Справа № 6-21/12 Головуючий у І інстанції
Литвиненко О.Л.Провадження № 22-ц/780/687/14
Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 21
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів:
Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 23 березня 2012 року
по справі за поданням головного
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції Київської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду громадянина ОСОБА_1 за
межі України,

В С Т
А Н О В И Л А :

15.03.2012 року головний державний
виконавець відділу Державної
виконавчої служби Баришівського
районного управління юстиції
Київської області звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
посилаючись на те, що у відділі ДВС
Баришівського РУЮ на примусовому
виконанні знаходиться виконавчий лист
№ 2-529, виданий 01.11.2011 року Керченським
міським судом, про стягнення з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Акціонерний банк
«Експрес - Банк» заборгованості за
кредитним договором в розмірі 176 749 грн.
06 коп.

15.11.2011 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
строк до 21.11.2011 року для добровільного
виконання рішення суду, однак боржник
від добровільного виконання своїх
зобов'язань ухиляється і суму боргу не
сплачує. В ході проведення виконавчих
дій було встановлено, що за боржником
на праві власності рухоме та нерухоме
майно не зареєстроване, за місцем
реєстрації (АДРЕСА_1) він не проживає.

Враховуючи викладене, державний
виконавець просив суд постановити
ухвалу, якою тимчасово обмежити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань.

Ухвалою Баришівського районного
суду Київської області від 23 березня 2012
року подання задоволено. Встановлено
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просив ухвалу скасувати та постановити
по справі нову ухвалу про відмову в
задоволенні подання.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Суд першої інстанції,
постановляючи 23 березня 2012 року ухвалу
про задоволення подання державного
виконавця та тимчасове обмеження
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,
виходив з того, що він ухиляється від
виконання рішення суду, оскільки у
наданий державним виконавцем строк не
виконав рішення суду.

Однак з такими висновками суду
першої інстанції погодитись не можна,
виходячи з наступного.

Згідно ст.13 Загальної декларації
прав людини кожна людина має право
вільно пересуватися й обирати собі
місце проживання в межах любої держави.
Кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну,
і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції
України кожному, хто на законних
підставах перебуває на території,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України «Про порядок виїзду
з України та в'їзду в Україну громадян
України» регулює порядок здійснення
права громадян України на виїзд з
України і в'їзд в Україну, порядок
оформлення документів для зарубіжних
поїздок, визначає випадки тимчасового
обмеження права громадян на виїзд з
України і встановлює порядок
розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 вищевказаного
Закону передбачено як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачене міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника фізичної особи
або керівника боржника юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язання за рішенням.

Виходячи зі змісту вищенаведених
правових норм, обов'язковою обставиною,
яка підлягала встановленню судом
першої інстанції, є факт умисного
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням суду
зобов'язань та доведення цього факту
заявником в порядку, встановленому ст.
60 ЦПК України.

При цьому долучені заявником до
подання письмові докази факт умисного
ухилення ОСОБА_1 від виконання
покладеного на нього рішенням суду
обов'язку не підтверджують, зокрема
заявником не долучено доказів, які б
підтверджували, що боржник не
з'являється на виклики до виконавчої
служби, приховує майно чи змінив місце
проживання з метою ухилення від
виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, висновок
суду першої інстанції про умисне
ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення
суду є необґрунтованим, а питання,
порушене у поданні державним
виконавцем, вирішено судом з
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, ухвала
Баришівського районного суду
Київської області від 23 березня 2012
року відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України підлягає скасуванню з
постановленням ухвали про відмову у
задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 377-1
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду
Київської області від 23 березня 2012 року
- скасувати та постановити з цього
питання ухвалу, якою в задоволенні
подання головного державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Баришівського
районного управління юстиції
Київської області про тимчасове
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: