Справа № 727/1781/14-ц
Провадження № 2-о/727/69/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року.
Шевченківський районний суд
м. Чернівці в складі :

головуючого-судді
Богдана С.І.

народних засідателів
Дробко О.О.

Чернівецького А.В.

при секретарі
Руснак І.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці справу за
заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа
Територіальна громада м. Чернівці в
особі Чернівецької міської ради про
визнання гр. ОСОБА_3 безвісті відсутнім,

В С Т А Н О В
И В :

В березні 2014 року заявниця
ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про
визнання ОСОБА_3 безвісті відсутнім.

В заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1
народився в м. Чернівці її син ОСОБА_3 і
це підтверджується копією свідоцтва
про його народження.

10.11.2000 року її син зареєстрував
шлюб з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу
йому було присвоєно прізвище ОСОБА_3, це
підтверджується копією з витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про шлюб від 21.02.2014 року.

09.12.2008 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 був розірваний на підставі
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 22.10.2008 року, що
підтверджується копією витягу з
державного реєстру РАЦС, щодо
підтвердження дошлюбного прізвища від
21.02.2014 року.

До укладення шлюбу ОСОБА_3
проживав з нею, після розірвання шлюбу
він також повернувся до неї проживати і
вони разом постійно проживали в одній
квартирі. Факт проживання та
реєстрації її сина ОСОБА_3 в квартирі
АДРЕСА_1 підтверджується довідкою з
місця проживання виданої КЖРЕП-14 № 18
від 20.02.2014 року.

З колишньою невісткою вона не
підтримує стосунків, оскільки та
свариться з нею із-за того, що син не
платить аліментів їй аліменти, та не
дозволяє зустрічатися з внуками.

В лютому 2010 року її син ОСОБА_3
виїхав на заробітки в Росію, в
Тюменську область. Під час перебування
сина в Тюменській області він
періодично телефонував їй, однак в
розмові син не говорив де саме
знаходиться його місце роботи.
Останній раз він зателефонував їй в
грудні 2012 року, телефонував їй з чужого
мобільного телефону і повідомив, що
знаходиться в СІЗО, однак де саме і в
якому СІЗО не сказав, також не
повідомив її по якій причині він
знаходиться там.

Після цього вона жодної
звістки від сина не отримувала. Вона
намагалася розшукати ОСОБА_3 різними
шляхами, зверталася із заявою до
Міністерства внутрішніх справ
Російської Федерації з проханням
повідомити які-небудь відомості про
сина. Листом від 14.05.2013 року начальник
Головного управління карного розшуку
МВС Російської Федерації Богданов С.П.
повідомив її, що для проведення
перевірки і прийняття рішення у
відповідності з законодавством
Російської Федерації, її звернення
направлено до УМВС Росії по Тюменській
області, звідки її буде проінформовано.

Однак з того часу вона ніяких
відомостей щодо сина не отримувала.

Таким чином вона вжила всіх
необхідних заходів щодо розшуку свого
сина ОСОБА_3, однак на теперішній час
вона не має ніяких відомостей щодо
місця проживання чи перебування сина
протягом року.

Вона є людиною похилого віку,
проживає сама в однокімнатній
квартирі, отримує мінімальну пенсію за
віком, значні кошти витрачаються на
оплату житлово-комунальних послуг. У
зв'язку з тим, що в квартирі
зареєстрований її син ОСОБА_3, вона не
має змоги оформити житлову субсидію, а
також отримувати будь-яку державну
допомогу як одинока особа похилого
віку.

Відповідно до ст. 43 ЦК України
фізична особа може бути визнання судом
безвісті відсутньою, якщо протягом
одного року в місці її постійного
проживання не має відомостей про місце
її перебування. Те, що син протягом року
відсутній за місцем проживання та
реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 також
підтверджують свідки.

Оскільки останні відомості про
ОСОБА_3 були нею отримані в грудні 2012
року, то початком його безвісної
відсутності у відповідності до ч.2 ст. 43
ЦК України є 01 січня 2013 року.

Тому просила визнати безвісті
відсутнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Чернівці з 01 січня 2013 року.

В судовому засіданні заявниця
підтримала заявлені вимоги в повному
обсязі і пояснила, що ОСОБА_3 виїхав в
лютому 2009 року на роботу в Тюменську
область Російської Федерації, з тих пір
до неї не приїжджав, інколи
телефонував. Останній раз телефонував
в кінці 2012 року і повідомив, що
знаходиться в СІЗО. Після цього жодного
разу не телефонував, листів не писав та
не приїжджав в м. Чернівці. Де він може
бути невідомо.

Заслухавши заявницю, свідків,
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що заява підлягає задоволенню.

З довідки КЖРЕП № 14 м. Чернівці
про склад сім'ї вбачається, що за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

З акту КЖРЕП № 14 від 20.03.2014
року вбачається, що комісією виходом на
місце встановлено, що ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1 не проживає з 2009 року, де може
знаходитися невідомо.

Свідки допитані в судовому
засіданні пояснили, що заявниця є для
них матір»ю та бабусею, ОСОБА_3 є для них
братом та дядьком. Їм відомо, що ОСОБА_3
виїхав у 2009 році на роботу в Тюменську
область і з тих пір їм невідомо де він
може перебувати.

Таким чином судом
встановлено, що в лютому 2009 року ОСОБА_3
виїхав з м. Чернівці і де він може
знаходитися нікому не відомо,
інформації про його місцезнаходження
немає. Вважати, що він свідомо і умисно
переховується підстав також немає.
Останній раз заявниця з ним розмовляла
по телефону в кінці 2012 року.

Згідно ст. 43 ЦК України,
фізична особа може бути визнана судом
безвісно відсутньою, якщо протягом
одного року в місці її постійного
проживання немає відомостей про місце
її перебування.

Таким чином, відсутність
ОСОБА_3 за місцем проживання,
відсутність будь-якої інформації, яка
би могла вказати на те, що він свідомо
переховується, відсутність більше року
по місцю проживання свідчить про те, що
його слід визнати безвісті відсутнім,
починаючи з січня 2013 року, оскільки
саме ця дата була остання відома про
його місце знаходження.

На підставі
викладеного та ст.43 ЦК України,
ст.ст.246-249,

10,60,130,174,213,215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Чернівці, останнє місце
проживання АДРЕСА_1, безвісті відсутнім
з січня 2013 року.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення до апе5ляційного
суду Чернівецької області через
Шевченківський районний суд м.
Чернівці.

Головуючий - суддя
Богдан С.І.

Народні засідателі :
Дробко О.О.

Чернівецький А.В.