Провадження № 6/406/5/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2014 року Алчевський
міський суд Луганської області в
складі:

головуючого - судді
Колядова В.Ю.

при секретарі
Помогаловій І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Алчевська
заяву представника заявника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про скасування ухвали
третейського суду,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2013 року представник заявника
звернувся до суду з вищевказаною
заявою посилаючись на слідуючи
обставини.

02 березня 2011 року заявник придбала
квартиру АДРЕСА_1, уклавши з
громадянином ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу, який було посвідчено
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 В даний
час, право власності на спірну квартиру
зареєстровано за іншою особою - ОСОБА_5,
на підставі ухвали Апеляційного
суду м. Києва від 04 липня 2012 року у
справі № 22-ц/2690/8032/2012, якою залишено без
змін рішення Подільського районного
суду м. Києва від 16 березня 2012 року у
справі № 2718/12 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, Київської міської ради,
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, витребування майна з чужого
незаконного володіння. Як слідує з
матеріалів справи, первісний власник
квартири ОСОБА_6, який на даний час
помер, на підставі заповіту від 26
лютого 2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, все своє
майно залишив ОСОБА_5

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» від 28 січня 2009 року у
справі № 11/21-1-2009 за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, право
власності навказану квартиру визнано
за ОСОБА_8 Але документи, необхідні для
нотаріального оформлення, не були
підготовлені продавцем через погане
самопочуття, у зв'язку із чим, покупець
вимушений був звернутися до суду з
позовом. Однак у подальшому ОСОБА_6
звернувся до Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» з заявою про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами. 25 лютого 2009 року тим же
третейським судом було винесено
ухвалу, якою рішення від 28 січня 2009 року
було скасовано.

ОСОБА_1. вважає, що вказана ухвала
третейського суду винесена незаконно.
Так, ухвала винесена тим же суддею
третейського суду Селіховим В.В., який
приймав рішення по суті від 28 січня 2009
року, а він не мав права приймати
участі, оскільки це здійснено всупереч
вимогам ч. 5 ст. 21 ЦПК України. Окрім
того, позивач по справі ОСОБА_8 не був
повідомлений третейським судом про
розгляд справи за нововиявленими
обставинами, чим порушено вимоги ст. 21
ЦПК України. Також, як вбачається з
тексту оскаржуваної ухвали, позивач у
справі № 11/21-1-2009 - ОСОБА_8 не був
належним чином повідомлений про дату
та час слухання справи, у зв'язку з чим,
участі у перегляді справи за
нововиявленими обставинами не приймав.
Зазначені обставини є підставами,
передбаченими п.п. 4 та 5 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК
України для скасування рішення
третейського суду.

Ці обставини змусили ОСОБА_1 звернутися
до суду з заявою про скасування ухвали
Постійно діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист» у справі №
11/12-1-2009.

У судовому засіданні представник
заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_9, яка діє на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності від 01.11.2013 року, заяву
підтримала, просила її задовольнити.

Учасники третейського розгляду справи,
викликані до суду завчасно належним
чином, у судове засідання не з'явилися,
причини неявки суду не повідомили.

Так, позивач ОСОБА_8 у судове засідання
не з'явився, був повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи,
причину неявки суду не повідомив (а.с.
237, 243, 251).

Правонаступник померлого відповідача
ОСОБА_6 - ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_11, у судове засідання не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи (а.с. 235, 238, 239, 240, 241, 242, 248, 249),
причину неявки суду не повідомили.
Раніше вони надіслали суду письмові
заперечення проти заяви ОСОБА_1, які
містяться в матеріалах справи (а.с. 43-44).

Представник Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» в судове засідання
не з'явився, причину неявки суду не
повідомив, був повідомлений належним
чином про час та місце слухання справи
(а.с. 236, 244, 250). Місцезнаходження архіву
суду невідомо, що підтверджено
повідомленням слідчого СВ
Шевченківського РУ ГУМВС України в м.
Києві (а.с. 36), актом обстеження
квартири, здійсненого житловим органом
(а.с. 41), поясненням колишнього судді
третейського суду Селіхова В.В. (а.с. 42).

Суд вважає можливим і доцільним
розглядати справу по суті у
відсутність учасників третейського
розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представника
заявниці, дослідивши матеріали справи,
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Ч. 1 ст. 389-1 ЦПК України передбачає, що
сторони, треті особи, а також особи, які
не брали участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до суду із заявою про
скасування рішення третейського суду.

Підстави скасування рішення
третейського суду передбачені ч. 2 ст.
389-5 ЦПК України:

1) справа, в якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди, якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом
недійсною;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що 02 березня 2011 року
заявниця ОСОБА_1 придбала квартиру
АДРЕСА_1, уклавши з громадянином ОСОБА_3
договір купівлі-продажу, який було
посвідчено нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4 В
даний час право власності на спірну
квартиру зареєстровано за іншою особою
- ОСОБА_5 на підставі ухвали
Апеляційного суду м. Києва від 04 липня
2012 року у справі № 22-ц/2690/8032/2012, якою
залишено без змін рішення Подільського
районного суду м. Києва від 16 березня 2012
року у справі № 2718/12 за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_1, Київської міської ради,
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання права власності на
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, витребування майна з чужого
незаконного володіння (а.с. 18-21, 22-24). Як
вбачається з матеріалів вказаної
справи, первісний власник квартири
ОСОБА_6, який на даний час помер, на
підставі заповіту від 26 лютого 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, все своє майно заповідав
ОСОБА_5

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» від 28 січня 2009 року у
справі № 11/21-1-2009 за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, право
власності на вказану квартиру визнано
за ОСОБА_8 Але документи, необхідні для
нотаріального оформлення, не були
підготовлені продавцем через погане
самопочуття, у зв'язку із чим, покупець
вимушений був звернутися до суду з
позовом (а.с. 15-17). Однак у подальшому
ОСОБА_6 звернувся до Постійно
діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист» з заявою
про перегляд рішення за нововиявленими
обставинами. І 25 лютого 2009 року тим же
третейським судом було винесено
ухвалу, якою рішення від 28 січня 2009 року
було скасовано (а.с. 13-14).

Підстави звільнення від доказування
встановлені у ст. 61 ЦПК України,
зокрема, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Суд вважає, що ОСОБА_8 є учасником цієї
справи, а відтак, всі обставини,
встановлені ухвалою Брянківського
міського суду Луганської області від 13
грудня 2011 року у справі № 8-16 (а.с. 54-55) та
мають значення для вирішення справи за
даною заявою ОСОБА_1 про скасування
ухвали Постійно ді ючого третейського
суду при асоціації «Правовий захист» у
справі № 11/12-1 2009, не доводяться під час
розгляду цієї справи.

Вищезазначеною ухвалою встановлено, що
ухвала Постійно ді ючого третейського
суду при асоціації «Правовий захист» у
справі № 11/12-1 2009 була складена 25.12.2009
року. Отже, розглядаючи дану заяву
ОСОБА_1, суд надає юридичну оцінку
оскаржуваній ухвалі щодо
підвідомчості справи № 11/12-1-2009
Постійно діючому третейському суду при
асоціації «Правовий захист» при її
винесені.

Пунктом 3 розділу І Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів» № 1076-VI від 05.03.2009
року до Закону України «Про третейські
суди» внесені зміни, зокрема: у часті
першій статті 6 після п. 6 статтю
доповнено новими пунктами такого
змісту:

« 7) справ у спорах щодо нерухомого
майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що
мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з
трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, пов'язаних із
створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цих товариств».

Вищезазначений Закон набрав чинності 31
березня 2009 року.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 3895 ЦПК України та п.
1 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» рішення третейського
суду може бути скасовано, якщо справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду не підвідомча третейському суду
відповідно до Закону.

Враховуючи те, що з 31 березня 2009 року
третейським судам не були підвідомчі
спори щодо нерухомого майна, то
оскаржувана ухвала Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» у справі № 11/12-1-2009
від 25.12.2009 року прийнята у
непідвідомчій третейському суду
справі відповідно до Закону. Відтак,
оскаржувана ухвала є незаконною.

Таким чином, наявні правові підстави
для скасування оскаржуваної ухвали
Постійно діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист» у справі №
11/12-1-2009 від 25.12.2009 року у зв'язку із
непідвідомчістю справи на дату
прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» рішення третейського
суду є остаточним і оскарженню не
підлягає, крім випадків, передбачених
цим Законом.

Суд вважає, що саме виходячи з принципу
остаточності третейського рішення,
Закон України «Про третейські суди» не
передбачає можливості перегляду
такого рішення за нововиявленими
обставинами.

Ч. 4 ст. 10 Закону встановлено, що порядок
та правила розгляду справ у постійно
діючих третейських судах
встановлюються цим Законом та
регламентом третейського суду.

Ст. 28 Закону України «Про третейські
суди», якою встановлено, що правила
третейського розгляду у третейському
суді для вирішення конкретного спору
визначаються цим Законом та
третейською угодою. Правила
третейського розгляду, визначені
угодою сторін відповідно до частини
першої цієї статті, не можуть
суперечити обов'язковим положенням
цього Закону, які не надають сторонам
права домовлятися з окремих питань.
Правила третейського розгляду
постійно діючим третейським судом
визначаються регламентом третейського
суду, який не повинен суперечити цьому
Закону. З питань, не врегульованих
регламентом третейського суду або
третейською угодою у третейському суді
для вирішення конкретного спору щодо
правил третейського розгляду,
третейський суд застосовує норми цього
Закону та може визначити власні
правила третейського розгляду лише в
тій частині, що не суперечить принципам
організації та діяльності
третейського суду, які визначені цим
Законом.

Відтак, норми Закону України «Про
третейські суди» не передбачають
можливості розгляду третейським судом
спору із застосуванням процесуальних
норм інших нормативно-правових актів
або за аналогією, в тому числі норм
Цивільного процесуального кодексу
України, які визначають порядок
розгляду справи третейським судом. В
силу положень ст. 28 Закону України «Про
третейські суди» не може бути
встановлений порядок розгляду спору
третейським судом, що суперечить
положенням Закону, й у третейській
угоді.

Проте, як свідчить оскаржувана ухвала
Постійно діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист»
третейське рішення від 28.01.2009 року по
справі № 11/12-1-2009 було переглянуто,
керуючись ст. 361 ЦПК України, тобто за
межами компетенції третейського суду.

Обсяг прав третейського суду щодо
прийнятого рішення у третейській
справі визначений у розділі VІ «Рішення
третейського суду» Закону України «Про
третейські суди», а саме третейський
суд має право:

- прийняти додаткове рішення (ст. 47
Закону);

- роз'яснити рішення (ст. 48 Закону);

- виправити рішення (ст. 49 Закону).

Інших прав третейському суду не надано,
а зазначений обсяг прав не підлягає
розширеному тлумачення.

Таким чином, до компетенції
третейського суду не входить перегляд
рішень третейського суду за
нововиявленими обставинами, а
прийняття ухвали за результатами
перегляду справи за нововиявленими
обставинами виходить за межі
третейської угоди в силу Закону.

Крім того, як вбачається із положень
розділу VІ Закону України «Про
третейські суди» третейським судам не
надано права скасовувати чи відміняти
рішення третейського суду.

Виходячи із змісту п. 2 резолютивної
частини оскаржуваної ухвали, за своїми
правовими наслідками Постійно діючим
третейським судом при асоціації
«Правовий захист» фактично прийняте
рішення про скасування рішення цього ж
суду від 28.01.2009 року у третейській
справі № 11/12-1-2009.

Однак, ч. 2 ст. 51 Закону України «Про
третейські суди» встановлено, що
рішення третейського суду може бути
оскаржене й у випадках, передбачених
цим Законом, до компетентного суду
відповідно до встановлених законом
підвідомчості та підсутності справ.

Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про третейські суди»
компетентний суд - місцевий загальний
суд чи місцевий господарський суд за
місцем розгляду справи третейським
судом.

Таким чином, третейський суд не є
компетентним судом в розумінні Закону
України «Про третейські суди», а тому
до його компетенції не належить право
здійснення правосуддя, в тому числі
право приймати судове рішення про
скасування рішення третейського суду.

У ст. 5 Закону України «Про судоустрій
та статус суддів» встановлено, що
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Делегування функцій
судів, а також привласнення цих функцій
іншими органами чи посадовими особами
не допускається.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали,
Постійно діючий третейський суд при
асоціації «Правовий захист»
привласнив функції компетентного суду
- Алчевського міського суду Луганської
області, прийнявши фактично рішення
про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист» від 28.01.2009
року у справі № 11/12-1-2009.

За таких обставин, в силу положень ст. 6
та 51 Закону України «Про третейські
суди» як в редакції станом на 28.01.2009
року, так і на 25.12.2009 року справи про
оскарження рішень третейського суду не
відносилися до підвідомчих
третейським судам справам. Дії складу
третейського суду Постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» є привласненням
функції компетентного суду загальної
юрисдикції щодо скасування рішень
третейських судів.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що оскаржувана ухвала
постійно діючого третейського суду при
асоціації «Правовий захист» у справі №
11/12-1-2009 від 25.02.2009 року підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 389-1 - 389-6 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 про скасування ухвали
третейського суду, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних
причин строк на подання заяви про
скасування ухвали Постійно ді ючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» у справі № 11/12-1 2009.

Скасувати Ухвалу Постійно ді ючого
третейського суду при асоціації
«Правовий захист» у справі № 11/12-1 2009
від 25.02.2009 року.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Луганської області
через Алчевський міський суд протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя:
В.Ю. Колядов