АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2012/14
Головуючий 1 інстанції
Справа №2011/2441/12
Доповідач - Кірсанова
Категорія -право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 10 грудня 2013 року по
справі за позовом Харківської міської
ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа- ОСОБА_1, про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки
шляхом приведення об"єкта самочинної
реконструкції у первісний стан,

В С Т А Н О В И Л
А:

В лютому 2012 року позивач - Харківська
міська рада звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
недійсним договір дарування
нежитлових приміщень №№ 60-1, 60-2, 60-3,
загальною площею 61.2 кв. м., що
розташовані по АДРЕСА_1 від 03.09.2007 р,;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу вказаних нежитлових
приміщень; зобов'язати ОСОБА_2,, ОСОБА_3.
ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною
площею, орієнтовно 0,0020 га в тому числі
шляхом знесення самочинно збудованої
прибудови до колишньої квартири № 60
(нежитлові приміщення №№ 60-1, 60-2, 60-3) в
житловому багатоквартирному будинку
по АДРЕСА_1 та повернути самовільно
заняту земельну ділянку за належністю
Харківській міській раді, зобов'язати
ОСОБА_2., ОСОБА_3. ОСОБА_4 привести
нежитлові приміщення №№ 60-1. 60-2. 60-3 по
вул. АДРЕСА_1 в житловий стан, відновити
вказану квартиру; судові витрати
стягнути з відповідачів на користь
Харківської міської ради.

В обгрунтування позовної заяви
зазначає, що відповідачем ОСОБА_4 в
2006-2007 рр. було здійснено самочинну
реконструкцію вказаної квартири та
змінено цільове призначення житлових
приміщень квартири. Влаштовано в даній
квартирі офіс з будівництвом прибудови
на земельній ділянці комунальної
власності. На підставі рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова 20.06.2007 р. за ОСОБА_4 було визнано
право власності на ці нежитлові
приміщення. Право власності на
зазначені нежитлові приміщення на
підставі договору дарування від 03.09.2007
р перейшло до ОСОБА_3

На теперішній час згідно договору
купівлі-продажу від 13.09.2007р право
власності на вказані нежитлові
приміщення перейшло до ОСОБА_2
Обстеженням на місцевості встановлено,
що земельна ділянка по вул, 23-го Серпня,
13 загальною площею,орієнтовно 0,0020 га
використовується ОСОБА_2 для
експлуатації та обслуговування
прибудови до колишньої квартири №60.
Право користування зазначеною
земельною ділянкою в установленому
порядку не оформлено. Приміщення
квартири №60 в житловому будинку по
АДРЕСА_1 самочинно реконструйовано під
нежитлові та влаштовано прибудову, в
результаті чого самовільно зайнято
земельну ділянку комунальної
власності. Власник земельної ділянки -
Харківська міська рада заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на його
земельній ділянці, це порушує права
третіх осіб, а тому майно підлягає
знесенню. Харківська міська рада як
власник самовільно зайнятої земельної
ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею,
орієнтовно 0,0020 га. згоду ОСОБА_2 на її
використання не надавала, а тому має
беззаперечне право на звільнення такої
ділянки. Власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку.
Співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено за домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.
27.05.2011 р. до Харківської міської ради
надійшла заява за підписом ОСОБА_1 та
інших мешканців будинку щодо порушення
їхніх прав при здійсненні вказаної
реконструкції квартири №60.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
позивача не визнала . В обґрунтування
своєї позиції вказала, що вона ніяких
дій щодо будівництва ( перебудови) та
реконструкції нежитлового приміщення
не здійснювала. Вказане приміщення
було нею придбано вже в стані
завершеної реконструкції. Приміщення
не займає земельну ділянку комунальної
власності. Права Харківської міської
ради, як власника земельної ділянки
комунальної власності, не було
порушено. Просила прийняти до уваги той
факт, що раніше судом розглядалася
справа за позовом ОСОБА_1 та судовими
рішеннями було встановлено, що
порушення прав третіх осіб , а саме
ОСОБА_1 не було.

Відповідачі ОСОБА_3, и ОСОБА_4 в судове
засідання суду першої інстанції не
з'явилися, справа розглянута у їх
відсутність.

Представник ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" подав
до суду заяву про розгляд справи без
участі третьої особи, в якій зазначив,
що до спірного приміщення не має
ніякого відношення, відділення Банку
закрито в березні 2012 року. 16.05.2013 року за
клопотанням уповноваженого
представника позивача вказану третю
особу виключено з кола учасників
процесу.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримала вимоги позивача
та просила задовольнити.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 10 грудня 2013 року
відмовлено в повному обсязі в
задоволенні вказаного позову .

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_1, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин, що мають значення у справі,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги
посилається на те, що судом не
враховано, що відповідачами не
представлено до суду доказів отримання
спірної земельної ділянки в
користування на відповідній правовій
або договірній підставі. Акт перевірки,
помилково прийнятий судом у якості
належного доказу, не відповідає
вимогам вище зазначеного нормативного
акту, оскільки не містить ознак
допустимого доказу, які визначені ст. 59
ЦПК України. Судом не встановлено до
якої категорії земель відноситься
спірна земельна ділянка.Суд достовірно
не з'ясував правовий режим
користування спірною земельною
ділянкою, а обмежився лише
недостовірним актом від 25.11.2013. Судом не
надано належної оцінки позиції третьої
сторони щодо порушення її прав як
власника сусідньої квартири, не
з'ясовано її позицію щодо втручання
відповідачами до інженерних
конструкції будинку та пошкодження
цілісності опорних конструкції стін,
будівельних норм.

Харківська міська рада вказане рішення
суду не оскаржила.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд
розглядає справу не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана дове сти ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подають ся сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог Харківської міської ради
Позивачем не надано доказів, щодо
порушення його прав при проведенні
самочинного будівництва приміщення
квартири її власником. Відповідач
ОСОБА_2 набула право власності на
нежитлові приміщення за договором
купівлі-продажу та має право
розпоряджатися своїм майном незалежно
від волі їх осіб. Позивач не є стороною
в зазначеній угоді, доказів щодо
порушення його прав не надано. Доводи
позивача в частині того, що при
здійсненні реконструкції вказаної
квартири порушено права не тільки
Харківської міської ради, а й інших
власників квартир у даному будинку, не
знайшли свого підтвердження в процесі
розгляду справи та спростовані
сукупністю інших доказів, які зібрано в
рамках вирішення спору в судовому
порядку. Самочинне будівництво
прибудови не порушує права Харківської
міської ради, можливості володіти,
доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками, що перебувають у
комунальній власності, на свій розсуд і
в своїх інтересах.Позивач не надав
належних та допустимих доказів на
підтвердження законності та
обгрунтованості заявлених ним
позовних вимог. Користування
відповідачем ОСОБА_2 частиною
земельної ділянки, на якій розміщені
прибудовані східці, не призводить до
порушення права власності Харківської
міської ради на земельну ділянку.
Законних підстав для захисту майнових
прав позивача у сфері відновлення
порушеного права власності на земельну
ділянку, шляхом визнання недійсним
договорів дарування та
купівлі-продажу, не вбачається, тому що
його права не порушено. Порушення прав
третіх осіб здійсненням відповідачем
ОСОБА_3 зазначеної реконструкції
належної йому квартири не порушує
права власників інших квартир в даному
житловому будинку.

Судова колегія погоджується зх. Таким
висновком суду першої інстанції, так як
він відповідає вимогам закону та
зібраним по справі доказам.

Згідно ст. 83 ЗК України, землі, які
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Стаття 153 ЗК України гарантує
недоторканість права власності на
земельну ділянку. Власник вправі
вимагати відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
без відшкодування витрат

Статтею 152 ЗК України встановлено, що
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, визнання угоди недійсною.

Позивач зазначає, що первинною
підставою для набуття ОСОБА_4 права
власності на нежитлові приміщення №№
60-1, 60-2. 60-3, загальною площею 61,2 кв. м, що
розташовані по АДРЕСА_1, було рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 20.06.2007 року. Харківська
міська рада, як власник земельної
ділянки, заперечує проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
тому що це порушує права третіх осіб, а
тому вказане майно підлягає знесенню.
ОСОБА_4 самовільно зайнято земельну
ділянку комунальної власності та без
відповідної правової підстави змінено
функціональне призначення квартири.
Самочинне будівництво прибудови
порушує права Харківської міської
ради, що полягає у позбавленні
можливості володіти, доцільно,
економно, ефективно користуватися і
розпоряджатись земельними ділянками,
що перебувають у комунальній
власності, на свій розсуд і в своїх
інтересах.

Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи свідчать, що третя
особа ОСОБА_1 раніше зверталась до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з позовними вимогами до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, ОСОБА_2 про усунення порушення
в здійсненні права користування
житловим приміщенням, зобов»язання
вчинення певних дій, відновлення стану
земельної ділянки , анулювання
реєстрації права власності, визнання
угод недійсними. Рішенням
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 18.02.2011 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено. Вказаним
рішенням було встановлено, що дійсно
ОСОБА_4 самочинно без дотримання
Порядку вирішення питань, пов"язаних з
самочинним будівництвом, які
затверджені рішенням Харківської
міської ради, здійснив перепланування
належної йому на праві власності
квартири АДРЕСА_1 під нежитлове
приміщення та добудував прибудову.
Об"єкт самочинного будівництва було
обстежено та зроблено висновок про
можливість збереження та подальшої
експлуатації реконструйованих
приміщень за призначенням. Порушень
прав позивача або третіх осіб не
встановлено. ОСОБА_1 не погодившись з
вказаним рішенням,звернулася з
апеляційною скаргою . Ухвалою судової
колегії судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області від 19.04.2011 року апеляційну
скаргу відхилено. Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.10.2011 року
касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.
Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 18.02.2011 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 19.04.2011 року залишено без змін. Тобто
рішення суду першої інстанції набрало
законної сили. ( а. с. 63-77).

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку

Зазначене свідчить, що саме судовим
рішенням було встановлено, що
порушення прав третіх осіб здійсненням
відповідачем ОСОБА_3 зазначеної
реконструкції належної йому квартири
не порушує права власників інших
квартир в даному житловому будинку.

В зв»язку з наведеним суд першої
інстанції обґрунтовано та відповідно
до вимог закону визнав, що позивачем не
надано доказів, щодо порушення його
прав при проведенні самочинного
будівництва приміщення квартири її
власником. Відповідач ОСОБА_2 набула
право власності на нежитлові
приміщення за договором
купівлі-продажу та має право
розпоряджатися своїм майном незалежно
від волі їх осіб. Позивач не є стороною
в зазначеній угоді, доказів щодо
порушення його прав не надано. Доводи
позивача- Харківської міської ради, як
власника самовільно зайнятої
земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною
площею, орієнтовно. 0.0020 га, в частині
того, що він згоду ОСОБА_2 на
використання земельної ділянки не
надав, а тому має право витребувати
своє майно особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним та, має беззаперечне
право на звільнення такої ділянки, не
грунтуються на вимогах чинного
земельного законодавства України.

Доводи позивача в частині того, що при
здійсненні реконструкції квартири
АДРЕСА_1 порушено права не тільки
Харківської міської ради, а й інших
власників квартир у даному будинку, не
знайшли свого підтвердження в процесі
розгляду справи та спростовані
сукупністю інших доказів, які зібрано в
рамках вирішення спору в судовому
порядку.

Державною інспекцією сільського
господарства в Харківській області
відповідно до вимог ст.ст.6 та 10 Закону
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель"
проведена перевірка з питань
дотримання вимог земельного
законодавства ОСОБА_2 при використанні
східців, які прибудовано до
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1

Відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів
справи надано акт № 74 ( 534) від 25.11.2013
року перевірки дотримання вимог
земельного законодавства зі змісту
якого вбачається, що до нежитлового
приміщення, яке розташоване на першому
поверсі будинку АДРЕСА_1, прибудовані
сходці.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.79 ЗК України ,
у власність або у користування може
бути надана земельна ділянка для
обслуговування всього будинку, а не
його частини, оскільки установити на
місцевості межі ділянок для
обслуговування окремих приміщень в
багатоквартирному будинку не можливо.
Ознак порушень земельного
законодавства з боку ОСОБА_2 не
виявлено.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

З огляду на вказане суд першої
інстанції правильно визнав, що не
грунтуються на вимогах чинного
земельного законодавства України
доводи позивача- Харківської міської
ради, як власника самовільно зайнятої
земельної ділянки, що він згоду ОСОБА_2
на використання земельної ділянки не
надав, а тому має право витребувати
своє майно у особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним .

Також суд першої інстанції
обґрунтовано визнав, що самочинне
будівництво прибудови не порушує права
Харківської міської ради, можливості
володіти, доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками, що перебувають у
комунальній власності, на свій розсуд і
в своїх інтересах.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів на підтвердження
законності та обгрунтованості
заявлених ним позовних вимог.

Відповідно до ст. 153 ЗК України,
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Користування відповідачем ОСОБА_2
частиною земельної ділянки, на якій
розміщені прибудовані східці, не
призводить до порушення права
власності Харківської міської ради на
земельну ділянку.

Таким чином, законних підстав для
захисту майнових прав позивача у сфері
відновлення порушеного права
власності на земельну ділянку, шляхом
визнання недійсним договорів
дарування та купівлі-продажу, не
вбачається, тому що його права не
порушено.

За таких обставин судова колегія
вважає, що відповідач ОСОБА_2 надала
суду достатньо доказів, які свідчать
про те, що заявлені позивачем вимоги в
повному обсязі не підлягають
задоволенню.

Посилання апелянта-третьої особи по
справі ОСОБА_1, що здійснені в квартирі
АДРЕСА_1 зміни призвели до порушення її
прав безпідставні . ОСОБА_1 не надала
доказів щодо цього, таких доказів не
містять і матеріали справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно
досліджені і оцінені обставини по
справі, надані сторонами докази, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або
скасування судового рішення судова
колегія не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.
307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 10 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: