Справа № 645/2058/13
Провадження № 2/645/39/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі: судді
Тарасенко Л.М., при секретарі Ільюта
А.С., за участю адвоката ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
та визнання недійсними відмов від
прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду
з позовною заявою до ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
подачі заяви про прийняття спадщини та
визнання недійсними відмови від
прийняття спадщини, посилаючись на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх матір
ОСОБА_5 і після його смерті відкрилась
спадщина, яка складала 1/3 частину
трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Між
ними та відповідачкою була
домовленість про те, що вони
відмовляються від своїх часток в
належній їм спадщини, а ОСОБА_4
зобов»язується зареєструвати в
квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3, оскільки у
нього існувала проблема з реєстрацією.
Дотримуючись цієї узгодженості у
квітні та травні 2007 року відмовились
від належної їм частини спадщині на
користь відповідача. ОСОБА_4 не
виконала зобов»язання і вважають, що
вона застосувала обман, маючи на меті
позбавити їх права на спадщину.
Застосування відповідачем обману
призвело до того, що вони не змогли
вчасно звернутися з відповідними
заявами про прийняття спадщини.

Позивачі підтримали позовні
вимоги і просили у судовому засіданні
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з»явилась, повідомлялась про розгляд
справи, надала письмові пояснення в
яких просить відмовити у задоволенні
позову.

Суд, заслухавши пояснення
позивача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6,
свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи, вважає позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло від 18 лютого 1999
року, виданого Центром приватизації
державного житлового фонду Управління
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_9 мають на праві спільної
сумісної власності квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності за кожним
зареєстроване в КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації» 26
березня 1999 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року
про що свідчить свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1, видане 12 грудня 2006 року
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану № 4 Харківського
обласного управління юстиції.

Сторони являються дітьми
померлої ОСОБА_5, що підтверджується
свідоцтвами про їх народження.
Відповідач після реєстрації шлюбу з
ОСОБА_10 змінила дошлюбне прізвище
ОСОБА_5 на ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась
спадщина, яка складається з 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1.

18 квітня 2007 року ОСОБА_2, позивач у
справі, звернувся з письмовою заявою до
Дванадцятої Харківської державної
нотаріальної контори, в якій
відмовився від належної йому частини
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року матері ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4.
Приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
засвідчена підпис ОСОБА_2

10 травня 2007 року ОСОБА_3, позивач,
звернувся з письмовою заявою до
Дванадцятої Харківської державної
нотаріальної контори, в якій
відмовився від належної йому частині
спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року матері ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4.
Приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
засвідчена підпис ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 28 серпня 2007
року спадкоємицею в цілій частці
спадкового майна ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року є її донька ОСОБА_4 з
урахуванням 2/3 часток майна від якого
на її користь відмовились інші діти
спадкоємиці: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Спадкове
майно, на яке в указаній частці видано
свідоцтво складається з 13 частини
квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з пояснень
позивачів у судовому засіданні вони не
мають письмових доказів того, що
відповідач давала згоду на те, що
згодна зареєструвати ОСОБА_3 в
квартирі. З моменту прийняття спадщини
і до цього часу ОСОБА_4 обіцяє
зареєструвати брата в квартирі, але
ніяких дій щодо реєстрації не вчиняє,
обманула їх, позбавила їх права на
спадщину та заволоділа спадковим
майном. Але позивачі не заперечували
проти того, що з заявами до
нотаріальної контори про відмову від
спадщини на користь відповідача вони
звернулись добровільно.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 підтвердила факт того,
що відповідач в її присутності обіцяла
зареєструвати ОСОБА_3 в квартирі
АДРЕСА_1. ЇЇ чоловік ОСОБА_2 відмовився
від своєї частини спадщини після
матері на користь своєї сестри ОСОБА_4

Згідно ч 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який
починається з часу відкриття спадщини.

Час відкриття спадщини після
померлої ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до 9
червня 2007 року сторони повинні були
надати заяву про прийняття спадщини чи
про відмові від неї.

Як встановлено у судовому
засіданні позивач ОСОБА_2 18 квітня 2007
року, а позивач ОСОБА_3 10 травня 2007 року
звернулись до нотаріальної контори із
заявами про відмову від спадщини.

Статтею 1273 ЦК України передбачено
- спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини, протягом строку,
передбаченого ст.. 1270 ЦК України. Заява
про відмову від прийняття спадщини
подається нотаріусу за місцем
відкриття спадщини. Відмова від
прийняття спадщини є безумовною і
беззастережною. Відмова від прийняття
спадщини може бути відкликана протягом
строку, встановленого для її прийняття.

Суд не може погодитися з
позивачами відносно того, що
відповідач їх обманула, обіцяла
зареєструвати ОСОБА_3 в квартирі за
місцем відкриття спадщини. До 9 червня
2007 року вони мали можливість
відкликати свої заяви, але вони цього
не зробили.

Також суд не може прийняти
твердження ОСОБА_3 про те, що на час
відкриття спадщини у нього виникли
проблеми з реєстрацією місця
проживання. Згідно паспорту останнього
він мав реєстрацію по АДРЕСА_2 з 15
квітня 1992 року і знятий з
реєстраційного обліку 27 липня 2011 року.

З письмових заперечень
відповідача вбачається, що позивачі у
шестимісячний строк з дня відкриття
спадщини у добровільному порядку, без
будь-якого примусу нотаріально
відмовились від належних їм частин
спадщини на її користь. Відповідач
заперечує проти існування будь-якого
зобов»язання з її боку про реєстрацію
ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 в обмін на
відмову її братів від спадщини.

У відповідності до ч 3 ст.1272 ЦК
України за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Суд вважає вимоги позивачів про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
не обґрунтовані.

За наявності у спадковій справі
заяви спадкоємця про відмову від права
на спадщину, його вимоги про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Відмова від спадщини є
одностороннім правочином і обов»язки
виникають лише щодо тієї особи, яка
його вчинила.

Відмова позивачів від належних їм
частини спадщини є односторонніми
правочинами і не можуть здійснюватися
під будь-якою умовою. В даному випадку -
здійсненню реєстрації в квартирі.

Як встановлено волевиявлення
позивачів про відмову від спадщини
були вільними, вони розуміли настання
правових наслідків, відмови від
належних їм частин спадщини.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 10,11,60,209,212, 214, 215 ЦПК
України, ст.ст. 202, 1270,1272, 1273 ЦК України,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування»,

в и р і ш и в:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 у задоволенні
позову до ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подання заяви
про прийняття спадщини та визнання
недійсними відмов від прийняття
спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя -