Ухвала

іменем україни

16 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Писаної Т.О., Парінової
І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа -
Ірпінська міська державна нотаріальна
контора, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним і визнання
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 22 січня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6,
третя особа - Ірпінська міська державна
нотаріальна контора, про визнання
договору купівлі-продажу недійсним і
визнання права власності на спадкове
майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначали, що
після смерті їхнього батька - ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, вони
звернулись до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак їм
було відмовлено у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що 19
липня 2006 року житловий будинок АДРЕСА_1,
що належав батьку на праві власності,
проданий ним ОСОБА_6, дочці особи, з якою
він перебував у фактичних шлюбних
відносинах. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважають
такий договір недійсним, оскільки
батько в останні роки свого життя в
силу захворювання не розумів значення
своїх дій та не міг ними керувати, чим
скористалася відповідачка та її мати -
ОСОБА_8

У зв'язку з викладеним позивачі просили
визнати договір купівлі-продажу
недійсним і визнати за ними право
власності на будинок в порядку
спадкування за законом.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 09 березня 2011
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 10 травня 2011 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, 19
липня 2006 року укладений між ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_5, за
кожним, право власності на 1/2 частину
вказаного житлового будинку в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 жовтня 2011
року, скасовано рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 09
березня 2011 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 10 травня 2011
року, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції, з тих
підстав, що судами не встановлено
фактичні обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 22 січня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року, позов задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, 19
липня 2006 року укладений між ОСОБА_7 і
ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_5, за
кожним, право власності на 1/2 частину
вказаного житлового будинку в порядку
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд в основу рішення
поклав висновок посмертної
судово-психіатричної експертизи від 11
травня 2010 року про те, що під час
підписання договору купівлі-продажу
спірного житлового будинку продавець
ОСОБА_7 не розумів значення своїх дій та
не міг ними керувати.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної скарги не свідчать про те,
що судами при розгляді даної справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
наведені у касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 22
січня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 15
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.О.Савченко

Т.О. Писана

І.К.Парінова