РІ Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Погрібної О.М., при секретарі
Мацинській О.Є., за участю представника
позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Токмак цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Публічне акціонерне
товариство КБ «ПриватБанк», про поділ
спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя. Позивач неодноразово
уточнювала свої позовні вимоги, згідно
уточнених вимог просила поділити між
нею та відповідачем спільне майно
подружжя: визнати за нею, ОСОБА_2 право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що з 22.01.2005 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем до 17.10.2013 року, коли шлюб
між ними було розірвано.

Крім того вказала, що під час
шлюбу у 2006 році вона разом з
відповідачем за договором
купівлі-продажу придбали житловий
будинок АДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці площею 1476 кв.м, який
зареєстрували, за спільною згодою, на
ім`я відповідача - ОСОБА_3. Однак, на
теперішній час згода з питання
добровільного вирішення спору про
розподіл спільного сумісного майна не
досягнута, у зв'язку з чим позивачка
змушена була звернутися до суду.

Позивачка, яка належним чином
була повідомлена про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з`явилась.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1
змінені позовні вимоги підтримав та
просив визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача судовий збір та витрати на
правову допомогу.

Відповідач до судового засідання
не з`явився, до суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача адвокат
ОСОБА_5 в судове засідання також не
з`явилась, надала суду заяву з
клопотанням розглянути справу за її
відсутності, підтримує позицію свого
довірителя ОСОБА_3, відповідно до якої
він визнає позовні вимоги про визнання
права власності за ОСОБА_2 на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Представник третьої особи ПАТ КБ
«ПриватБанк», який належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи
та проаналізувавши надані докази,
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно свідоцтва про одруження
НОМЕР_1, сторони зареєстрували шлюб
22.01.2005 року за актовим записом № 05, який
17 жовтня 2013 року було розірвано
рішенням Токмацького районного суду
Запорізької області.

Під час шлюбу 16 серпня 2006 року
сторони придбали житловий будинок
АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці площею 1476 кв.м, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 16 серпня 2006 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 2348.

Домоволодіння АДРЕСА_1 було
зареєстроване на ім`я відповідача -
ОСОБА_3 та належить йому на праві
приватної власності, відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП «Абрис» м. Токмак
від 19 вересня 2006 року за реєстровим №
15573223.

Відповідно до висновку із звіту про
незалежну оцінку нерухомого майна
одноповерхового житлового будинку з
господарськими спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
загальною внутрішньою площею - 37,10 м2 та
житловою площею - 29,20 м2, розташованого
на не приватизованій земельній
ділянці, загальною площею - 1476 м2, станом
на дату оцінки 17.01.2014 року визначена
його ринкова вартість, яка складає
41000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України,
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування та
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до ч.1 ст.68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте під час шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини і чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу, можуть бути будь-які
види майна, незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані.

Будь-якої домовленості між сторонами
не існує, як не існує шлюбного
контракту або договору, а тому, суд
вважає, що частки позивачки та
відповідача в праві спільної сумісної
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями та спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є
рівними і повинні бути визначені в
розмірі 1/2 за кожним.

Таким чином, судом встановлено, що
сторони знаходились у зареєстрованому
шлюбі з 22 січня 2005 року по 17 жовтня 2013
року, житловий будинок сторони
придбали 16 серпня 2006 року за договором
купівлі-продажу, тобто даний житловий
будинок було придбано під час шлюбу, а
тому, він належить на праві спільної
сумісної власності позивачу та
відповідачу по справі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Суд вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивачки
понесені нею витрати щодо сплати
судового збору відповідно до квитанції
№345 від 08.01.2014 р. в розмірі 243,6 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Звертаючись до суду з позовною вимогою
про стягнення судових витрат на
правову допомогу позивачкою ОСОБА_2
не вказана сума, яка підлягає
стягненню, при цьому розрахунок витрат
на правову допомогу та квитанція про
оплату стороною вказаних витрат до
матеріалів справи подані не були.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачка ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_1 не
довели факту оплати в законодавчо
встановленому граничному розмірі
витрат на правову допомогу, без
належного обґрунтування заявили
вимогу про її стягнення з відповідача
ОСОБА_3, в справі відсутнє
документальне підтвердження понесених
позивачкою витрат на правову допомогу,
тому вимога в цій частині задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 60, 63, 68, 69, 70, 71, 105, 110, 112
СК України, ст.ст. 7, 10, 11, 60, 79, 84, 85, 88, 209,
212-215 ЦПК України.

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, а
іншу частину вищезазначеного
нерухомого майна, а саме: ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1, залишити у
власності ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судовий збір в сумі 243,6 грн.

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Запорізької області через
Токмацький районний суд Запорізької
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: