Справа № 551/1677/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року

Шишацький районний суд Полтавської
області в складі:

головуючої -
судді Вергун Н.В.,

при
секретарі - Курінній Я.М.,

за участю:
позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Шишаки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про захист честі, гідності і
ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2,
вказуючи на те, що останній 28 березня
2013 року надав прокурору Шишацького
району недостовірну інформацію про
примусову передплату газети «
Пенсійний кур'єр » та зневажливе
відношення до нього.

На думку позивача, поширення такої
інформації ганьбить його честь,
гідність та ділову репутацію, в
результаті чого йому була завдана
моральна шкода, яка виразилася в
порушенні нормальних звичаїв його
життя, а від так просив зобов'язати
відповідача публічно попросити перед
ним вибачення та стягнути з
останнього в рахунок відшкодування
моральної шкоди одну гривню.

Будучи допитаним у судовому засіданні,
позивач ОСОБА_1 позов підтримав та
просив його задовольнити, виходячи з
обставин, викладених в позовній заяві,
акцентувавши увагу суду на тому, що
свідчення ОСОБА_2, які стали основою
для його подальшого звільнення з
посади начальника Пенсійного фонду
України в Полтавській області, є
наслідком застосування до останнього
психологічного тиску з боку прокурора
району, з яким у нього в силу
виконання професійних обов'язків
склалися неприязні відносини. Надані
відповідачем свідчення в частині
примушування пенсіонерів здійснювати
передплату газети « Пенсійний кур'єр
» не відповідають дійсності, а від так
поширення в такий спосіб неправдивої
інформації порушує його честь,
гідність та ділову репутацію,
внаслідок чого йому була завдана
моральна шкода, яку він, виходячи з
засад виваженості та справедливості,
оцінює в одну гривню.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явлений до
нього позов не визнав, вказавши на те,
що в 2006 році він набув право на
одержання пенсії за віком, у зв'язку з
чим звернувся до начальника
пенсійного фонду ОСОБА_1 з відповідним
пакетом документів, на що той
повідомив про необхідність
здійснення передплати газети «
Пенсійний кур'єр ». В ході розмови з
останнім, поклав йому на стіл 20 грн.
Передплата даної газети була
здійснена виключно за вказівкою
начальника пенсійного фонду та не
носила добровільний характер.
Підставою для звернення до
прокуратури району слугувало захист
його права на отримання пенсії в
належному розмірі. Надаючи з цього
приводу пояснення прокурору району
в обстановці, де виключався будь - який
тиск, добровільно вказав на порушення
начальником пенсійного фонду
Законів України, зокрема, примусове
зобов'язання пенсіонерів здійснювати
передплату газети « Пенсійний кур'єр »,
що носило систематичний характер.
Місцеві пенсіонери обурювалися
роботою ОСОБА_1, як начальника
пенсійного фонду, який постійно
демонстрував своє зневажливе
ставлення до людей. Окрім того,
зазначив, що ОСОБА_1 в травні 2013 року, в
один із святкових днів, особисто
викликав його на бесіду в службовий
кабінет, де обурювався наданими
свідченнями прокурору, вказуючи на
його провину в його звільненні з
займаної посади.

При цьому, не заперечував, що саме за
повідомленням прокурора району
прибув до прокуратури, що мало місце 28
березня 2013 року, де добровільно,
реалізовуючи свій громадський
обов'язок, надав відповідні пояснення.

З огляду на наведене, просив у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити,
оскільки надані ним свідчення є
достовірними та такими, що дані
виключно з метою захисту свого
порушеного права.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши фактичні обставини
справи, наявними у ній, доказами в їх
сукупності та взаємозв'язку, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень статей 3 і 28
Конституції України, честь і гідність
людини є найвищою соціальною цінністю,
у зв'язку з чим кожен має право на
повагу до його честі та гідності.

Поряд із цим, статтями 297, 299 ЦК України
визначено, що кожен має право на повагу
до його гідності і честі та на
недоторканість своєї ділової
репутації. Гідність та честь фізичної
особи є недоторканими, від так кожний
може звернутися до суду з позовом про
захист своєї честі, гідності та
ділової репутації.

За правилами ст. 277 ЦК України і ст. 10
ЦПК України, обов'язок довести, що
поширена інформація є достовірною та
такою, що не порушує особисті
немайнові права фізичної особи,
покладається на відповідача /
презумпція добропорядності /. Проте,
позивач повинен довести факти
поширення такої інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього були порушені його особисті
немайнові права.

Згідно вимог статей 10, 58, 59 та 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна
доводити ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої
вимог та заперечень, належними і
допустимими доказами.

З огляду на наведене, суд, керуючись
принципом оцінки доказів, який
випливає з положень ст. 212 ЦПК України,
на підставі всебічного, повного й
об'єктивного розгляду обставин справи,
аналізує та оцінює докази як кожен
окремо, так і в їх сукупності, у
взаємозв'язку, єдності і протиріччі, і
ця оцінка повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, якими
обґрунтовуються доводи і заперечення
сторін.

Так, в ході розгляду справи
встановлено, що на початку 2013 року
відповідач ОСОБА_2 звернувся до
прокуратури Шишацького району з
заявою на неправомірні дії начальника
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі ОСОБА_1 в частині нарахування,
перерахунку та виплати пенсії.

У зв'язку з чим, 28 березня 2013 року
надав прокурору району добровільні
свідчення про те, що начальник
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі ОСОБА_1 примусив його
здійснити передплату газети «
Пенсійний кур'єр » в обмін на
своєчасне нарахування пенсії за
віком / а. с. 4 /.

Як убачається з листа виконуючого
обов'язки прокурора Шишацького району
юриста другого класу І.Г. Політун,
вказана інформація була предметом
прокурорської перевірки, в ході якої
були відібранні пояснення від
конкретних місцевих жителів, які
підтвердили, надану ОСОБА_2,
інформацію, у зв'язку з чим ОСОБА_1, як
начальника управління Пенсійного
фонду України в Шишацькому районі, було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді
попередження про неповну службову
відповідність / а. с. 40 - 43 /.

Окрім цього, в ході проведеної
перевірки було виявлені факти
несумлінного виконання ОСОБА_1 своїх
службових обов'язків, порушення вимог
шанобливого ставлення до громадян, не
дотримання культури спілкування,
зокрема, в порушення вимог ст. 5
Закону України « Про державну службу
», пунктів 1.3, 2.5, 2.11 Загальних правил
поведінки державного службовця, що
затвердженні наказом Головного
управління державної служби України
від 04 серпня 2010 року № 214, останній
допустив вчинки та дії, які зашкодили
не лише його репутації, як начальника
управління Пенсійного фонду України в
Шишацькому районі, але й репутації
органу державної влади - управлінню
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі загалом.

На усунення вказаних порушень
прокурором району було направлено до
прокуратури області подання з
вимогами усунути виявлені порушення
та звільнити начальника управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі з займаної посади.

Вказані факти порушення Законів
України були підтвердженні й
службовою перевіркою, за наслідками
проведення якої, згідно наказу
начальника Головного управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області № 61 від 25 квітня
2013 року розпочато процедуру
звільнення начальника управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі ОСОБА_1 з займаної посади на
підставі ст. 30 Закону України « Про
державну службу » та ст. 147 КЗпП
України.

Разом з цим, пенсійний фонд України
листом від 19 червня 2013 року та
Шишацька районна державна
адміністрація Полтавської області
листом від 29 квітня 2013 року погодили
звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника управління Пенсійного
фонду України в Шишацькому районі, в
результаті чого наказом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області № 86/ос від 27
червня 2013 року ОСОБА_1 звільнено з
посади начальника управління
Пенсійного фонду України в Шишацькому
районі.

Відповідно до Конституції України усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк / стаття 40/;
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб / частина
друга статті 55/.

Питання практичної реалізації
громадянами цих прав регулюються,
зокрема, Законом України " Про
звернення громадян ", який забезпечує
їм можливість брати участь в
управлінні державними і громадськими
справами, впливати на поліпшення
роботи органів державної влади і
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, відстоювати свої права
і законні інтереси та поновлювати їх у
разі порушення шляхом викладення в
письмовій або усній формі пропозицій
/зауважень/ , заяв / клопотань / і скарг.

Згідно з частиною п'ятою статті 55
Конституції України, кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань, а
статтею 4 Закону України "Про звернення
громадян " передбачено підстави, які
дають громадянам право оскаржувати
рішення, дії / бездіяльність / у сфері
управлінської діяльності, у тому числі
органів пенсійного фонду України.

З огляду на викладене та керуючись
роз'ясненнями, що містяться в пункті 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27 лютого 2009 року « Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи », суд приходить до
висновку, що звернення ОСОБА_2 до
прокуратури Шишацького району з
певними відомостями про недодержання
начальником Пенсійного фонду України
в Шишацькому районі ОСОБА_1 відповідних
законів України повідомлялися не з
метою доведення таких відомостей до
громадськості чи окремих громадян, а з
метою їх перевірки уповноваженими на
це законом іншими посадовими особами, а
від так не можуть вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь,
гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам посадової
особи.

Разом з цим, з аналізу законодавства
України та практики Європейського суду
з прав людини, юрисдикція якого є
обов'язковою з усіх питань, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, ратифікованої Законом
України від 17 липня 1997 року та рішення
якого підлягають застосуванню судами
України при ухваленні судових рішень,
слідує, що межі допустимої інформації
щодо посадових та службових осіб
можуть бути ширшими порівняно з межами
такої ж інформації щодо звичайних
громадян. Тому, якщо посадові чи
службові особи діють без правових
підстав, то мають бути готовими до
критичного реагування з боку
суспільства, оскільки є неминуче
відкритими для прискіпливого
висвітлення їх слів та вчинків, у
зв'язку з чим межі допустимої критики
щодо них є значно ширшими, ніж для
окремої пересічної особи.

Таким чином, проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності і
взаємозв'язку, суд вважає, що даючи
письмові пояснення прокурору району з
приводу порушень чинного
законодавства України начальником
управління Пенсійного фонду України
ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 мав на меті
виконати свій громадянський
обов'язок і захисти свої права,
свободи та інтереси, як пенсіонера,
реалізовуючи в такий спосіб
конституційне право, передбачене ст. 40
Конституції України, а не поширення
недостовірної інформації відносно
посадової особи.

При цьому, суд бере до уваги, що
позивач не надав суду жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження факту поширення
відповідачем відповідної інформації,
а також того, що внаслідок цього було
порушено його особисті немайнові
права.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
статями 3, 28, 34, 40, 55 Конституції України,
статті 10 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод, статтями 277,
297, 299 ЦК України, положеннями
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27 лютого 2009 року « Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи », рішенням
Конституційного Суду України від 10
квітня 2003 року № 8-рп/2003, статтями 10, 11, 15,
58- 60, 62, 79, 84, 88, 188, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про захист честі, гідності і ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час його
проголошення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: