Провадження № 2/263/139/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м.
Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Кулика С.В., при секретарі
Антоненко К.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засідання в м.
Маріуполя цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Іллічівське» треті особи Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання ринків фінансових послуг,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до відповідача, в обґрунтування
вимог зазначив, що 04.10.2012 р. на
перехресті вулиці Карла Лібкнехта та
вул. Леваневського в м. Маріуполі
Донецької області сталося ДТП за
участю транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO
T13110, д/н НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та
транспортного засобу ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_4
під керуванням ОСОБА_5 цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське»,
відповідно до полісу № АВ/9097468. За
фактом ДТП було складено протокол про
адміністративне правопорушення АА2 №
761845 від 04.10.2012 р. щодо винного водія
ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку судового
експерта Терентьєва Л. І. від 23.11.2012 р. №
398 вартість ремонту пошкодженого
автомобіля позивача складає 19 496,08 грн.
Оскільки позивачу завдана шкода у
вищезазначеному розмірі, просить суд
стягнути з відповідача на його користь
суму в розмірі 18 986,08 грн., (19 496, 08 грн. -
510 грн. (франшиза)), пеню у сумі 1830,47 грн.,
3% річних у сумі 387,00 грн.

Позивач та його представник в судовому
засіданні присутні не були. Надали до
суду заяви з проханням розглянути
справу за їх відсутністю. Наполягали на
задоволені позовних вимог у повному
обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача, в
судовому засіданні присутній не був,
надав суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутністю,
але з урахуванням наданих ним
заперечень, в яких зазначив, що 09.11.2012
року до ПрАТ «СТ «Іллічівське»
звернувся ОСОБА_7, який надав заяву про
виплату страхового відшкодування від
імені позивача ОСОБА_1, та копії його
документів, обґрунтовуючи надану
заяви тим, що саме ОСОБА_1 є особою, що
має право на отримання страхового
відшкодування. Згідно наданих
документів власником пошкодженого
транспортного засобу є ОСОБА_3, що
мешкає за адресою АДРЕСА_1. Під час ДТП,
автомобілем ЗАЗ -DAEWOO T13110, д/н НОМЕР_1
керував ОСОБА_2 Заявником по зазначеній
справі був ОСОБА_1, який жодного разу
до ПрАТ «СТ «Іллічівське» не з'явився,
освідчитись у особі якого ПрАТ «СТ
«Іллічівське» не мало можливості, а всі
заяви та документи від його імені
надавав ОСОБА_7 Для виплати страхового
відшкодування позивачу потрібно була
надати документ, що посвідчує право
заявника на отримання страхового
відшкодування (довіреність, догорів
оренди, свідоцтва про право на
спадщину). До теперішнього часу такий
документ не наданий. В той же час,
особою, яка могла б звернутися до ПрАТ
«СТ «Іллічівське» з відповідною
заявою про виплату страхового
відшкодування є власник автомобілю
ОСОБА_3, проте останній до відповідача
про виплату страхового відшкодування
не звертався. Крім того вважає, що не
підлягає задоволенню вимоги позивача
про відшкодування податку на додану
вартість, оскільки відповідно до
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому доплата в
розмірі , що не перевищує суми податку
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик не може оцінити її загальний
розмір, виплата страхового
відшкодування здійснюється у розмірі
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснити виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна. Ставка податку на
додану вартість, що встановлена
Податковим Кодексом України складає 20
відсотків. Вважає, що розмір
страхового відшкодування, яке може
отримати особа, яка має право на
отримання страхового відшкодування
складає 19 496, 08 грн. - 20% - 510 грн.
(франшиза) = 15 086, 86 грн.

Вимоги про стягнення пені та 3% річних
також вважає безпідставними, оскільки
Закон України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає пеню
за прострочення терміну виплати
страхового відшкодування у
встановлений строк. У разі якщо заява
про здійснення страхового
відшкодування чи інші документи,
необхідні для прийняття рішення про
здійснення страхового відшкодування,
подані з порушенням строку,
встановленого цим Законом, строк
прийняття рішення про здійснення
страхового відшкодування збільшується
на кількість днів такого прострочення.

Просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, оскільки на
теперішній час відсутні достовірні
дані, щодо майнового страхування
транспортного засобу «ЗАЗ-DAEWOO Т13110»,
державний номерний знак НОМЕР_1, а
також відомості про здійснення
взаєморозрахунків між сторонами за
таким договором. Оскільки мова йде про
відшкодування шкоди, яка вже може бути
відшкодована іншою страховою
компанією.

Представник Національної комісії, що
здійснює державне регулювання в сфері
ринкових фінансових послуг в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву з проханням розглянути справу за
їх відсутністю та з урахуванням
наданих ними письмових заперечень в
яких зазначив, що вимоги позивача не
визнає у повному обсязі. Просить суд
відмовити у їх задоволенні оскільки з
листа ПрАТ «СТ «Іллічівське» від 26.11.2012
року № 808 вбачається, що позивачу
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування. Відмова була
вмотивована тим, що позивачем не
надано документів, що підтверджує
право власності на пошкоджене майно, а
також те, що страхове відшкодування
має право власник автомобіля, який
зазначений у техпаспорті, а саме
ОСОБА_3. З матеріалів справи
вбачається, що позивачем лише надано до
ПрАТ «СТ «Іллічівське» копію розписки
датованої 25.10.2011 року, згідно якої
вбачається, що громадянин ОСОБА_3,
отримав грошові кошти у розмірі 27 000
грн. від ОСОБА_1 в якості оплати за
автомобіль «ЗАЗ DAEWOO T13110», державний
номерний знак НОМЕР_1, однак зазначений
документ не підтверджує перехід права
власності на зазначений транспортний
засіб та не відповідає вимогам ч. 1 ст. 334
ЦК України. Вважають, що позивач не є
власником транспортного засобу, а отже
не має законних підстав для отримання
страхового відшкодування.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явились з невідомих
суду підстав, про день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином та у встановленому законом
порядку.

Суд дослідивши матеріали справи
приходить до наступного.

04.10.2012 року на перехресті вулиці Карла
Лібкнехта та вул. Леваневського в м.
Маріуполі Донецької області сталося
ДТП за участю транспортного засобу
«ЗАЗ DAEWOO T13110», державний номерний знак
НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та
транспортного засобу ВАЗ 21063, державний
номерний знак НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_5 цивільно правова
відповідальність якого була
застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське»,
відповідно до полісу № АВ/9097468. Ліміт
відповідальності за зазначеним
полісом за шкоду, заподіяну здоров'ю
складає 100000 грн., за шкоду заподіяну
майну складає 50000 грн., франшиза 510 грн.
Згідно висновку судового експерта
Терентьєва Л. І. від 23.11.2012 року № 398
вартість ремонту пошкодженого
автомобіля позивача складає 19 496,08 грн.

Згідно постанови Жовтневого районного
суду м. Маріуполя від 15.11.2012 року ОСОБА_5
визнаний винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на
шість місяців.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
при цьому доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних або юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили постанова суду
у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Статтями 22, 1166 Цивільного Кодексу
України передбачено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 Цивільного Кодексу України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній підставі
(право власності, інше речове право,
тощо) володіє транспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку.

09.11.2012 року до ПрАТ «СТ «Іллічівське»
позивачем було подано заяву про
здійснення страхового відшкодування
за завдану шкоду внаслідок ДТП, що мало
місце 04.10.2012 року за участі
транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO T13110»,
державний номерний знак НОМЕР_1 та ВАЗ
21063 державний номерний знак НОМЕР_4. До
матеріалів справи позивачем додана
довіреність від 25.10.2011 року відповідно
до якої позивач має право
користуватися, розпоряджатися
автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO T13110» 2007 року
випуску, державний номер НОМЕР_1
зареєстрований в РЕГ Луцького МРВ ДАІ
УМВС України у Волинській області
14.08.2007 року.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що враховуючи, що
відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну.

Згідно із статтею 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, обчислені в порядку
встановленому законодавством.

П. 2 ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
визнання вимог заявника
обґрунтованими - прийняття рішення про
здійснення страхового відшкодування (
регламентованої виплати) та виплатити
його. Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку
на додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснити виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту пошкодженого
майна), якщо за результатами
проведеного ним огляду пошкодженого
майна страховик і потерпілий досягли
згоди про розмір та спосіб здійснення
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна».

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що відповідно до ст. 196
Податкового кодексу України та листа
ДПА України № 16 від 21.08.2009 року,
якщо сума страхового відшкодування
сплачується безпосередньо особі, якій
завдано майнової шкоди не передбачено
стягнення податку на додану вартість,
тому розмір страхового відшкодування
слід зменшити на 20%, а саме: 19 496, 08 грн. -
20% = 15 596, 86 грн. , яка підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача.

Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону
України «Про страхування» страховик
несе майнову відповідальність за
несвоєчасне здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування)
шляхом сплати страхувальнику
неустойки (штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом. Відповідно до
п. 36.5. Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу
України боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахування встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

З урахуванням того, що відповідачем
не надано жодного доказу того, що
затримка виплати страхового
відшкодування відбулася з вини
заявника, тому вимоги в даній частині
слід задовольнити. Також підлягає
стягненню три відсотки річних від
простроченої суми заборгованості.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212-215
Цивільного-процесуального Кодексу
України ст.ст. 22, 1166, 1187 Цивільного
Кодексу України, ст. ст. 22, 29, 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів" суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Іллічівське» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної - задовольнити
частково.

Стягнути з ПрАТ СТ «Іллічівське» на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі 15 596, 86 гривень, пеню у сумі -
1503, 71 гривень, 3% річних у сумі - 317, 92
гривень, а всього - 17 418, 49 грн.

Стягнути з ПрАТ СТ «Іллічівське» на
користь держави судовий збір в сумі 229
грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
С.В. Кулик