести
кошти за придбане майно на рахунок
органу державної виконавчої служби у
строк, встановлений для добровільного
виконання рішення. Після внесення
покупцем коштів арешт з проданого
майна боржника знімається за
постановою державного виконавця.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 є
добросовісним набувачем, яка придбала
нежитлове підвальне приміщення, площею
126,0 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Тому, згідно з ч. 2 ст. 388 ЦК
України це майно від неї не може бути
витребувано як від добросовісного
набувача.

Суд також вважає необґрунтованими
твердження позивача про те, що продаж
майна в рамках виконавчого провадження
повинен відбуватися виключно на
прилюдних торгах, оскільки таке
твердження не засновано на законі.

Також необґрунтованими, та такими, що
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, є твердження
позивача про втрату чинності на дату
укладення договору купівлі-продажу
спірного нерухомого майна між ОСОБА_5 і
ОСОБА_1 ст. 30 ЗУ «Про виконавче
провадження» в редакції, що
передбачала добровільне виконання
рішень, оскільки таке твердження
спростовується матеріалами справи.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, суд вважає позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради до
ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 24, 30 ЗУ «Про
виконавче провадження», ст.ст. 388 ЦК
України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88, 209-210, 213-215,
218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради до ОСОБА_1 за
участі третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Одеської міської ради
про витребування майна та виселення, -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Ю.Б. Свячена