АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Сп.№ 22-ц-796/4484/2014
Головуючий у 1-ін.- Кричина
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді - Слободянюк
С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф.,
Шебуєвої В.А.,

при секретарі - Мурга М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, який дії в
інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 30 січня 2014 року за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи: Відділ
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м.Києві, приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області - ОСОБА_5, Управління державної
автоінспекції Головного управління
МВС України в м.Києві, про визнання
правочину недійсним та стягнення
грошових коштів,

В С ТА Н
О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3, через свого
представника ОСОБА_2 звернувся в суд з
позо мов до ОСОБА_4 і просив суд визнати
недійсним правочин, укладений між
правочин щодо купівлі-продажу автобуса
марки «Богдан», 2008 року випуску.

Позов обґрунтовано тим, що передав
ОСОБА_4 240 000,00 грн., отримавши від
останнього розписку та нотаріально
завірену довіреність від 08 липня 2010
року на право керування та
розпорядження автобусом. У 2012 році
державною виконавчою службою автобус
вилучено, як майно, на яке накладено
арешт.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м.Києва від 30 січня 2014
року у позові відмовлено.

На рішення суду першої інстанції
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3 (
договір про надання юридичної та
правової допомоги від 05 липня 2013 року
а.с.12,13), подав апеляційну скаргу, в якій
з посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення, ухвалення
нового - про задоволення позовних
вимог.

Апелянт посилається на не з*ясування
судом першої інстанції всіх обставин,
які мають значення для правильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну
скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду інстанції, колегія судів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що між сторонами укладено
усний договір щодо купівлі-продажу
автобуса марки «Богдан» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 без надання
належних та допустимих доказів на
підтвердження таких обставин.

За матеріалами справи, сторони 08 липня
2010 року уклали нотаріально завірену
довіреність, відповідно до якого
ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 в управління та
розпорядження автобус марки «Богдан»
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
строком на три роки (а.с.6,7).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до положення ч.3 ст.61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішення у цивільній справі, що набрали
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 30 травня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
м.Києва від 24 жовтня 2012 року, у позові
ОСОБА_3 щодо визнання за ним право
власності на вказаний автобус було
відмовлено (а.с.8-11).

Вказаним рішенням не було встановлено
обставин щодо укладення між сторонами
договору купівлі-продажу вказаного
автобусу.

Матеріали справи містять копію
розписки, складеної 08 липня 2010 року від
імені ОСОБА_4 щодо отримання коштів (без
зазначення суми) та видачі генеральної
довіреності для зняття автобуса
протягом трьох місяців (а.с.5).

Доказів щодо передачі грошових коштів
за придбаний автобус, як зазначає
ОСОБА_3, суду не було надано.

Представником позивача суду
апеляційної інстанції надана довідка
Печерського РУ ГУ МВС України № 54/5414
від 26 лютого 2014 року (а.с.95,96), яка
колегією суддів не може бути прийнята
до уваги, оскільки дана довідка не була
предметом розгляду в суді першої
інстанції. Події щодо втрати
відповідних документів (в тому числі і
оригінал розписки від ОСОБА_4 від 08
липня 2010 року) мали місце 09 лютого 2014
року, як то зазначено у довідці, тобто
після ухвалення оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо
визнання правочину недійсним не
заслуговують на увагу, оскільки
сторони уклали довіреність на
управління та користування
транспортним засобом. Дана довіреність
не є переконливим доказам щодо
укладання договору купівлі-продажу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та відсутності
підстав для скасування законного і
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313 ЦПК України,
колегія суддів

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який дії в
інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 30 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: