Справа № 2-3559/11
Провадження № 2-др/336/2/2014
04 березня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
головуючого судді Дмитрюк
при секретарі Петрові
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
25.11.2011 року у зазначеній цивільній
справі ухвалено заочне рішення, згідно
з яким шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2
12.02.2014 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
заявою про ухвалення додаткового
рішення по справі, в якій зазначає, що
рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 25.11.2011 року по
справі № 2-3559/11 розірваний шлюб між нею
та ОСОБА_2, зареєстрований 18.07.1987 р.
відділом РАГС Жовтневої
райадміністрації м. Запоріжжя, актовий
запис № 357. Дане судове рішення набрало
законної чинності 06.12.2011 р.. До
укладення шлюбу її прізвище було
«ОСОБА_1». При ухваленні рішення судом
не було вирішено питання щодо
визначення її прізвища після
розірвання шлюбу. За заявою ОСОБА_1
просить доповнити резолютивну частину
зазначеного рішення фразою: «Після
розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище «ОСОБА_1».

Сторони, що викликались належним чином,
у судове засідання не з'явилися. Їх
неявка не перешкоджає розгляду питання
про винесення додаткового рішення,
оскільки відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК
України, присутність сторін не є
обов'язковою.

У судовому засіданні встановлено, що
24.10.2011 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу. 25.11.2011 року у справі
ухвалено заочне рішення, позов
задоволений. При винесені рішення,
судом не вирішене питання про прізвище,
яке після реєстрації розірвання шлюбу
в органах ДРАЦС залишити одному з
подружжя.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 28 Цивільного кодексу
України ім'я фізичної особи, яка є
громадянином України, складається із
прізвища, власного імені та по
батькові, якщо інше не випливає із
закону або звичаю національної
меншини, до якої вона належить. Статтею
294 Цивільного кодексу України
закріплено одне із найбільш важливих
прав фізичної особи, що забезпечують її
соціальне буття - право на ім'я. Його
важливість визначається специфікою
об'єкта, який опосередковується даним
правом та полягає в забезпеченні
фізичній особі можливості
індивідуалізувати себе у суспільстві.

Право на ім'я є особистим немайновим
правом, реалізація якого тісно
пов'язана з забезпеченням соціального
буття особи та відіграє значну роль в
її індивідуалізації, що має виключно
важливе значення в процесі набуття та
реалізації прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд
вважає за необхідне ухвалити додаткове
рішення до рішення від 25.11.2011 року,
доповнити резолютивну частину
зазначеного рішення фразою «Після
розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1
прізвище «ОСОБА_1».

Керуючись ст. 220 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Доповнити резолютивну частину
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя № 2-3559/11 від 25.11.2011 року
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу фразою:

«Після розірвання шлюбу залишити
ОСОБА_1 прізвище «ОСОБА_1».

Додаткове рішення бути оскаржене
до апеляційного суду Запорізької
області шляхом подання через
Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення рішення суду апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
О.В. Дмитрюк