Справа № 740/5479/13-ц Провадження №
22-ц/795/755/2014 Головуючий у I інстанції -
Олійник В.П. Доповідач - Висоцька Н.
В.Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

при секретарях - Мартиновій А.В.,
Зіньковець О.О.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 17 лютого 2014
року по справі за позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка" до ОСОБА_2 про
стягнення витрат, пов"язаних з виплатою
страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ПрАТ "Страхова
компанія "Уніка" звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат,
пов"язаних з виплатою страхового
відшкодування.

Позивач позовні вимоги обґрунтовував
тим, що 30.07.2011 року близько 15-30 годин на
автодорозі Боярка-Забір»я відбулась
ДТП за участю транспортних засобів
«Москвич 2137», під керуванням ОСОБА_3 та
мопед «KINROAD», під керуванням ОСОБА_4
Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
15.08.2011 року ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП. Після скоєння ДТП ОСОБА_4
надав ОСОБА_3 страховий поліс на
забезпечений мопед «KINROAD» виданий ПрАТ
«СК»Уніка» на ім»я ОСОБА_2 За для
відшкодування понесених збитків,
пов»язаних із пошкодженням автомобіля
«Москвич 2137» ОСОБА_3 звернувся з
виплатою страхового відшкодування до
ПрАТ «СК»Уніка» на підставі укладеного
між останньою та ОСОБА_2 обов»язкового
страхування. З моменту ДТП заяв,
звернень та документів від
Страхувальника або водія ОСОБА_4 до
ПрАТ «СК»Уніка» щодо страхового
випадку не надходило. Відповідно до
платіжного доручення від 02.03.2012 року
ПрАТ «СК»Уніка» виплатило страхове
відшкодування ОСОБА_3 Позивач в позові
зазначає, що після виплати страхового
відшкодування позивач отримав право
регресу до страхувальника на підставі
норм законодавства у сфері
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Рішенням Ніжинського міськрайонного
суду від 17.02.2014 року позов ПрАТ «СК
«Уніка» до ОСОБА_2 про стягнення витрат,
пов»язаних з виплатою страхового
відшкодування, задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК
«Уніка» 3558 ,25 грн. витрат, пов"язаних з
виплатою страхового відшкодування, 229,40
грн. судового збору, а всього стягнуто
3787,65 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
Ніжинського міськрайонного суду від
17.02.2014 року, та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Доводи скарги зводяться до того, що
рішення суду є незаконним, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В скарзі апелянт вказує, що завдавачем
шкоди, з вини якого сталася ДТП, є третя
особа ОСОБА_4, а не відповідач.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
15.08.2011 року ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП за вчинення 30.07.2011 року ДТП
за участю забезпеченого транспортного
засобу.

Зазначає, що оскільки відповідач не був
учасником ДТП 30.07.2011 року, і не керував
забезпеченим транспортним засобом, у
нього відсутній обов»язок повідомляти
страховика про настання страхового
випадку. Такий обов»язок покладався на
ОСОБА_4 Притягнення ОСОБА_2 без
наявності комплексу необхідних умов є
незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволеннню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
або зміни рішення є невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи і неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку, що оскільки відповідачем не
надано доказів щодо законності
передання у володіння ОСОБА_4
транспортного засобу, повідомлення
страховика про дорожньо-транспортну
пригоду, тобто відповідачем не
виконані умови договору страхування,
то позов підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком місцевого суду
не може погодитись апеляційний суд,
оскільки він суперечить вимогам
чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, згідно відомості
№8850760 (а.с. 15) про дорожньо-транспортну
пригоду 30.07.2011 року ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом "М KINROAD ХТ 125Т-6Е", з
наявним полісом №АА/4262024, виданим ПрАТ
"СК "Уніка", з терміном дії до 13.04.2012 року
(а.с. 12), в порушення правил дорожнього
руху вчинив зіткнення з транспортним
засобом ИЖ 2137, під керуванням ОСОБА_3 з
наявним полісом ПрАТ "СК "Лафорт" №
АА/5680877 з терміном дії до 03.06.2012 року .

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
15.08.2011 року ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП з накладенням стягнення у
виді 01 року позбавлення права
керування транспортними засобами за
керування 30.07.2011 року на автодорозі
Боярка-Забір"я мопедом KINROAD, та вчинення
ДТП (а.с. 9).

З облікової картки приватного ТЗ від
23.01.2014 року вбачається, що власником
транспортного засобу "М KINROAD ХТ 125Т-6Е " є
ОСОБА_5 (а.с. 71).

На підставі страхового акту № 00071791 від
27.02.2012 року (а.с. 7) та згідно умов
договору страхування № АА/4262024 ОСОБА_3
отримав страхове відшкодування в
розмірі 3558,25 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 007286 від 02.03.2012
року (а.с. 6).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України
шкода, завдана особі чи майну фізичної
або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Особою, яка зобов»язана
відшкодувати шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, є фізична або
юридична особа особа, що на відповідній
правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду,
оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об»єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Заслуговують на увагу апеляційного
суду доводи апелянта про те, що
оскільки відповідач не був учасником
ДТП 30.07.2011 року і не керував
забезпеченим транспортним засобом, у
нього відсутній обов»язок повідомляти
страховика про настання страхового
випадку. Такий обов»язок покладався на
ОСОБА_4, а тому притягнення ОСОБА_2 без
наявності комплексу необхідних умов є
незаконним.

Згідно пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції станом на 30.07.2011
року вбачається, що обов»язок вжити
заходи для невідкладного, але не
пізніше трьох робочих днів,
повідомлення страховика, з яким було
укладено договір обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, про настання
страхового випадку передбачений для
учасників дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно п. 6 Постанови № 4 від 01.03.2013 року
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», якщо особа під час
керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

В матеріалах справи наявна копія заяви
від 02.08.2011 року (а.с. 10) ОСОБА_3 до ПрАТ «СК
«Уніка» про відшкодування
матеріального збитку отриманого в
зв»язку з ДТП, що сталась 30.07.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1
пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Отже, право страховика подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду
регламентовано положеннями Закону "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" і пов'язується саме із
встановленим фактом неповідомлення
страховика у встановлені законом
строки.

Суд першої інстанції дані вимоги
закону та обставини справи не врахував,
а тому помилково прийшов до висновку
про задоволення позовних вимог та
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу з ОСОБА_2

Разом з тим, по справі вбачається, що
ОСОБА_4, ухвалою від 13.01.2014 року було
залучено до участі в справі, як третю
особу без самостійних вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню
з ухваленням апеляційним судом нового
рішення про відмову в задоволенні
позову ПрАТ "СК "Уніка" до ОСОБА_2 про
стягнення витрат, пов"язаних з виплатою
страхового відшкодування.

Оскільки рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, то відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових
витрат, понесених за розгляд справи в
суді апеляційної інстанції підлягають
стягненню 121,80 грн.

Керуючись ст. 33, 38 ЗУ "Про обов"язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", ст. ст. 88, 303, 307, п.
4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду від 17 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Уніка" до ОСОБА_2 про
стягнення витрат, пов"язаних з виплатою
страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ПАТ "Страхова компанія
"Уніка" на користь ОСОБА_2 в повернення
судового збору 121,80 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: