справа № 462/9344/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого - судді:
Бориславського Ю.Л.,

при секретарі:
Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю
третьої особи - Львівського
комунального підприємства «Нове» - про
визнання особи такою, що втратила право
на жиле приміщення, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із
позовною заявою, в якій просять визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право на
користування жилим приміщенням, а саме:
квартирою АДРЕСА_1 На ствердження
позовних вимог зазначили, що 31 березня
2006 року між ними та ОСОБА_4 укладено
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири, при цьому попередній власник
квартири - відповідач по справі - ОСОБА_3
прописаний в даній квартирі, чим
перешкоджає повноцінній реалізації
права власності, зокрема обмежує їхнє
право розпоряджатися квартирою.

В судовому засіданні позивачі позов
підтримали, давши пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, просять
позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заяви про розгляд справи за
його відсутності не подали, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належно
був повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, наслідки неявки, що
стверджується оголошенням,
опублікованим в газеті «Високий
замок», а тому згідно ст.169 ЦПК України,
суд вважає, що справу можна розглянути
у його відсутності, оскільки в
матеріалах справи є достатньо належних
доказів про права, обов'язки та
взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивача,
всебічно, повно та об'єктивно оцінивши
докази наявні у справі в сукупності,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що спірне житло
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 33,60 кв.м., яка
складається з однієї кімнати, житловою
площею 19,20 кв.м. та згідно довідки з
місця проживання про склад сім'ї і
прописку виданої ЛКП «Нове» № 2098 від 08
липня 2013 року /а.с.10/ належить на праві
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Також дана обставина стверджується
витягами про державну реєстрацію прав
виданим Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки», згідно якого
квартира АДРЕСА_1, належить на праві
спільної часткової власності
позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу Р.№1067 від 31
березня 2006 року посвідченого
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 /а.с.11,12/.

Із договору купівлі-продажу квартири
від 23 вересня 2005 року вбачається, що
ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 у власність
зазначену квартиру, а ОСОБА_4
зобов'язався прийняти цю квартиру і
сплатити за неї обговорену грошову
суму /а.с.7-8/.

Як вбачається із договору
купівлі-продажу від 31 березня 2006 року
ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 та ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1 /а.с.5-6/.

Також встановлено, що відповідач з
березня 2006 року фактично не проживає за
зазначеною адресою, що стверджується
актом ЛКП «Нове» від 16 липня 2013 року та
підтверджують сусіди /а.с13/.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України,
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст. 386 ЦК України власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном. Зокрема, шляхом зняття
особи з реєстрації місця проживання,
пред'явивши разом з тим вимогу про
позбавлення права користування
житловим приміщенням.

Дані обставини справи стверджуються
також іншими матеріалами справи, які не
викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги знайшли своє повне
ствердження в судовому засіданні, а
тому підлягають до задоволення.

Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи
зібрані по справі докази, суд приходить
до переконання, що відповідач ОСОБА_3 не
проживає в спірній квартирі понад
встановлені законом строки, поважних
причин його відсутності, а також
вчинення дій, які б свідчили про намір
зберегти право на користування
квартирою АДРЕСА_1, протягом більш як
шести місяців, що підтверджується
доказами, отриманими в ході розгляду
справи, а тому наявні правові підстави
для визнання його таким, що втратив
право користування вказаним жилим
приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209-215, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 386, 391, ст. ст. 71,72 ЖК УРСР,
суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачем до
Залізничного районного суду м. Львова
протягом десяти днів з дня отримання
копії такого. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана
позивачем протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:
/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Бориславський Ю. Л.