Справа № 466/1338/13
Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/1631/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Берези В.І., Левика Я.А.

при секретарі - Івановій О.О.,

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівська міська рада, Львівське
комунальне підприємство «Балатон-409»
про визнання права користування
житлом, зобов'язання укласти договір
найму -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним
позовом. Просив визнати право
користування житловим приміщенням,
зобов'язати укласти договір найму.
Зазначав, що з 1987 року постійно
проживає у квартирі АДРЕСА_1, де був
зареєстрований з дозволу матері як
член сім'ї. Після звільнення з місць
позбавлення волі у вересні 2009 року не
зміг зареєструвати своє місце
проживання, так як 15.07.1988 року був
виписаний органами внутрішніх справ.
Натомість квартирою увесь вільно
користувався, питання про його
виселення не порушувалося, про виписку
із житла нічого відомо не було.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 у особі його
представника ОСОБА_2 Просить рішення
скасувати і ухвалити нове, яким вимоги
позову задовольнити. Посилається на
неправильне встановлення судом
фактичних обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального права.
Зокрема зазначає, що вселився у
квартиру на законних підставах, право
користування житлом не втрачав і має до
нього інтерес, так як іншого житла не
має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на
підтримання скарги, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
задовольнити з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що згідно ордера № 619 від
31.05.1952 року основним квартиронаймачем
спірної квартири була мати ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_3 був
зареєстрований у даній квартирі 17.07.1987
року. Основний квартиронаймач ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3
виписаний з квартири 15.07.1988 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_3 не надав доказів підстав
виписки його 17.07.1987 року із спірного
житлового приміщення.

Проте цей висновок суду не ґрунтується
на нормах матеріального права.

Як вірно встановлено судом, ОСОБА_3 з
часу реєстрації у спірній квартирі (на
той час існував інститут прописки
громадян) і до теперішнього часу (окрім
часу відбування покарань у вигляді
тримання під вартою) проживає у цьому
житлі.

Із матеріалів справи також випливає, що
позивач був прописаний у квартирі у
встановленому на той час порядку як
член сім'ї наймача і, з урахуванням
вимог ст.ст. 64, 65 ЖК України, набув усіх
прав та обов'язків наймача.

Факт проживання ОСОБА_3 у квартирі
підтверджено довідкою ЛКП «Балатон-409»,
актами цього підприємства та
поясненнями сусідів позивача. Крім
цього, із копій вироків випливає, що
місцем проживання ОСОБА_3 є квартира
АДРЕСА_1. Із довідки про звільнення
серії ЖИТ №022326 від 23.09.2009 року
убачається, що після відбування
покарання ОСОБА_3 прямує до місця
проживання за вказаною вище адресою.

Таким чином колегія суддів приходить
до переконання, що місцем постійного
проживання ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_1,
куди він вселився на законних
підставах, проживав і нині проживає,
права на проживання не втрачав.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд безпідставно проігнорував позицію
Верховного Суду України у п.15 постанови
Пленуму від 1 листопада 1996 року №9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» є вірними, так
як наявність чи відсутність прописки
сама по собі не може бути підставою для
визнання права користування жилим
приміщенням за особою ,яка там
проживала чи вселилась туди як член
сімї наймача (власника приміщення), або
ж для відмови їй у цьому.

При цьому колегія суддів виходить із
того, що факт виписки ОСОБА_3 із
квартири не є наслідком втрати ним
права на житло, так як вселився позивач
на законних підставах, проте рішення
про виписку йому доведено не було, що
унеможливило його оскарження, право на
проживання упродовж майже тридцяти
років власник житла не оспорював і не
порушував питання про його виселення.

Разом із цим слід взяти до уваги
приписи статті 13 Закону України від
02.06.20005 року «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей» та урахувати, що іншого житла чи
права на житло ОСОБА_3 не має і тому слід
запобігти бездомності особи, яка
звільнилася з установ виконання
покарань .

Таким чином, оскільки відмовою укласти
договір найму квартири право ОСОБА_3 на
житло заперечується, то з урахуванням
наведених вище мотивів колегія суддів
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити, рішення суду першої
ін.станції скасувати і ухвалити нове
рішення.

Визнати право ОСОБА_3 на користування
квартирою АДРЕСА_1 як наймача житла за
раніше укладеним договором найму та
зобов'язати Шевченківську районну
адміністрацію Львівської міської ради
укласти договір найму із ОСОБА_3

Що стосується вимоги про зобов'язання
здійснити реєстрацію ОСОБА_3, у
задоволенні якої суд відмовив, то
колегія суддів виходить із того, що
така вимога позивачем не заявлялася,
зміни до позовної заяви упродовж
розгляду справи не вносилися і орган,
який здійснює таку реєстрацію, до
участі у справі не залучався. Отже,
підстави для розгляду такої вимоги
відсутні.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч.
1 ст. 307, ст. ст. 309, 317 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 26 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право користування
житловим приміщенням - квартирою за
адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язати
Шевченківську районну адміністрацію
Львівської міської ради укласти з
ОСОБА_3 договір найму цього приміщення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді :