Справа № 196/96/14-ц
№ провадження 2/196/212/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Царичанський районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

при секретарі - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Царичанка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет застави
шляхом визнання права власності на
майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в справі звернувся із
даним позовом, посилаючись на наступні
обставини:

- 02 травня 2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 уклали договір займу, про що
підписали розписку на суму 23000 грн., яку
зобов'язалась повернути до 31 грудня 2013
року;

- на підтвердження обов'язків
відповідач передала в якості застави
житловий будинок АДРЕСА_1, що належить
їй позичальнику на підставі свідоцтва
про право особистої власності на
житловий будинок, виданого 12.10.1992 року;

- на підтвердження обов'язків
відповідач передала в якості застави
земельну ділянку, розташовану на
території АДРЕСА_1, площею 0,539 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку - 0,250га, ведення ОСГ -
0,289га, що належить їй на підставі
Державного акту серії І-ДП № 110329,
виданого 18.02.2002 року;

- у розписці сторони зазначили, що
в разі порушення строків повернення
суми позики, позивач (позикодавець) має
право звернутись до суду з вимогами про
звернення стягнення на житловий
будинок з господарськими спорудами та
будівлями та на земельну ділянку;

- у визначений строк відповідач суму
позики не повернула.

Посилаючись на вищевикладене та
керуючись ст.ст. 16, 526, 590, 610, 625 ЦК
України, позивач прохає в рахунок
погашення заборгованості за договором
займу від 02 травня 2013 року у розмірі 23000
гривень, звернути стягнення на предмет
застави та визнати за ним право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
та на земельну ділянку, розташовану на
території АДРЕСА_1, площею 0,539 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку - 0,250га, ведення ОСГ -
0,289га.

У судове засідання позивач не
з'явився, надіславши заяву з проханням
розглянути дану справу у його
відсутність, заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання
також не з'явилась, надіславши заяву з
проханням про розгляд справи у її
відсутність, факт отримання грошей 02
травня 2013 року під заставу майна
підтверджує, прохає винести судове
рішення в даній справі відповідно до
вимог законодавства.

Суд, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст.
60 ЦПК України).

Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України
визначено, що у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

В даному випадку у судовому
засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61
ЦПК України встановлено наступне.

02 травня 2013 року відповідач
ОСОБА_2 позичила для особистих потреб у
позивача в даній справі ОСОБА_1 кошти в
сумі 23000 грн., які зобов'язувалася
повернути в строк до 31 грудня 2013 року,
що підтверджується письмовою
розпискою від 02 травня 2013 року (а.с.4).

На підтвердження обов'язків
ОСОБА_2 передала в якості застави
житловий будинок АДРЕСА_1, що належить
позичальнику на підставі свідоцтва про
право особистої власності на житловий
будинок, виданого 12.10.1992 року(а.с.7).

На підтвердження обов'язків ОСОБА_2
передала в якості застави земельну
ділянку, розташовану на території
АДРЕСА_1, площею 0,539 га, для будівництва
та обслуговування житлового будинку -
0,250га, ведення особистого підсобного
господарства - 0,289га, що належить
позичальнику на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ДП № 110329, виданого 18.02.2002
року.

У розписці сторонами було
зазначено, що позичальник відповідає
перед позикодавцем майном, що виступає
в якості застави, а також, що в разі
порушення строків повернення суми
позики, позикодавець має право
звернутись до суду з вимогами про
звернення стягнення на вище вказане
майно.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.
20 Закону України «Про заставу»).
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачено законом, або
договором застави (ч. 6 ст. 20 Закону
України «Про заставу»).

Нормами ст. 610 ЦК України
встановлено, що зобов'язання
вважається порушеним у випадку або
повного його невиконання або
неналежного виконання, тобто виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання, а
згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України,
одним із способів захисту судом
цивільних прав та інтересів є
примусове виконання зобов'язання в
натурі. Примусове виконання
зобов'язання в натурі - це спосіб
захисту, який випливає з загального
принципу повного і належного виконання
зобов'язання та полягає в зобов'язанні
здійснити дію, або утриматися від її
здійснення, незалежно від застосування
до боржника інших заходів впливу.

У відповідності до ст. 590 ЦК
України, звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду.

Відповідачем заявлені позовні вимоги
визнані у повному обсязі, тобто визнані
всі ті обставини, на які позивач
посилається на обґрунтування
заявлених позовних вимог.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку про те, що маються законні
підстави для винесення судового
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 174, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
застави шляхом визнання права
власності на майно задовольнити в
повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
уродженцем смт Царичанка
Царичанського району
Дніпропетровської області, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
уродженцем смт Царичанка
Царичанського району
Дніпропетровської області, право
власності на земельну ділянку,
розташовану на території АДРЕСА_1,
площею 0,539 га, для будівництва та
обслуговування житлового будинку -
0,250га, ведення особистого підсобного
господарства - 0,289га, що належить
позичальнику на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії І-ДП № 110329, виданого 18.02.2002
року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до районного суду протягом 10
днів з дня проголошення, а особами, які
не були присутні у судовому засіданні -
в той же строк з дня отримання ними
копії рішення.

Головуюча
О.М.ГУДИМ