Справа № 372/944/13-ц Головуючий у І
інстанції Кулініченко Г.В.Провадження
№ 22-ц/780/648/14 Доповідач у 2
інстанції ЯворськийКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі :

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської
Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 11 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому у
відповідності до норм ст. 391 ЦК України
та ст. 152 Земельного кодексу України
просила зобов'язати відповідача у
справі ОСОБА_1, усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою, що
перебуває у її власність на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 677327
виданий 21 травня 2009 року шляхом
демонтажу відповідачем за власні кошти
паркану та звільнення відповідачем її
ділянки розміром 0,0349 га та відновлення
до попереднього стану.

В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що вона є власником земельної
ділянки площею 0,15 га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. 17 серпня 2012 року
земельною комісією Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області було встановлено, що
відповідач самовільно встановив
паркан на її власній земельній ділянці.
Вона неодноразово зверталася до
відповідача про знесення даного
паркану, але її вимоги відповідач
ігнорував, в зв'язку з чим і просить в
судовому порядку зобов'язати
відповідача за рахунок власних коштів
демонтувати паркан, який розташований
на її власній земельній ділянці та
відновити стан земельної ділянки до
попереднього.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 11 листопада 2013
року позов задоволено.

Усунено перешкоди у здійсненні права
власності ОСОБА_2 щодо земельної
ділянки, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_1
демонтувати паркан за власний рахунок
із земельної ділянки ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вказане рішення
районного суду як незаконне і
необґрунтоване та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити
посилаючись на те, що судом не
досліджені обставини справи в частині
дотримання позивачкою процедури
погодження проекту відведення її
земельної ділянки, подання проекту до
місцевої ради та прийняття
відповідного рішення компетентним
органом, тому вважає, що норми
процесуального та матеріального права
порушено, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Позивачка у справі подала заперечення
на зазначену скаргу та просить її
відхилити як не обґрунтовану,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції .

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, осіб, які з'явилися
на розгляд вказаної справи,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апелянта, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка у справі ОСОБА_2 на підставі
рішення Козинської селищної ради №30/173
від 06 березня 2008 року та державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №677327 виданого 21
травня 2009 року та зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02 є
власником земельної ділянки площею 0.1500
га по АДРЕСА_1 (а.с. 4, 91). Вказане право
позивачки на дану земельну ділянку у
встановленому чинним законодавством
зареєстровано та є чинним на час
розгляду справи.

Відповідач у справі ОСОБА_1 є власником
суміжної земельної ділянки та
житлового будинку, по АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії ЯА №946625 виданого 21 жовтня 2005 року
Обухівським районним відділом
земельних ресурсів, та свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно від
25 вересня 2008 року . (а.с. 35-37).

Також судом встановлено, що вказані
земельні ділянки є суміжними
відповідно до даних
земельно-кадастрової документації,
згідно даних цієї документації
вказані земельні ділянки не
пересікаються та мають спільну межу
протяжністю 41.39 м.

Фактично ж при проведенні судової
земельно-технічної експертизи було
встановлено накладення земельної
ділянки, належної ОСОБА_1 на земельну
ділянку, належну ОСОБА_2, та
неспівпадання фактичної спільної межі
(координат) досліджуваних земельних
ділянок межам (координатам), визначеним
у державних актах сторін, зокрема
фактичне зміщення меж земельної
ділянки ОСОБА_1 на 8,20 м в бік земельної
ділянки ОСОБА_2 в точці «А» та зміщення
на 8,74 м в бік земельної ділянки ОСОБА_2 в
точці «Б».

Встановлена на місцевості спірна
огорожа (паркан) вздовж межі в точках 5-6
знаходиться за межами земельної
ділянки ОСОБА_1 згідно Державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 946625 від 21.10.2005 року (а.с. 35) та
в межах земельної ділянки ОСОБА_2
згідно Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 677327 від 21.05.2009 року (а.с. 4), що стало
причиною зменшення земельної ділянки
ОСОБА_2 на 352 м2 (0,0352 га).

Вирішуючи вказаний спір, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції мотивував своє рішення тим,
що відповідач у справі ОСОБА_1
самовільно, без відповідно правової
підстави, зайняв частину земельної
ділянки площею 0,0352 га., яка належить
позивачці у справі ОСОБА_2 на підставі
рішення Козинської селищної ради №30/173
від 06 березня 2008 року та державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №677327 виданого 21
травня 2009 року та зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02, а
тому визнав позовні вимоги ОСОБА_2
доведеними.

Колегія суддів вважає зазначений
висновок суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, а доводи
апелянта такими, що не спростовують
висновків викладених в рішенні суду.

Так, відповідно до вимог ст. 14
Конституції України право власності на
землю гарантується, це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Згідно ст. 125 ЗК України встановлено, що
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
документу, що посвідчує право
власності на земельну ділянку, а згідно
ст.126 ЗК України встановлено, що право
власності на земельну ділянку
посвідчується державними актами.

Статтею 152 ЗК України визначено,
способи захисту прав на земельні
ділянки, зокрема ч.2 передбачено
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Статтею 391 ЦК України визначено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Суд першої інстанції встановивши, що
відповідач у справі ОСОБА_1, будучи
власником земельної ділянки площею 0.1500
га по АДРЕСА_2, що підтверджується
державним актом на право приватної
власності на землю серії ЯА №946625
виданого 21 жовтня 2005 року Обухівським
районним відділом земельних ресурсів
протиправно, без укладення відповідних
цивільно-правових угод чи інших
передбачених чинним законодавством
дозволів, самовільно забудував
парканом частину суміжної земельної
ділянки площею 352 м.2, яка належить
позивачці у справі ОСОБА_2 по АДРЕСА_1,
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги позивача про усунення перешкоди
у здійсненні права приватної власності
позивачки шляхом зобов'язання ОСОБА_1
демонтувати паркан за власний рахунок
із земельної ділянки ОСОБА_2.

Даний висновок суду першої інстанції
зроблений на підставі наданих
сторонами, досліджених судом доказах
та з дотриманням норм матеріального
права - вимог ст.ст. 14, 41 Конституції
України, ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК
України.

Доводи апелянта про незаконність
рішення суду та посилання на те, що
вказані дії були вчиненні відповідачем
до отримання у власність земельної
ділянки позивачкою не є підставою для
скасування вказаного рішення суду.

Так з матеріалів справи вбачається, що
позивачка набула права власності на
земельну ділянку в порядку
приватизації у відповідності до норм
ст. 116, 118 ЗК України на підставі рішення
Козинської селищної ради №30/173 від 06
березня 2008 року та державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №677327 виданого 21 травня 2009
року.

Із матеріалів технічної документації
із землеустрою щодо надання земельної
ділянки ОСОБА_2 вбачається, що на час
відведення земельної ділянки у
власність позивачки розміром 0.15 га.
будь яких доказів про її забудову не
було, а тому і підстав для відмови у її
наданні не було.

Крім того з Акту встановлення та
погодження на місцевості зовнішніх меж
землекористування від 10 серпня 2008
року вбачається, що межі земельної
ділянки позивачки на натурі на
місцевості були погоджені
представником ТОВ «НВК Горизонт» ,
представником Козинської селищної
ради та суміжними землекористувачами
Тарасевич В.Р. та відповідачем ОСОБА_1 (
а.с. 97). При цьому будь яких заперечень
щодо фактичних меж чи площі земельної
ділянки у вказаних осіб не було.

Факт незаконного заволодіння
відповідачем частини земельної
ділянки позивачки підтверджується
актом земельної комісії Козинської
селищної ради Обухівського району від
17 серпня 2012 року ( а.с. 5) та висновком
судової земельно-технічної експертизи
№ СЕ-1-1-159/13 від 19 серпня 2013 року (а.с.46-
102), та фактично і не заперечується
відповідачем.

Доводи апелянта про порушення порядку
надання позивачці у власність
земельної ділянки не може бути
прийнято колегією як підстава для
скасування зазначеного рішення суду
першої інстанції, оскільки рішення
Козинської селищної ради №30/173 від 06
березня 2008 року та державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №677327 що виданий 21 травня 2009
року на ім'я ОСОБА_2 на час розгляду
судом першої інстанції вказаного спору
та постановлення рішення суду ніким не
оспорювалися та не скасовувалися, а
тому право власника земельної ділянки
ОСОБА_2 є чинними та підлягали захисту.

Колегія суддів вважає, що вказане
рішення суду ухвалене на підставі
наданих сторонами та досліджених судом
доказів, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального
законодавства, тому підстав для його
скасування не має.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б спростовували виноски суду, тому
є необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315
ЦПК України, ст.ст. 14, 41 Конституції
України, ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 11 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
М.А.Яворський

Судді:
Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв