№ 2/269/543/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 квітня 2014 року
Совєтський районний суд м. Макіївки
Донецької області у складі:

головуючого - судді
Курової О.І

при секретарі -
Яковлєвій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Макіївці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2

Про розподіл майна подружжя -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду 24.02.2014 року з
позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна
подружжя, який мотивує наступним. З
відповідачем він перебував в
зареєстрованому шлюбі з 06.11.1992 року,
який розірвали 14.08.2012 року Під час
спільного життя в 1995 році придбали
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 49,5 кв.м. в тому
числі житловою 30 кв.м. з надвірними
будівлями: сарай, вбиральня, огорожа.
Договір купівлі- продажу від 09.10.1995 року
укладала дружина ОСОБА_2 Право
власності в КП « БТІ м. Макіївки»
зареєстровано також на її ім.»я.
Оскільки на даний час шлюб розірвано і
вони проживають роздільно, він
вирішив в судовому порядку розділити
будинок, який є об»єктом права
спільної сумісної власності, та
визнати право власності на ? частку за
ним та відповідачкою.

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві, заявлені вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з»явилась, про день та час розгляду
справи повідомлена належним чином, про
що є відповідна розписка. Причини
неявки суду не повідомила.
Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів. Позивач не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача,
вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд в межах
заявлених позовних вимог встановив
наступне.

Згідно рішення Совєтського районного
суду м. Макіївки від 14.08.2012 року, яке
набрало законної чинності 27.08.2012 року
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі з
06.11.1992 року. Зазначеним рішенням шлюб
між сторонами розірвано, прізвище
дружини після розірвання шлюбу
залишено - ОСОБА_2.

09.10.1995 року ОСОБА_2 уклала договір
купівлі- продажу житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, який посвідчено
приватним нотаріусом Макіївського
міського нотаріального округу і
зареєстровано в реєстрі за № 1218.

Згідно Витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно право
власності на вказаний житловий будинок
зареєстроване на ім.»я ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст.60, ст.70 СК України
майно набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині і чоловіку на праві
спільної сумісної власності. У разі
поділу майна, що є обєктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини і чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними, або шлюбним
договором.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11
"Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, під час якого
придбали житловий будинок, який є
спільною сумісною власністю і їх
частки є рівними. Тому суд вважає,
можливим розділити спільне майно
подружжя по ? частці кожному і визнати
за сторонами право власності на
вказане нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 70, 71
СК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розподіл
спільного майна подружжя -
задовольнити.

Визнати житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 49,5 кв.м. житловою 30,0
кв.м , з надвірними будівлями: сарай
літ.В, вбиральня літ Ж, огорожа
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на ? частку житлового
будинку загальною площею 49,5 кв.м.
житловою 30,0 кв.м з надвірними
будівлями: сарай літ.В, вбиральня літ Ж,
огорожа, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданої протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
О. І. Курова