АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 88-ц/796/12/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за заявою ОСОБА_1, яка подана її
представником ОСОБА_2, про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя,

встановила:

У липні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя, який рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 лютого 2013 року було
задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2013 року рішення суду першої
інстанції було скасоване та ухвалено
нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

В листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами рішення Апеляційного суду
м. Києва від 22.05.2013 року, посилаючись на
те, що їй стали відомі нові істотні для
справи обставини, які не були відомі
під час розгляду даної справи, та які
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, що беруть
участь у справі.

Вказувала, що підставою для перегляду
рішення у зв'язку нововиявленими
обставинами є необхідність передачі в
заставу рухомого та нерухомого майна,
яке належить сторонам на праві
власності, на підставі спільного
зобов'язання сторін, та значна
заборгованість відповідача щодо
сплати аліментів на утримання двох
дітей, відповідно до рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 26 жовтня 2012 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином, причин
неявки суду не повідомила. Представник
позивача ОСОБА_2 направив до суду
телеграму, в якій просив розгляд справи
відкласти у зв'язку з його участю в
іншому судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦПК України
неявка заявника та її представника не
є перешкодою для розгляду заяви,
підстав для відкладення розгляду
справи колегією суддів не встановлено.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просив
відхилити подану заяву як безпідставну
та необґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, вивчивши
матеріали цивільної справи і
перевіривши доводи заяви, колегія
суддів дійшла висновку, що заява
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 19 лютого 2013 року було
задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та
визнано за нею право власності на
наступне майно:

- житловий будинок, загальною площею
1267,5 кв.м., який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, ринковою вартістю 13 914 615 грн.;

- земельну ділянку, загальною площею 0,30
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
ринковою вартістю 60 000 доларів США, що
складає 479 400 грн.;

- частку у Фонді Еmerging Europe Growth, L.P
(«EEGF») оцінена на загальну суму 777 815, 06
доларів США, що складає 6 214 742, 32 грн.;

- антикварні меблі загальною
вартістю 250 000 доларів США, що складає 1
997 500 грн.; - колекцію цінних килимів
загальною вартістю 50 000 доларів США, що
складає 399 500 грн.; - предмети
мистецтва загальною вартістю 170 000
доларів США, що складає 1 358 300 грн.;

- автомобіль Jеер Grand Cherokee, 2002 року
виробництва, ринковою вартістю 15000
доларів США, що складає 119 850 грн.

Відповідачу ОСОБА_5 компенсовано
його частку у спільному майні подружжя,
що підлягає поділу, шляхом виплати
грошових коштів у розмірі 1 498 811,41 грн.
за рахунок наступного майна: предмети
мистецтва загальною вартістю 170 000 дол.
США, що складає 1 358 300 грн.; автомобіль
Jеер Grand Cherokee, 2002 року виробництва,
ринковою вартістю 15 000 доларів США, що
складає 119 850 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19 лютого 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку
поділу спільного майна подружжя за
ОСОБА_1 визнано за право власності на:

- Ѕ житлового будинку загальною
площею 1267,5 кв.м., який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 ринковою вартістю 6 957
307, 5 грн.;

- земельну ділянку, загальною
площею 0,30 га., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, ринковою вартістю 60 000
доларів США, що складає 479 400 грн.;

- автомобіль Jеер Grand Cherokee, 2002 року
виробництва, ринковою вартістю: 15000
доларів США, що складає 119 850 грн.;

- антикварні меблі загальною
вартістю 250 000 доларів США, що складає 1
997 500 грн.; - колекцію цінних килимів
загальною вартістю 50 000 доларів США, що
складає 399500 грн.; предмети мистецтва,
загальною вартістю 170 000 доларів США, що
складає 1358 300 грн..

В порядку поділу майна подружжя
визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частку житлового будинку загальною
площею 1267,5 кв.м., який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 6 957
307, 5 грн.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
судові витрати та витрати на
проведення будівельно-технічної
експертизи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 липня 2013 року
рішення Апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2013 року - залишено без змін.

Звертаючись із даною заявою про
перегляд рішення Апеляційного суду м.
Києва від 22 травня 2013 року за
нововиявленими обставинами, позивач в
обґрунтування заяви зазначила, що 01
квітня 2010 року позивачем та
відповідачем було підписано договір
про надання забезпечення, відповідно
до вступних положень якого, вказаний
договір укладався для забезпечення
позик, які надавались позивачу та
відповідачу компанією Horizon Capital Associates,
LLC та компанією Horizon Capital Associates II, LLC.
Відповідно до п.п. (а) розділу 1
вказаного договору, до предмету
застави входить, поміж іншого,
готівкові кошти та інше майно. 02
листопада 2013 року з листа зазначеної
компанії позивачу стало відомо, що на
даний момент компанія вимагає
укладення окремих договорів застави
(іпотеки) щодо майна на суму не менше 2 000
000 доларів США, відповідно до положень
договору про надання забезпечення.
Вказаний лист підтверджує факт
наявності боргових зобов'язань, та
свідчить про реальність таких
зобов'язань та необхідності їх
виконання у строк, визначений
кредитором.

Зазначала, що обставини стосовно
забезпечення позик, поміж іншого,
рухомим та нерухомим майном, існували
на момент розгляду справи, обставини
щодо необхідності укладання
додаткових договорів застави (іпотеки)
стосовно конкретно визначеного майна
та відповідного наміру позичальника
укласти такі договори також існували
на момент розгляду справи та не могли
бути відомими позивачу під час
розгляду справи.

Крім того, починаючи з квітня 2010 року,
відповідач жодним чином не забезпечує
дітей та не виділяє кошти на їх
утримання, всі витрати щодо їх
утримання несе позивачка.

Зазначала, що рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 26.10.2012 року,
яким зобов'язано відповідача
сплачувати аліменти на утримання
дітей, не виконується. Тобто, протягом
тривалого часу позивачка взагалі не
отримувала жодних коштів від
відповідача на утримання дітей, при
тому, що її особисті витрати на обох
дочок складають більше 10 тисяч доларів
США на місяць.

Вказувала, що розмір призначених
аліментів за рішенням суду, які при
цьому жодного разу не виплачувались, є
недостатнім для забезпечення
фізичного та духовного розвитку дітей.
Вважає, що є всі підстави, визначені ч.3
ст.70 СК України, для збільшення частки
позивача при поділі спільного майна
подружжя. 20 жовтня 2013 року ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
позивачці був наданий офіційний
документ - довідка-розрахунок із
зазначенням заборгованості
відповідача по сплаті аліментів, яка
становить 33 141 грн. 54 коп. Вважає, що
вказана сума є значною, та такою, що
впливає на розмір частки кожного з
подружжя при поділі спільного майна.
Обставини щодо наявності значної суми
заборгованості відповідача перед
позивачем стали відомі останній лише
20.10.2013 року у зв'язку з отриманням
довідки-розрахунку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України,
підставами для перегляду рішення,
ухвали суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами є, зокрема, істотні для
справи обставини, що не були і не могли
бути відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 3 Постанови № 4 від 30.03.2012 року
«Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Як вбачається з матеріалів
справи та змісту рішення Апеляційного
суду м. Києва, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи нове
рішення, суд апеляційної інстанції
виходив, зокрема, з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
посилалась на те, що за час шлюбу у
сторін виникли правовідносини за
грошовими зобов'язаннями в інтересах
сім'ї, і просила врахувати борги при
розподілі майна подружжя, зокрема,
зобов'язання від 01 квітня 2010 року, що
складає 62 817,33 доларів США позики,
отриманої від Horizon Capital Associates, LLC, що
складає 501 910 грн. 47 коп.; зобов'язання
від 01 квітня 2010 року щодо сплати 1 703 179,43
доларів США позики, отриманої від Horizon
Capital Associates II, LLC, що складає 13 608 403 грн. 64
коп.

Перевіряючи доводи позивача у вказаній
частині, судом апеляційної інстанції
було встановлено, що простий вексель
від 01 квітня 2010 року на суму 62 817,33
долари США, векселедержатель - «Horizon
Capital Associates, LLC» не є борговим
зобов'язанням сторін, оскільки вексель
не підтверджений платіжними
документами про перерахування коштів
на рахунок позивача та датований 01
квітня 2010 року, проте позивач і
відповідач не проживають однією сім'єю
з березня 2010 року, що визнається
сторонами. Тобто станом на 01 квітня 2010
року борг позивача перед компанією Horizon
Capital Associates, LLC не має жодного відношення
до колишньої сім'ї, а отримані в борг
кошти не могли бути використані в
інтересах сім'ї.

Визнаючи безпідставним висновок суду
першої інстанції про врахування
грошових зобов'язань сторін перед
третіми особами, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивач не
довела факт реальної наявності боргів
і факт витрачання таких коштів в
інтересах сім'ї, тому відсутні підстави
вважати, що грошові зобов'язання
існують та виникли в інтересах сім'ї та
для забезпечення матеріального і
духовного розвитку їх малолітніх
дітей.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи (а.с. 71-77, том 2) договір про
забезпечення від 01 квітня 2010 року між
ОСОБА_1 (позичальником) та
заставодавцем, зазначеним на сторінці
для підписів цього договору
(позичальник і заставодавець разом
іменуються як заставодавці) на користь
компаній Horizon Capital Associates, LLC та Horizon Capital
Associates, ІІ LLC був предметом дослідження
суду апеляційної інстанції при
ухваленні рішення від 22 травня 2013 року.
В даному договорі зазначено, що
позичальником є ОСОБА_1, а ОСОБА_5 -
заставодавцем.

Враховуючи, що Апеляційним судом м.
Києва у рішенні від 22 травня 2013 року
встановлено факт припинення сторонами
спільного проживання та ведення
спільного господарства у березні 2010
року, та встановлено, що борг позивача
перед компаніями «Horizon Capital Associates, LLC»
та «Horizon Capital Associates II, LLC» є її особистими
зобов'язаннями, то обставини щодо
правовідносин, які виникли за
договором про надання забезпечення від
01 квітня 2010 року, не входять до
предмета доказування у справі про
розподіл спільного майна подружжя та
не впливають на висновки суду про права
та обов'язки сторін.

Крім того, виходячи зі змісту даного
договору, копія якого була надана до
суду позивачем та досліджувалась при
розгляді справи, обставини щодо
укладення договору та зобов'язань, що
випливають з нього, не є такими, що не
могли бути відомі позивачу на час
розгляду справи. Інші обставини, що
виникли у подальшому у зв'язку з
укладенням цього договору, тобто
після ухвалення рішення суду, не
пов'язані з вимогами по справі, та є
новими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що посилання заявника
ОСОБА_1 на необхідність укладення
окремих договорів застави ( іпотеки)
щодо майна, відповідно до положень
договору про надання забезпечення 01
квітня 2010 року та листа компанії «Horizon
Capital Associates, ІІ LLC» від 01 листопада 2013
року, не є нововиявленими обставинами
в розумінні п.1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Обставина щодо наявності
заборгованості відповідача ОСОБА_5
перед позивачем ОСОБА_1 по сплаті
аліментів за період з 23 січня 2012 року
по 20 жовтня 2013 року на суму 33141 грн.,
підтверджена довідкою-розрахунком
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві за
№ 594/8 від 20.10.2013 року, крім того, що є
новою, оскільки не існувала на час
ухвалення рішення 22 травня 2013 року, а
отже не може бути підставою для
перегляду рішення, також не входить до
предмету доказування по справі та не є
істотною, оскільки ця обставина не
могла спростувати факти, покладені в
основу судового рішення, та вплинути на
висновки суду під час його ухвалення
таким чином, що якби вказана обставина
була відома особам, які беруть участь у
справі, то зміст судового рішення був
би іншим.

Зі змісту рішення Апеляційного суду м.
Києва від 22.05.2013 року вбачається, що
судом при вирішенні спору були
враховані інтереси двох неповнолітніх
дітей, що проживають з позивачем,
оскільки відповідачу виділено у
власність 1/2 частку житлового будинку,
загальна ринкова вартість якого - 13 914
615 грн., а решту майна : 1/2 частку
вказаного житлового будинку, земельну
ділянку, вартістю 470 400 грн., автомобіль,
вартістю 119 850 грн., антикварні меблі,
вартістю 1997500 грн., колекцію цінних
килимів, вартістю 399 500 грн. та предмети
мистецтва, вартістю 1 358 300 грн. -
виділено позивачу, без стягнення
грошової компенсації вартості їх
частки на користь відповідача.

При цьому з квитанції від 23.01.2014 року,
наданої представником відповідача в
даному судовому засіданні вбачається,
що заборгованість ОСОБА_5 по аліментах
у розмірі 33 141 грн. 54 коп., сплачена у
повному обсязі.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що обставини,
викладені у заяві ОСОБА_1, не є
підставою для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами,
а тому заяву позивача про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення Апеляційного суду м. Києва від
22 травня 2013 року необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 317, 218, 361-365 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 22 травня
2013 року - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: