У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України» на
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
18 грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного вищого
навчального закладу «Українська
академія банківської справи
Національного банку України» про
скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним
позовом, у якому просив: поновити його
на роботі на посаді прибиральника
території господарського управління
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України»;
скасувати накази відповідача від 02
вересня 2013 року № 285-к та від 23 вересня
2013 року № 306-к; на підставі
ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу,
виходячи з середньоденної заробітної
плати у сумі 196 грн 11 коп.; на підставі
ст. 237-1 КЗпП України
стягнути з відповідача 5 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням його трудових
прав.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 листопада 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 18 грудня 2013 року,
позов задоволено частково: поновлено
ОСОБА_2 на посаді прибиральника
території господарського управління
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України» з
18 вересня 2013 року; стягнуто з
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу у розмірі 6 734
грн 88 коп. з відрахуванням податків та
обов'язкових платежів при виплаті
грошової суми та 500 грн на
відшкодування моральної шкоди; у
задоволенні решти вимог позову
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати судові рішення першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
з доведеності та наявності правових
підстав для задоволення вимог позову
про поновлення позивача на роботі,
стягнення з відповідача на його
користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у розмірі 6 734 грн 88
коп. та 500 грн на відшкодування
моральної шкоди, оскільки, як встановив
суд на підставі наявних у справі
доказів, вперше позивача було
звільнено з роботи у період тимчасової
непрацездатності та без згоди
первинної профспілкової організації, а
законність повторного звільнення
позивача за прогули відповідач не
довів належними доказами в силу вимог
ст. 58 ЦПК України, що стосується
обставини повідомлення про скасування
першого наказу про звільнення після
пред'явлення відповідачеві листка
тимчасової непрацездатності та про
необхідність приступити до роботи.

Розглядаючи дану справу, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин, повно та всебічно
дослідив обставини справи та наявні у
справі докази, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державному вищому
навчальному закладу «Українська
академія банківської справи
Національного банку України» у
відкритті касаційного провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державного
вищого навчального закладу
«Українська академія банківської
справи Національного банку України»
про скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою на рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 22
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
18 грудня 2013 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак