№ 2/642/227/14
Ленінський районний суд м. Харкова у
головуючого судді Бородіної О.В.,
при секретарі Алімурадовій Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна
служба Харківського міського
управління юстиції про визнання права
Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа
Реєстраційна служба Харківського
міського управління юстиції про
визнання права власності, а саме на
домоволодіння АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх вимог зазначила,
що вказане домоволодіння належало їй
на підставі наступних
правовстановлюючих документів:
- рішення 6-ої ділянки Ленінського
районного суду м. Харкова від 27.05.1955р.,
справа №2-465;
- договору купівлі-продажу від 27.09.1958р.
Харківській державній нотаріальній
- рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 29.11.1985р.. справа № 2-1593.
25.12.2004 року вона уклала договір
дарування будинку АДРЕСА_1 із ОСОБА_2
Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 22.05.2013р. за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування нерухомого майна,
вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному
обсязі, визнано недійсним договір
дарування будинку АДРЕСА_1, укладений
25.12.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрованим під №
18814; скасовано державну реєстрацію
договору дарування будинку АДРЕСА_1,
укладеного 25.12.2004 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованим під № 18814.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 11.07.2013р. у справі № 2 642/18/13 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування
нерухомого майна, рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 22.05.2013р. за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним договору дарування
нерухомого майна, яким вимоги ОСОБА_1
задоволено в повному обсязі, залишено
без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 6.09.2013р., у
зв'язку з необгрунтованістю касаційної
скарги ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 22.05.2013р. та
ухвали апеляційного суду Харківської
області від 11.07.2013р., на підставі п.5 ч.4
ст. 328 ЦПК України, ОСОБА_2 відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
вказаною касаційною скаргою.

При цьому, у зв'язку з початком
діяльності новоствореного органу
по реєстрації

майнових прав громадян - реєстраційної
служби та зі зміною з 1.01.2013р. порядку
реєстрації майнових прав громадян,
ОСОБА_1 було роз'яснено, що для
реєстрації її права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 після
визнання недійсним й скасування
державної реєстрації договору
дарування будинку АДРЕСА_1, укладеного
25.12.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрованого під
Хе 18814, необхідно отримати рішення суду
про визнання права власності ОСОБА_1 на
вказане домоволодіння. Що стало
причиною звернення до суду з
зазначеним позовом.

У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з»явилася, про слухання справи
повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи у судове
засідання з»явилася, проти задоволення
позовних вимог не заперечувала.

Суд вважає, що у даному випадку
можливий заочний розгляд справи згідно
з вимогами ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
оскільки позивач не заперечує проти
цього, а у справі достатньо матеріалів
для розгляду справи.

В силу ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України у якості
способу захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання таких прав.

В силу ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено у судовому засіданні
позивачці на праві власності належало
домоволодіння АДРЕСА_1. на підставі
наступних правовстановлюючих
документів:

- рішення 6-ої ділянки Ленінського
районного суду м. Харкова від 27.05.1955р.,
справа №2-465;

- договору купівлі-продажу від 27.09.1958р.
№ 2-11820, посвідчений у Другій
Харківській державній нотаріальній
конторі;

- рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 29.11.1985р..справа № 2-1593.

25.12.2004 року вона уклала договір
дарування будинку АДРЕСА_1 із ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 22.05.2013р. за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання недійсним
договору дарування нерухомого майна,
вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному
обсязі, визнано недійсним договір
дарування будинку АДРЕСА_1, укладений
25.12.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрованим під №
18814; скасовано державну реєстрацію
договору дарування будинку АДРЕСА_1,
укладеного 25.12.2004 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрованим під № 18814.

Зазначене рішення набуло чинності.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Тобто, в разі недійсності правочину
сторони повертаються у первісний стан,
який мав місце до вчинення недійсного
правочину - двостороння реституція.

На підставі зазначеного у зв'язку з
поверненням сторін правочину у
первісний стан, є всі підстави для
визнання права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, якій
воно належало на праві власності до
укладання договору дарування, який
визнаний недійсним.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Реєстраційна служба
Харківського міського управління
юстиції про визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка мешкає та
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (ІПН
НОМЕР_1) право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення через Ленінський
районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з моменту
отримання копії судового рішення.

Суддя
О.В. Бородіна