АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/1333/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого - судді: Триголова В.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.,

при секретарі: Коваль А.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтава цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк"

на рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 19 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" про
припинення виконання зобов'язання
внаслідок його неналежного виконання,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Октябрського районного суду
м.Полтави від 19 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк « про припинення
виконання зобов'язання внаслідок
належного його виконання , визнання дій
неправомірними по зміні процентних
ставок задоволено частково.

Поновлено пропущений строк ОСОБА_1 для
звернення до суду з вимогами про
визнання дій Публічного акціонерного
товариства комерційного банку »
Приватбанк « по зміні процентних
ставок неправомірними.

Визнано дії Публічного акціонерного
товариства комерційного банку «
Приватбанк « по зміні процентних
ставок 31.10.2008 року з 13,56% до 15,60 % та з
01.02.2009 року до 27,67 % протиправними.

Визнано зобов'язання ОСОБА_1 по
кредитному договору , укладеному між
Публічним акціонерним товариством
комерційним банком «Приватбанк « та
ОСОБА_1 12.07.2005 року припиненими
внаслідок належного виконання його
умов позичальником.

Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку « Приватбанк « на користь
держави судовий збір в сумі 243,70 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду ПАТ КБ "Приватбанк"
подав апеляційну скаргу, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, приходить
до висновку, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 12 липня 2005
року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ « Приватбанк»
було укладено кредитний договір
PLKPGK08243598 згідно із умовами якого вона
отримала від ПАТ КБ «Приватбанк»
кредитні кошти у розмірі 143 000 грн. для
купівлі квартири, зі сплатою відсотків
у розмірі 1,13 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом. Згідно п.1.1.
вказаного договору погашення
заборгованості за цим договором
здійснюється у наступному порядку:
щомісячно в період сплати позичальник
повинен надати банку кошти ( щомісячний
платіж у сумі 1752, 16 грн. для погашення
заборгованості за кредитним договором,
що складається із заборгованості за
кредитом, відсотків за користування
кредитом, а також інших витрат банка
відповідно до п.п. 2.2.9, 4.3).

Сума кредиту була надана із кінцевим
строком погашення по 11 липня 2025 року
включно.

ОСОБА_1 у жовтні 2011 року було
використано право, яке передбачено п.
2.4.1. договору, а саме - по згоді з банком
позичальник має право здійснювати
дострокове погашення кредиту. При
цьому позичальник зобов'язаний
сплатити банку суму відсотків, суму
комісії відповідно до п.1.1., 1.5. даного
договору, неустойку ( штраф, пеню), якщо
на момент дострокового погашення
кредиту ( частини кредиту) у банку
виникли підстави для стягнення
неустойки згідно п.4.1. даного договору.
Загалом нею було сплачено у рахунок
погашення заборгованості за кредитом
суму у розмірі 219 095,12 грн., в тому числі
тіло кредиту в сумі 143 000, 00 грн., а також
відсотки за користування кредитом,
протягом часу коли вона користувалася
кредитними коштами, а також комісії
банку.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно розрахунку заборгованості
процентна ставка за кредитним
договором змінювалося два рази, а саме:
31.10.2008 року з 13, 56 % до 15,60 %, а з 01.02.2009 року
до 27,67 %. Про зміну процентної ставки
ОСОБА_1 повідомлена належним чином не
була, хоча чинне законодавство, а також
положення договору зобов'язують банк
повідомити ОСОБА_1 про зміну процентної
ставки за кредитним договором за 20 днів
до початку дії зміненої процентної
ставки.

Відповідно до п.2.3.1 укладеного договору
між сторонами Банк має в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів в
Україні , а саме : зміні курсу долара США
до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з
курсом долара до гривні , встановленого
НБУ на момент укладення даного
договору ; зміні облікової ставки НБУ ;
зміні розміру відрахувань у страховий
(резервний) фонд або зміні
середньозваженої ставки по кредитах
банків України у відповідній валюті (
за ставкою НБУ ).

На підставі даного пункту договору
Банк в односторонньому порядку підняв
з 31.10.2008 року процентну ставку з 13,56 %
до 15,60 %, а з 01.02.2009 року до 27,67 % .

Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору
при збільшенні в односторонньому
порядку відсоткової ставки Банк
надсилає позичальникові письмове
повідомлення про зміну процентної
ставки протягом 7 календарних днів з
дати вступу в чинність зміненої
процентної ставки.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України банкам
заборонено в односторонньому порядку
підвищувати процентну ставку. Дана
норма Закону набула чинності 09.01.2009 р.

Згідно із Постановою Пленуму ВССУ від
30.03.2012 року № 5 « Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у п. 28
встановлено, що при вирішенні спорів
щодо правомірності підвищення
процентної ставки згідно зі статтею 1056
ЦК України у зв'язку з прийняттям
Закону України від 12 грудня 2008 року №
661-VI « Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку, яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшений банком в
односторонньому порядку, а також, що
умова договору щодо права банку
змінювати розмір фіксованої
процентної ставки в односторонньому
порядку є нікчемною, суди мають
виходити з того, що цей закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

При підвищенні процентної ставки
з'ясуванню підлягають визначена
договором процедура підвищення
процентної ставки ( лише повідомлення
позичальника чи підписання додаткової
угоди тощо): дії позичальника щодо
прийняття пропозиції кредитора тощо.
Але банк взагалі не повідомляв ОСОБА_1
про зміну розміру процентної ставки за
її кредитним договором, хоча такий
обов'язок встановлений п. 2.3.1.
кредитного договору, а тому дії банку є
неправомірними.

08.01.2009 р. банк направив лист
ОСОБА_1 про збільшення процентної
ставки, починаючи з 01.02.2009 року до 27,67 %.
Даного листа ОСОБА_1 не отримувала та
у банка немає доказів його отримання.
Як вбачається з матеріалів справи
рекомендований лист на ім*я ОСОБА_1
був направлений на адресу АДРЕСА_2 ( а.с.
61 ).

В кредитному договорі адреса ОСОБА_1
зазначена АДРЕСА_1. ОСОБА_1 була і
зареєстрована за цією адресою. За
адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не була
зареєстрована і не проживала.

Дана обставина свідчить про те , що
ОСОБА_1 не могла отримати даного листа
. Крім того, із реєстру відправлень не
вбачається якого змісту листи
відправлялися боржникам.

Це ж стосується і підвищення
процентної ставки 31.10.2008 року з 13,56% до
15,60 %. Банком взагалі не надано доказів
,про те , що якимось чином ОСОБА_1
повідомлялася про підвищення
процентної ставки.

Відповідачкою щомісячно вносилися
платежі обумовлені умовами
кредитного договору з врахуванням
процентної ставки 13,56 % та
заборгованість була погашена
достроково ще у 2011 році, про що
свідчать суду надані квитанції.
Представником банка не заперечувався
факт правильності сплати кредиту
враховуючи процентну ставку 13,56 % .

Суд першої інстанції вірно поновив
строк звернення до суду з вимогами про
визнання дій банка неправомірними
стосовно підняття відсоткової ставки,
оскільки ОСОБА_1 про підвищення
процентної ставки довідалася у жовтні
2011 року при зверненні до банку за
довідкою про повне погашення
заборгованості.

Банком в односторонньому порядку було
змінено номери кредитних рахунків
ОСОБА_1: кредитний рахунок з НОМЕР_1 на
НОМЕР_2 та рахунок по відсотках з НОМЕР_3
на НОМЕР_4.

Як вірно встановлено судом така зміна
рахунку не потягла за собою
неправильності нарахувань за
кредитним договором та всі сплачені
ОСОБА_1 кошти була зараховані в
рахунок погашення заборгованості, тому
підстав для визнання неправомірними
дій Банку в цій частині немає.

Враховуючи викладене, та беручи
до уваги, що у відповідачка ОСОБА_1
належним чином виконала свої
зобов'язання за кредитним договором,
банком не було надано обгрунтованих,
допустимих та достатніх доказів
правомірності підвищення процентної
ставки за укладеним між сторонами
кредитним договором, як і доказів того,
що ОСОБА_1 в установленому порядку і
згідно умов договору була повідомлена
про зміну процентної ставки, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про можливість часткового задоволення
позову ОСОБА_1 та визнання зобов'язання
ОСОБА_1 по кредитному договору
припиненими внаслідок належного
виконання його умов позичальником.

За таких обставин, судова колегія
суддів дійшла до висновку, що порушень
норм матеріального та процесуального
права, які б могли призвести до зміни чи
скасування рішення Октябрського
районного суду м.Полтави від 19 лютого
2014 року та задоволення апеляційної
скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 19 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
В.М. Триголов

Судді:
С.М. Бондаревська

А.І. Дорош