Провадження № 2/750/562/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний
суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді
Карапута Л.В.,

при секретарі
Руденок В.О.,

з участю представника
позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

встановив:

05.11.2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості по кредиту в
розмірі 25212,67 грн. та судових витрат.

В судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач подав до суду письмові
заперечення проти позову та зазначив,
що умови надання банківських послуг не
мають його підпису, не мають жодної
ідентифікуючої ознаки на предмет їх
невід»ємності від конкретної заяви, а
тому умов надання банківських послуг є
нікчемними і не відносяться до
договору. Оскільки в заяві строк
позовної давності не визначений, тому
просив застосувати загальний строк
позовної давності в 3 роки, оскільки дія
договору скінчилася 30.11.2007 року, тому
строк позовної давності сплинув 30.11.2010
року, в зв»язку з чим просив відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно
до укладеного договору № б/н від 30.11.2006
року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
5860,00 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
умовами надання банківських послуг,
правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, підтверджується підписом у
заяві.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів
справи відповідач умови договору
належним чином не виконував, внаслідок
чого станом на 31.08.2013 року виникла
заборгованість в розмірі 25212,67 грн., яка
складається з: заборгованість за
кредитом - 5852,80 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
13351,86 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 4331,22 грн., штраф
(фіксована частина) - 500,00 грн, штраф
(процентна складова) - 1176,79 грн., що
підтверджується розрахунком (а.с.6-11).

Заяв про оскарження розрахунку
заборгованості від відповідача ОСОБА_1
не надходило.

Згідно ст. 610 ЦК України,
порушенням зобовязання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобовязання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобовязання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобовязання внаслідок
односторонньої відмови від
зобовязання, якщо це встановлено
законом або договором, або розірвання
договору, сплата неустойки.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України). Статтею 259 ЦК
визначено, що позовна давність,
встановлена законом може бути
збільшена за домовленістю сторін. В
письмовій заяві на отримання кредиту
вказано, що боржник ознайомився та
згоден із Умовами та Правилами
надання банківських послуг, а також
тарифами банку, які були надані йому в
письмову вигляді, своїм підписом
підтвердив факт про надану йому повну
інформацію про умови кредитування.
Зазначене вказує на те, що Умови та
Тарифи є невід'ємною частиною
кредитного договору між сторонами.
Відповідно до заяви, банк має право у
будь-який момент збільшити, зменшити чи
скасувати кредитний ліміт, тому
твердження відповідача щодо
незаконних дій банку з приводу
збільшення кредитного ліміту не
відповідають дійсності.

Крім того, суд не погоджується з
доводами відповідача стосовно того, що
перебіг строк позовної давності,
оскільки відповідно п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг (а.с. 18), дія
договору була пролоногована.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які
мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пеня, згідно із
розрахунком заборгованості,
відповідачу не нараховувалась, штраф
становить 1676 грн. 79 коп. і його розмір
не перевищує розмір заборгованості,
тому підстави для його зменшення
відсутні.

Таким чином заборгованість за
кредитним договором від 30.11.2006 року в
сумі 25212,67 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Також підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача
судовий збір в розмірі 252 грн. 13 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294
ЦПК України, суд

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість по кредиту в розмірі 25212
грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 252 грн.
13 коп. у повернення сплачених судових
витрат.

Рішення суду може бути оскаржено
до Апеляційного суду Чернігівської
області. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Л.В. Карапута