АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1994/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Сливка А.В.,

за участю:

представника позивача Лапшикової
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на заочне
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 28 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просило стягнути з
останнього заборгованість в сумі 8268
грн., з яких: 6935 грн. 90 коп. - зобов'язання
за мировою угодою, 1072 грн. 46 коп. -
інфляційні втрати та 259 грн. 64 коп. -
зобов'язання щодо сплати судових
витрат. Також просило стягнути з
відповідача витрати по сплаті судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що між Банком та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
від 02.08.2005 № 19-65/05-Р, за умовами якого
банк надав позичальнику кредит для
споживчих потреб у сумі 6180,00 грн. на
строк з 02.08.2005 до 01.08.2007 зі сплатою 22%
річних. Погашення кредиту повинно було
здійснювалось шляхом сплати
щомісячних платежів у розмірі та в
порядку, визначених графіком погашення
кредиту і процентів.

З огляду на те, що у термін,
встановлений кредитним договором,
позичальник не повернув кошти,
отримані в кредит, ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» звернулося до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. У
процесі розгляду справи між сторонами
було укладено мирову угоду, за умовами
якої відповідач ОСОБА_3 зобов'язався
протягом п'яти місяців повністю
сплатити заборгованість за кредитним
договором від 02.08.2005 № 19-65/05-Р у сумі 6935,90
грн., зокрема повернути банку грошову
суму у розмірі 1329,00 грн. у термін до
26.06.2009, 1329,00 грн. у термін до 26.07.2009, 1329,00
грн. у термін до 26.08.2009, 1474,00 грн. у термін
до 26.09.2009 та 1474,00 грн. у термін до 26.10.2009, а
також сплатити судові витрати у сумі
259,64 грн. Ухвалою Оболонського
районного суду м. Києва від 26.05.2009
вказану мирову угоду було визнано
судом, а провадження у справі закрито.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов мирової угоди банк звернувся до
суду з даним позовом вказуючи, що дана
заборгованість виникла за мировою
угодою, як цивільно-правовою угодою між
сторонами, що містить в собі грошові
зобов'язання.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 28.11.2013 позов
задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3
на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» інфляційні втрати в сумі 1072
грн. 46 коп. та судовий збір в сумі 229 грн.
40 коп. В задоволенні іншої частини
заявлених вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду, в частині відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості за мировою угодою та
судових витрат, скасувати та ухвалити
нове про задоволення вказаних вимог.
Вважає, що рішення суду не відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України і суд не навів
належного обґрунтування відмови в
задоволенні вказаних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу з
викладених в ній підстав та просив її
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином. Колегія суддів визнала
за можливе розглянути справу за
відсутності осіб, які не з'явились,
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржено позивачем лише
в частині відмови в задоволенні вимог
про стягнення заборгованості та
судових витрат.

Разом з цим, ч. 3 вказаної норми
процесуального закону визначено, що
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Так, відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення заборгованості та
судових витрат суд першої інстанції
виходив з того, що підстави для
стягнення з відповідача сум визначених
мировою угодою сторін, яка затверджена
судом, відсутні, оскільки ухвала суду
про затвердження мирової угоди є
судовим рішенням і підлягає виконанню
у відповідності з вимогами закону,
тобто позивач не позбавлений права
пред'явлення судового рішення до
виконання згідно Закону України «Про
виконавче провадження».

З вказаним висновком суду повністю
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що між сторонами був
укладений кредитний договір від 02.08.2005
№ 19-65/05-Р, за умовами якого позивач
надав відповідачу кредит для споживчих
потреб у сумі 6180,00 грн. на строк з 02.08.2005
до 01.08.2007 зі сплатою 22% річних. Погашення
кредиту повинно було здійснювалось
шляхом сплати щомісячних платежів у
розмірі та в порядку, визначених
графіком погашення кредиту і
процентів.

З огляду на те, що у термін,
встановлений кредитним договором,
відповідач кошти не повернув кошти, ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» звернулося
до Оболонського районного суду м. Києва
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості в сумі 6935 грн. 90 коп. та
понесених судових витрат в сумі 259 грн.
64 коп. У процесі розгляду справи між
сторонами було укладено мирову угоду,
за умовами якої відповідач ОСОБА_3
зобов'язався протягом п'яти місяців
повністю сплатити заборгованість за
кредитним договором від 02.08.2005 № 19-65/05-Р
у сумі 6935,90 грн., зокрема повернути
банку грошову суму у розмірі 1329,00 грн. у
термін до 26.06.2009, 1329,00 грн. у термін до
26.07.2009, 1329,00 грн. у термін до 26.08.2009, 1474,00
грн. у термін до 26.09.2009 та 1474,00 грн. у
термін до 26.10.2009, а також сплатити
судові витрати у сумі 259,64 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 26.05.2009 вказану мирову угоду
було визнано судом, а провадження у
справі закрито.

Разом з цим, як вже вказувалось вище, у
жовтні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» знову звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просило
стягнути з останнього заборгованість
за кредитним договором від 02.08.2005 №
19-65/05-Р в сумі 8268 грн., з яких: 6935 грн. 90
коп. - зобов'язання за мировою угодою
(заборгованість за кредитним
договором), 1072 грн. 46 коп. - інфляційні
втрати та 259 грн. 64 коп. - зобов'язання
щодо сплати судових витрат за мировою
угодою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо набрали законної сили
рішення суду або ухвала суду про
закриття провадження у справі у зв'язку
із відмовою позивача від позову або
укладенням мирової угоди сторін,
ухвалені або постановлені з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Пред'являючи до суду даний позов до
того ж відповідача, позивачем
вказується, що відповідач не виконав
умови мирової угоди щодо повернення
грошових коштів, а тому ці кошти слід
стягнути з відповідача.

Зі змісту укладеної між сторонами
мирової угоди, яка визнана судом, та зі
змісту даного позову, вбачається, що
даний спір, в частині стягнення
заборгованості та суми судових витрат,
виник між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що, не
дивлячись на правомірність висновків
суду щодо того, що ухвала суду про
затвердження мирової угоди є судовим
рішенням і підлягає виконанню у
відповідності з вимогами закону, суд
першої інстанції, з урахуванням вимог
ст. 205 ЦК України, був позбавлений
процесуальних підстав для розгляду по
суті заявлених позивачем вимог про
стягнення заборгованості та судових
витрат, які вже були предметом судового
розгляду з ухваленням відповідного
судового рішення між тими самими
сторонами.

Відтак, суд першої інстанції, у
відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, був зобов'язаний вирішити
питання щодо закриття провадження у
справі в частині вимог про стягнення
заборгованості та судових витрат, з
постановленням відповідної ухвали,
натомість вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат підлягали судовому розгляду,
правомірно вирішені судом і в цій
частині сторонами не оскаржені.

Згідно із ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав
визначених статтями 205 і 207 цього
Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
передбачено, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
скасування рішення суду першої
інстанції і закриття провадження у
справі або залишення заяви без
розгляду.

Таким чином, підсумовуючи викладене та
враховуючи зміст апеляційних вимог,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, а саме скасування
оскаржуваного рішення в частині
відмови в задоволенні вимог Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості в сумі 6935 грн.
90 коп. та судових витрат в сумі 259 грн. 64
коп. із закриття в цій частині
провадження у справі, на підставі п. 2 ч.
1 ст. 205 ЦПК України.

В іншій частині ухвалене судом рішення
слід залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.
218, 303, 304, 307, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» - задовольнити
частково.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 28 листопада 2013 року в
частині відмови в задоволенні вимог
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості в сумі 6935 грн.
90 коп. та судових витрат в сумі 259 грн. 64
коп. - скасувати та в цій частині
провадження у справі закрити на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді