Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 квітня 2014 року Добропільський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю: секретаря Верній М.Г.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Добропіллі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, про відшкодування моральної
шкоди мотивуючи тим, що 16 травня 2012
року, приблизно о 11 годині, біля
лісосмуги в с.Новотроїцьке
Добропільського району Донецької
області, під час мовного конфлікту
ОСОБА_3 вдарив його палицею у праве око,
чим спричинив тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості.

Вироком Добропільського
міськрайонного суду від 25 липня 2013
року, який набрав чинності 24 серпня 2013
року, ОСОБА_3 було визнано винним за
ст.122 ч.1 КК України та призначено
покарання у вигляді 1 року позбавлення
волі з випробувальним терміном на 1 рік.

Позивач обґрунтовує моральну шкоду
тим, що шкода полягає у моральних
стражданнях, яких він зазнав, а саме
фізичного болю під час заподіяння
тілесних ушкоджень, моральних
переживаннях, порушилися його стосунки
з оточуючими, зупинилася робота по
господарству, довго лікувався,
частково втратив зір на праве око.

Моральну шкоду оцінює в 10000 гривень.

В судовому засіданні позивач та його
представник захисник ОСОБА_2 позов
підтримали в повному обсягу.

Відповідач позов не визнав посилаючись
на те, що він позивача палицею не бив.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка
діє на підставі довіреності, також
позов не визнала посилаючись на
відсутність доказів в підтвердження
вини відповідача в завданні тілесних
ушкоджень позивачу.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_3 в скоєнні злочину у
відношенні позивача встановлена
вироком Добропільського
міськрайонного суду від 25 липня 2013
року, яким його визнано винним та
засуджено за ст.122 ч.1 КК України до 1
року позбавлення волі з випробувальним
терміном на 1 рік.

Вирок оскаржений не був та набрав
законної сили 24 серпня 2013 року.

Задовольняючи позов частково суд
виходить з пояснень позивача,
відповідача, представників сторін та
досліджених у судовому засіданні
матеріалів справи.

Також суд приймає до уваги, що тяжких
наслідків внаслідок завдання
тілесного ушкодження відповідачем
позивачу не настало, втрата
професійної працездатності позивачу
також не встановлена.

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 року, з відповідними змінами
та доповненнями від 25 травня 2001 року,
обов"язковому з"ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають;
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв"язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з"ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат не майнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Безумовно позивачу були завдані
фізичні страждання, що підтверджується
вироком суду, та моральні страждання
які полягали в тому, що позивач ОСОБА_1
проходив лікування в умовах стаціонару
з 16 травня по 24 травня 2012 року, був
позбавлений домашнього затишку, на
деякий час зупинилася робота по
домашньому господарству, але розмір
моральної шкоди підлягає зменшенню,
так як позивач не надав суду доказів та
не зміг пояснити з яких міркувань
виходив встановлюючи її розмір.

Посилання позивача та його
представника на безповоротну втрату
позивачем зору на праве око медичними
висновками не підтверджено.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, ухвалюючи рішення суд виходить з
пояснень сторін та наданих ними
доказів.

Керуючись ст.ст.60,88,1167 ЦК України,
ст.212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(іпн.НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 2000 (дві
тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

На рішення може бути подано апеляційну
скаргу в Апеляційний суд Донецької
області через Добропільський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М. Лаврушин

07.04.2014