Справа № 186/60/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. Першотравенський міський
суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Бондарьової
Г. М.

при секретарі Кобкі Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Першотравенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Першотравенської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Першотравенської
міської ради про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1,що
належала на праві власності її матері
ОСОБА_3,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті
Першотравенську Дніпропетровської
області,посилаючись на те,що після
смерті матері відкрилася спадщина у
виді зазначеної квартири,мати залишила
заповіт на її користь,вона належним
чином подачею заяви до нотаріальної
контори прийняла спадщину після
смерті матері,але їй відмовлено в
нотаріальній конторі у видачі
свідоцтва про право власності в
порядку спадкування за заповітом з
посиланням на те,що ? частина
зазначеної квартири належить матері
на підставі свідоцтва про право на
житло № 475 від 09.08.1993 року,яке
зареєстровано у встановленому законом
порядку у Павлоградському МБТІ,а ?
частина зазначеної квартири,на яку
матері ОСОБА_3 в нотаріальній конторі
видано свідоцтво про право власності
на спадщину за законом від 07.07.2003
року,яке за життя мати належним чином
не було зареєстровано.

На її,позивачки, звернення від 22 жовтня
2013 року державним реєстратором
прийнято рішення про відмову в
державній реєстрації зазначеної ?
частини квартири на її матір ,з
посиланням на те,що з заявою про
реєстрацію звернулася неналежна
особа,тобто не мати,яка не може це
зробити у зв»язку з її смертю.

Позивачка просить визнати за нею право
власності по праву спадкування за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1,що
належала на праві власності ОСОБА_3
,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник позивачки подав суду заяву
про слухання справи у його
відсутність,позовні вимоги просить
задовольнити.

Представник відповідача
Першотравенської міської ради подала
суду заяву про слухання справи у її
відсутність,проти позовних вимог не
заперечують.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає,що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено,що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки,
ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася
спадщина у виді квартири АДРЕСА_1.

За своє життя, 28.11.2000 року, мати
позивачки, ОСОБА_3, склала заповіт на
користь ОСОБА_2, тобто позивачки , яким
на випадок її смерті заповіла все майно
де б воно не знаходилося та з чого б не
складалося та все те, що буде належати
їй на день її смерті і на що за законом
матиме право в тому числі належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1.

13.11.2012 року позивачка звернулася до
приватного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини у відповідності до
ст. 1297 ЦК України.

14.08.2013 року приватний нотаріус своєю
постановою відмовив у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
оскільки відсутні документи, які б
підтверджували реєстрацію права
власності у цілому на квартиру АДРЕСА_1.

Суть спору полягає у наступному.

09.08.1993 року на вказану квартиру було
видано свідоцтво № 475 про право
власності на житло, яке зареєстровано в
відділі БТІ 17.09.1993 року, де власниками
спірної квартири були батьки
позивачки , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних
частках.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки
ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася
спадщина у вигляді 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.07.2003 року,
виданого державним нотаріусом
Першотравенської державної
нотаріальної контори
Дніпропетровської області Лівінською
Ю.О. мати позивачки ОСОБА_3 успадкувала
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, але за своє
життя не зареєструвала вказане
свідоцтво у відділі БТІ.

Тобто, на момент смерті ОСОБА_3 1/2
частина спірної квартири належала на
підставі свідоцтва про право власності
на житло № 475 від 09.08.1993 року, яке
зареєстровано у встановленому законом
порядку та 1/2 частина квартири на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07.07.2003 року, яке
вона не зареєструвала.

22.10.2013 року позивачка звернулася до
реєстраційної служби
Першотравенського міського управління
юстиції з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень додавши
вказане свідоцтво про право на
спадщину за законом видане на ім'я
матері.

08.11.2013 року державний реєстратор своїм
рішенням № 7768028 відмовила у державній
реєстрації прав власності оскільки із
заявою звернулася не належна особа.

Оскільки 1/2 частина квартири матері
позивачки належала на праві приватної
власності відповідно до свідоцтва про
право власності на житло, а 1/2 частину
квартири вона фактично прийняла
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, у вказаній
квартирі вона прожила до моменту
смерті, та в зв'язку з тим, що вона
успадкувала не тільки права, а й
обов'язки спадкодавця, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Зазначене обґрунтовується наступним.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

На підставі ст. 1297 ЦК
України,спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Якщо спадщину прийняло кілька
спадкоємців, свідоцтво про право на
спадщину видається на ім'я кожного з
них, із зазначенням імені та частки у
спадщині інших спадкоємців.

Стаття 1299 ЦК України передбачає, якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу).

Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

На підставі викладеного , керуючись
ст.ст. 3, 4, 10,11, 15, 209,212,214,215 ЦПК України,
ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1283, 1297, 1299 ЦК
України,п.23Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» , суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженкою міста Воркута
Російської Федерації,
ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, право
власності по праву спадкування за
заповітом на квартиру АДРЕСА_1, що
належала на праві власності ОСОБА_3, яка
померлаІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Першотравенський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: Г. М. Бондарьова