Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц/797/266/14
інстанції Лушніков В.Ф.
інстанції Володіна Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя у
складі:

головуючого судді -
Володіної Л.В.,

суддів - Андрейченко
А.А., Лівінського С.В.,

секретар - Григорчук
І.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представників позивача - ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

відповідача - ОСОБА_6,

представника відповідача - ОСОБА_7,

прокурора - Кузьмінова С.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Севастополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, треті особи: Ленінська районна
державна адміністрація м. Севастополя,
Ленінський районний відділ Управління
УМВС України в м. Севастополі, про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку, за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 06
грудня 2013 р.,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_6, просила
усунути їй перешкоди в користуванні
власністю - будинком АДРЕСА_1, визнати
відповідачку зі всіма залежними від
неї особами такими, що втратили право
користування жилим приміщенням за
зазначеною адресою. Вимоги позову
мотивовані тим, що позивач є власником
зазначеного домоволодіння, разом з нею
в будинку проживає її онука - ОСОБА_6 та
її малолітня дитини ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач була
зареєстрована у будинку за згодою
позивача за заявою колишнього власника
будинку - чоловіка позивача, якій помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. З лютого 2011 р. відповідач
вселилась в будинок з малолітньою
дитиною без згоди позивача, з того часу
чинить перешкоди в користуванні
житлом, створює для позивача нестерпні
умови для спільного проживання.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Севастополя від 06 грудня 2013 року
позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду
відповідач подала апеляційну скаргу, в
якій ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції, як
ухвалене при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
просить постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, їх представників,
прокурора, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ст.157 ЖК України членів
сім'ї власника жилого будинку
(квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання із ними в одній квартирі чи
в одному будинку, а заходи запобігання
і громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 22.05.2012 р. ОСОБА_3 є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
7-8).

Із копії домової книги вбачається, що з
2004 року в будинку АДРЕСА_1
зареєстрована відповідач по справі
ОСОБА_6 і її малолітня дитина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_6 була зареєстрована у будинку за
згодою позивача за заявою колишнього
власника будинку - чоловіка позивача,
якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його
смерті власником будинку стала
позивач, яка у 2004 році давала згоду на
реєстрацію ОСОБА_6 як члена її сім'ї
(онуки). Враховуючи, що відповідач
зареєстрована у будинку у
встановленому законом порядку, як член
сім'ї позивача, за її згодою, тому право
відповідача, як члена сім'ї власника
будинку, користуватись цим житлом не
припинилось після смерті колишнього
власника.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем надані копії постанов про
відмову в порушенні кримінальних справ
від 24.03.2011 р., від 15.07.2011 р., від 24.08.2011 р.,
від 30.04.2012 р., від 10.08.2012 р., із яких
вбачається, що ОСОБА_3 декілька разів
зверталась до правоохоронних органів з
заявами про нанесення їй в ході
конфліктів тілесних пошкоджень онукою
- ОСОБА_6, у порушенні кримінальних
справ було відмовлено. Зазначеними
постановами встановлено, що між ОСОБА_3
і ОСОБА_6 періодично виникають
конфліктні ситуації, сварки з
побутових питань, з ОСОБА_6 проводились
профілактичні бесіди з приводу
дотримання правил і норм сумісного
проживання (а.с. 12-14, 45-46, 94). В постановах
зазначено про винесення ОСОБА_6
офіційних попереджень.

Посилаючись на порушення
відповідачкою правил співжиття
позивачем не ставиться питання про
виселення відповідачки відповідно до
ст.116 ЖК України.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернулась до суду з вимогами
про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом визнання відповідача
зі всіма залежними від неї особами
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням шляхом зняття з
реєстраційного обліку.

Відповідно до ст.7 Закону України № 1382-1V
від 11.12.2003 р. „Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання здійснюється протягом семи
днів на підставі заяви особи, запиту
органу реєстрації за новим місцем
проживання особи, остаточного рішення
суду (про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.
Положення ст.7 цього закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні
права користування та розпорядження
своїм майном, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема шляхом зняття особи з
реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим одну із таких
вимог: про позбавлення права власності
на житлове приміщення; про позбавлення
права користування житловим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про
зняття особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст.405
ЦК України) (зазначена правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 16 січня 2012 р. у справі №
6-57цс11).

Позивач, звертаючись до суду з позовом
про зняття відповідача з залежними від
неї особами з реєстраційного обліку,
вимоги про виселення відповідача з
залежними від неї особами не заявила.

З врахуванням викладеного колегія
суддів вважає що позивачем обраний не
вірний спосіб захисту порушеного
права.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції на
зазначені вище вимоги закону уваги не
звернув, неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи, прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

За таких обставин відповідно до п.1,4 ч.1
ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 391 ЦК України, ст. 7
Закону України № 1382-1V від 11.12.2003 р. „Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", ст.ст.303, 304,
п.2 ч.1 ст.307, п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Севастополя від 06 грудня 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: - Л.В.
Володіна

Судді: - А.А.
Андрейченко

- С.В.
Лівінський