Провадження №2/761/279/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у
складі:

головуючого - судді Малинникова
О.Ф.

при секретарях - Бєловій О.І.,
Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний Комерційний
Банк «Київ», треті особи Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Акціонерна компанія «Рокада» про
визнання недійсним договору надання
кредиту, договору іпотеки нерухомості
та виключення записів з Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого
майна та з Державного реєстру іпотек, -

в с т а н о
в и в :

У травні 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ
«Акціонерний Комерційний Банк «Київ»,
треті особи Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Акціонерна компанія «Рокада»
про визнання недійсним договору
кредиту, договору іпотеки нерухомості
та виключення записів з Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого
майна та з Державного реєстру іпотек.

Позивачем зазначено, що за кредитним
договором за № 145 від 11.12.2006 року,
укладеним між позивачем та Акціонерним
комерційним банком «Київ»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
Банк «Київ» для фінансування
будівництва квартири за інвестиційною
угодою від 10.01.2006 року, укладеною
позичальником з ТОВ
«Капіталоінвест» було надано кредит у
доларах, а саме 121.100 доларів США з
перерахування на поточний рахунок для
здійснення оплати по іпотечному
договору. Строк погашення кредиту
10.12.2011 року.

На забезпечення кредитного договору
укладено іпотечний договір від 14.12.2006
року, предметом якого були майнові
права на отримання у власність
нерухомості, а саме однокімнатної
квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на
добросовісне виконання з його боку
умов договору, позивач зазначив він
26.12.2006 року він повністю оплатив
вартість будівництва квартири АДРЕСА_1
у сумі 1.018.979 грн. Виконуючи вимоги Банку
він уклав з АСК «Рокада» договір від
12.12.2006 року добровільного страхування
фінансових ризиків.

Однак через фінансові труднощі він
звернувся до банку з приводу
застосування рекомендацій НБУ щодо
здійснення реструктуризації боргів,
приймаючи до уваги його матеріальне
становище та визначатися із шляхами
погашення боргу, проте Банк
проігнорував його звернення та
рекомендації порушуючи положенням ст.3
ЦК України щодо загальних засад
цивільного законодавства.

Зазначаючи вищенаведені
обставини істотним порушенням його
прав, позивач на підставі ч.5 ст.203 та ч.1
ст. 215, ст. 548 ЦК України, просив визнати
недійсним договір кредиту, іпотечний
договір, укладеного на забезпечення
договору кредиту. А також згідно із ч.2
ст.215 ЦК України внаслідок нікчемності
договору визначити відповідні правові
наслідки, зокрема зобов'язати державні
органи скасувати його реєстрацію,
зобов'язати Реєстраційну службу
виключити із Реєстру договір іпотеки,
заборонити відчуження нерухомого
майна, що є предметом іпотеки та
повернути позивачу відсотки та суму
сплаченого кредиту, а також зобов'язати
відповідача провести перерахунок
заборгованості по курсу валюти, який
діяв.

В письмових запереченнях представник
відповідача Публічнго акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
Банк «Київ» зазначає, що посилаючись на
недотримання відповідачем ч. 5 ст. 203 ЦК
України, згідно із якою правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
позивача пов'язує із настанням
правових наслідків, наданням свідоцтва
про права власності на квартиру, то
Банк не має повноважень на видачу
свідоцтва на збудовану квартиру, ці
функції покладені на Державну
реєстраційну службу.

До того ж Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 10 лютого 2012
року позовні вимоги Банку до ОСОБА_1
задоволені у частині стягнення
заборгованості на суму 1.164013 09 грн.
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 01 серпня 2012 року
відмовлено у позові ОСОБА_1 до ПАТ
«Комерційний Банк «Київ», Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, третя
особа Національний Банк України, про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки,
зобов'язання вчинити дії. У цих справах
позивач також посилався на
невиконання Банком ч.5 ст.203 та ч.1 ст. 215
ЦК України, з приводу чого суд,
приймаючи до уваги ст.60 ЦПК України,
вказав на недоведеність за матеріалами
справи зазначених доводів.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві та
поясненнях.

Представник відповідача просив
відмовити у позові за підстав,
зазначених у письмових запереченнях та
врахувати рішення судів у даній справі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали даної справи та наданої для
огляду матеріали цивільної справи за №
2610/682/2012, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за кредитним
договором за № 145 від 11.12.2006 року,
укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним
комерційним банком «Київ», (на даний
час Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний Комерційний Банк «Київ»)
з метою фінансування будівництва
квартири за інвестиційною угодою від
10.01.2006 року, укладеною позичальником з
ТОВ «Капіталоінвест» ОСОБА_1 було
надано кредит у сумі 121.100 доларів США з
перерахування на поточний рахунок для
здійснення оплати по іпотечному
договору. Строк погашення кредиту
10.12.2011 року.

На забезпечення кредитного договору
укладено іпотечний договір від 14.12.2006
року, предметом якого були майнові
права на отримання у власність
нерухомості, а саме однокімнатної
квартири АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду, позивач зазначив,
що укладення договору в іноземній
валюті, курс якої у подальшому істотно
підвищився призвело до істотного
дисбалансу домовленостей. Щодо
договору іпотеки, то при отриманні
кредиту, передбачалось інвестування
квартири, що будувалась та її отримання
у встановленому порядку, проте
свідоцтво про право власності на
квартиру не отримано, оскільки
інвестор став банкрутом. Виконання
зобов'язань кредитного договору діє на
шкоду позичальника і є порушенням
принципу, закладеного у ст.3 ЦК України
(принцип справедливості).

Посилаючись на обставини, що склалися
щодо неможливості виконання його
наміру розрахуватись за кредит, вважає,
що оскільки при укладенні договору
такі обставини не передбачались, зміст
правочину суперечить ч.1 та ч.5 ст.203 ЦК
України, що є підставою для визнання
недійсним договору за ч.1 ст.215 ЦК
України. На підставі ст.548 ЦК України, у
зв'язку з недійсністю договору
визнається недійсними його
зобов'язання по забезпеченню договору.
З огляду на ч.2 ст.215 та ст.216 ЦК України,
вважає можливим прийняття рішення про
наслідки нікчемного правочину такого
правочину: визнати недійсним договір
про забезпечення зобов'язання а також
просив зобов'язати відповідача
провести перерахунок заборгованості
та зобов'язати Реєстраційну службу
виключити із реєстру іпотеки та
заборонити відчуження нерухомого
майна, що є предметом іпотеки.

Як вбачається із оглянутих судом
матеріалів справи за №
2610/682/2012, Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2012
року відмовлено у позові ОСОБА_1 до ПАТ
«Комерційний Банк «Київ», Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, третя
особа Національний Банк України, про
визнання недійсним кредитного
договору та договору іпотеки,
зобов'язання вчинити дії.

Звертаючись до суду з позовом у справі
№ 2610/682/2012 позивач посилався на те, що
відповідачем допущені істотні
порушення щодо укладених договорів, а
саме - укладення договору в іноземній
валюті здійснено ПАТ «Комерційний
Банк «Київ» за відсутності
індивідуальної ліцензії національного
Банку України, яка б дозволяла
використовувати іноземну валюту, як
засіб платежу. Тому, посилаючись на
ст.ст. 203, 215, 227 та ч.1 ст. 216 ЦК України,
просив визнати недійсним правочин.
Крім того, за ч.2 ст. 215 ЦК України просив
прийняти рішення про наслідки
нікчемного правочину та застосувати ч.1
ст.216 для забезпечення правових
наслідків такого правочину, а також
просив зобов'язати відповідача
прийняти у нього суму у розмірі 224.391,71
грн. з розстрочкою на 120 місяців
провести перерахунок заборгованості
та зобов'язати Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 виключити із реєстру
іпотеки та заборонити відчуження
нерухомого майна, що є предметом
іпотеки.

Ухвалою Колегії суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва від 03 квітня 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 01 серпня 2012 року залишено без
змін.

Досліджуючи матеріали даної справи,
що розглядається, по спору за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Київ»,
треті особи Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Акціонерна компанія «Рокада»
про визнання недійсним договору
надання кредиту, договору іпотеки
нежитлових приміщень від 05.04.2011 року та
виключення записів з Єдиного реєстру
заборон відчуження нерухомого майна та
з Державного реєстру іпотеки судом
встановлено таке.

У поданій позивачем 08 травня 2013 року
позовній заяві до відповідача із
залученням третіх осіб, зокрема
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві,
Акціонерну компанію «Рокада»,
викладені підстави для визнання
договору недійсним з посиланням на
ст.ст. 16, 192, 203, 215, 216, 548 ЦК України,
змінено зміст позовної заяви від 05.01.2012
року, виклавши окремі обґрунтування,
які не були предметом його позовних
вимог у попередній справі.

Зокрема, посилаючись на добросовісне
виконання з його боку умов договору
кредиту, позивач зазначив він 26.12.2006
року він повністю оплатив вартість
будівництва квартири АДРЕСА_1 у сумі
1.018.979 грн. та виконуючи вимоги Банку він
уклав з АСК «Рокада» договір від 12.12.2006
року добровільного страхування
фінансових ризиків.

Проте, звернувшись до відповідача з
посиланням на фінансові труднощі
просив його застосувати рекомендацій
НБУ щодо здійснення реструктуризації
боргу, приймаючи до уваги його
матеріальне становище та визначитися
із шляхами погашення боргу.

Між тим, Банк проігнорував його
звернення та рекомендації порушуючи
положенням ст. 3 ЦК України щодо
загальних засад цивільного
законодавства.

Зазначаючи вищенаведені обставини
істотним порушенням його прав, позивач
на підставі ч.5 ст.203 та ч.1 ст. 215, ст.548 ЦК
України, є підставою для визнання
недійсним з моменту укладення
правочину про надання кредиту, та
визнання недійсним іпотечного
договору, укладеного на забезпечення
договору кредиту. Також він просив
прийняти до уваги, що суд може не
визнаючи недійсним договір, якщо його
недійсність встановлена законом
згідно із ч.2 ст.215 ЦК України внаслідок
нікчемності договору визначити
відповідні правові наслідки, зокрема
зобов'язати державні органи скасувати
його реєстрацію, тобто зобов'язати
Реєстраційну службу виключити із
реєстру договір іпотеки, заборонити
відчуження нерухомого майна, що є
предметом іпотеки та повернути
позивачу відсотки та суму сплаченого
кредиту, а також зобов'язати
відповідача провести перерахунок
заборгованості по курсу валюти, який
діяв.

Однак, вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані документи та
пояснення обох сторін, суд вважає, що
зазначені доводи позивача не знайшли
підтвердження підстав, на які він
посилався, для визнання недійсним
договору кредиту.

Посилання позивача на недотримання
відповідачем положень ст.3 ЦК України
із зазначенням, що відповідач
проігнорував його звернення та
рекомендації НБУ щодо здійснення
реструктуризації боргів та визначення
із шляхами погашення боргу, приймаючи
до уваги його матеріальне становище не
є підставою для задоволення позову за
ст.ст. 203, 215 ЦК України. Положеннями ч.1
ст.215 ЦК передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання
вимог, визначних ст.203 ЦК, (частинами
1,2,3,5,6), згідно із якими зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу та
іншим актам цивільного законодавства.
Водночас, позивачем не надано доказів
щодо недійсності кредитного договору
та договору іпотеки, приводу не
вчинення відповідачем дій за його
зверненням.

Частиною першою ст. 627 ЦК України
передбачена свободу договору,
визначено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Водночас, як вказано у ч.1 ст. 626 ЦК
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
що відсутні підстави для визнання
обґрунтованими зазначених доводів.

Що стосується інших викладених
підстав на підтвердження позову, то
згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких
беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини, у даному випадку судовими
рішеннями у справі № 2610/682/2012.

До того ж Рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 10 лютого 2012
року у справі задоволено позов ПАТ
«Акціонерний комерційний Банк «Київ»
до ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості за договором про
надання кредит № 145 від 11 грудня 2006 року
на загальну суму 1.160.674,10 грн. задоволені
та судових витрат на суму 1.164013 09 грн.
При цьому суд визнав доведеним факт
порушення ОСОБА_1 зобов'язань
передбачених договором кредиту,
визнавши тим самим відповідність умов
договору про обов'язковість виплати
заборгованості такими, що відповідають
законодавству.

Враховуючи вищенаведені обставини та
на підставі ст. ст. 203, 215, 526, 626, 627, 638, 1049,
1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 3, 10, 57,
58, 60, 61, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
-

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до публічне
акціонерне товариства «Акціонерний
Комерційний Банк «Київ», треті особи
Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Акціонерна компанія «Рокада» про
визнання недійсним договору надання
кредиту, договору іпотеки нерухомості
та виключення записів з Єдиного
реєстру заборон відчуження нерухомого
майна та з Державного реєстру іпотек -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційному суду
міста Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва, який ухвалив
оскаржуване рішення.

Суддя:
Малинников О.Ф.