АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4872/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/526/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,
Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 грудня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1,
товариства з обмеженою
відповідальністю "Посольство
сухофруктів" про стягнення за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом, у якому
зазначало, що 22 грудня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №0, за умовами
якого останнім отримано кредитні кошти
у сумі 175 000,00 доларів США зі сплатою 12,2%
річних на строк повернення до 23 грудня
2013 року.

Для забезпечення виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань, відповідно до укладеного
договору поруки №81747 від 22 грудня 2006
року, ТОВ «Компанія «Посольство
сухофруктів» поручилось перед АКІБ
«УкрСиббанк» нести солідарну
відповідальність за зобов'язаннями
позичальника.

8 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк»
викупив у ПАТ «УкрСиббанк», зокрема,
право вимоги за вищевказаним кредитним
договором.

Позичальник умови кредитного договору
належним чином не виконав та станом на
11 квітня 2013 року має заборгованість за
кредитом у сумі 1 082 358,92 грн. та
заборгованість по відсоткам у сумі 893
671,59 грн.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 17 грудня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ТОВ
«Компанія «Посольство сухофруктів» на
користь ПАТ «Дельта Банк»
заборгованість по кредитному договору
№0 від 22 грудня 2006 року у сумі 1 976
057,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ТОВ «Компанія
«Посольство сухофруктів» на користь
ПАТ «Дельта Банк» по 1 720,50 грн. судового
збору з кожного.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі,
посилаючись на порушення і неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
банку з врахуванням строків позовної
давності.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
задовольнити частково.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є, зокрема,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та у встановлений у
зобов'язанні строк (термін) його
виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на
зміст ст. 610 ЦК України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом, що
22 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк»
(правонаступник -
ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №0, відповідно
до умов якого останньому надано кредит
у іноземній валюті у сумі 175 000,00 доларів
США з кінцевим строком повернення
кредитних коштів до 22 грудня 2013 року.

Для забезпечення належного виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором, 22
грудня 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та ТОВ «Компанія
«Посольство сухофруктів» укладено
договір поруки, у відповідності до умов
якого, поручитель зобов'язувався перед
кредитором, відповідати за виконання
позичальником зобов'язань, що
виникають з кредитного договору
№0 від 22 грудня 2006 року, у повному
обсязі.

8 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами, відповідно до якого ПAT
«УкрСиббанк» (правонаступник - АКІБ
«УкрСиббанк») передав (відступив), а ПAT
«Дельта Банк» прийняв право вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, зокрема, за вищевказаним
кредитним договором.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 взятих на
себе зобов'язань, станом на 11 квітня 2013
року за кредитним договором рахується
заборгованість за тілом кредиту у сумі
1 082 358,92 грн. та відсоткам у сумі 893 671,59
грн.

Задовольняючи позов та стягуючи
заборгованість у повному обсязі,
місцевий суд виходив з наявної
заборгованості по кредитному договору,
водночас не взяв до уваги заперечення
відповідача ОСОБА_1, у яких він визнав
борг частково і просив застосувати до
вимог банку наслідки спливу строку
позовної давності (а.с. 67).

У порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України, судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки
вказаним запереченням відповідача
щодо пропущення банком строку позовної
давності, що має значення для вірного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За змістом ст. 257, ч. 1 ст. 258 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Для окремих
видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю .

З огляду на положення ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Як убачається з матеріалів справи, що
станом на 10 серпня 2011 року
заборгованість за кредитним договором
№0 від 22 грудня 2006 року становила:
залишок заборгованості по тілу
кредиту, що включає як прострочену
заборгованість по кредиту, так і
дострокове стягнення неповернутої
частини кредитних коштів складає 135 416,73
доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ становить 1 079
379,67 грн., залишок заборгованості по
відсоткам (прострочення сплати та
дострокове повернення) -
63 407,77доларів США, що у гривневому
еквіваленті за курсом НБУ становить
505 410,65 грн. (а.с. 192).

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної в
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року №6-116цс13, яка
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є
обов'язковою для всіх судів України,
перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення, при цьому, позовна давність
у таких випадках обчислюється окремо
по кожному простроченому платежу.

У позовних вимогах банк просив
стягнути заборгованість за кредитним
договором №0 від 22 грудня 2006 року,
що виникла з серпня 2008 року
(сплата останнього чергового платежу),
донарахувавши повторно заборгованість
по кредиту та сплаті відсотків за
період з 19 грудня 2011 року по 11 квітня 2013
року, та зарахувавши у загальну суму
заборгованості по кредиту у розмірі 1 976
057,52 грн., суми дострокового погашення
боргу.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог банку щодо солідарного стягнення
заборгованості з боржника та
поручителя лише у межах позовної
давності по кожному з чергових
платежів, що виглядає наступним чином.

Згідно п. 1.2.2. кредитного договору та
графіку погашення кредиту, що є
додатком №1 до кредитного договору
№0 від 22 грудня 2006 року, погашення
чергових платежів по кредиту мало бути
здійснюватися до 22 числа включно)
кожного місяця, але не пізніше 22 грудня
2013 року.

За змістом п. п. 1.3.3., 1.3.4 кредитного
договору строк сплати процентів
встановлено з 1 по 22 число (включно)
кожного місяця, наступного за тим, за
який були нараховані банком такі
проценти, на суму неповернутої
заборгованості по кредиту.

Таким чином, виходячи з того, що даний
позов пред'явлено 8 липня 2013
року, банком не пропущено строк
позовної давності по платежах, що мали
бути здійснені після 8 липня 2010 року, та
залишись несплаченими до моменту
звернення кредитора до суду.

З графіку погашення кредиту, що є
додатком №1 до кредитного договору
№0 від 22 грудня 2006 року (а.с. 13),
скріпленого підписами сторін,
убачається, що за період з липня 2010
року, з урахуванням дострокового
погашення боргу, сума чергових
платежів по тілу кредиту становить
87 500,00 доларів США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на момент подачі позову (100$ = 799,30 грн.)
становить 699 387,50 грн., заборгованість по
процентам за період з 8 липня 2010 року по
22 грудня 2013 року, виходячи зі ставки 12,2%
річних, складає 56 629,74 долларов США, що у
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на момент подачі позову (100$ = 799,30 грн.)
становить 452 641,51 грн.

Отже, вимоги банку щодо солідарного
стягнення заборгованості за кредитним
договором №0 від 22 грудня 2006 року
слід задовольнити на загальну суму 1 152
029,88 грн.

За таких обставин, рішення місцевого
суду ухвалено з порушенням вимог
матеріального права, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, яким позовні вимоги банку
підлягають частковому задоволенню у
межах позовної давності.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК
України, судова колегія змінює
розподіл судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 17 грудня 2013 року скасувати,
ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_1, товариства з обмеженою
відповідальністю "Посольство
сухофруктів" про стягнення за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
товариства з обмеженою
відповідальністю "Посольство
сухофруктів" на користь публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
заборгованість за кредитним договором
№0 від 22грудня 2006 року у сумі 1 152
029,88 грн., а саме: заборгованість по
кредиту у сумі 699 387,50 грн.,
заборгованість по відсоткам у сумі 452
641,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, товариства з
обмеженою відповідальністю
"Посольство сухофруктів" на користь
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" по 1 720,50 грн. судового
збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.