Іванівський районний суд Одеської
Іванівський районний суд Одеської
Справа № 499/1224/13-ц
Провадження № 2/499/43/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Іванівський районний суд Одеської
області у складі головуючого судді
Кравчука О.О., учасника цивільного
процесу секретаря судового засідання
Моторко О.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2. в якій просив
стягнути з останнього заборгованість,
мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня
2011 року між ним та відповідачем було
уклали усний договір позики відповідно
до якої ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові
кошти в сумі 40 000 доларів США, а Іваніщев
В.В, в свою чергу надав розписку про
отримання грошей в сумі 40 000 доларів США
з кінцевим строком повернення 13 лютого
2012 року. Проте ОСОБА_2 порушив умови
договору позики оскільки у визначений
договором в термін не повернув
вищезазначені грошові кошти.
Враховуючи викладене ОСОБА_1 просить
стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг
в сумі 319 720 грн., що еквівалентно 40 000
доларів США на час укладання договору,
а також суму сплаченого судового збору
в розмірі 3197, 20 грн.
Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, представник
позивача направив до суду заяву в якій
просить задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі та наполягали на
заочному розгляді справи.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суд
не повідомив, заяв та клопотань до суду
не надавав хоча повідомлений був
належним чином про час та місце
розгляду справи.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Сторони 13 грудня 2011 року уклали договір
позики на підставі чого позивач надав
відповідачу грошові кошти в сумі 40 000
(сорок тисяч) доларів США, а відповідач
прийняв зазначені кошти та взяв на себе
зобов'язання повернути суму позики в
термін до 13 лютого 2012 року, яке не
виконав, що підтверджується розпискою.
(а.с.9)

Відповідно до ч.1, 2 статті 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не мнеш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Частина 1 статті 1049 ЦК України,
передбачає, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця. Якщо
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Враховуючи те, що 13 грудня 2011 року між
сторонами був укладений договір
позики, суд приходить до висновку, що
вони дійшли згоди щодо істотних умов
договору та взяли на себе зобов'язання
щодо виконання даного договору.
Протилежне в судовому засіданні не
встановлено, так як відповідачем
спростоване не було.

Відповідно до ч.1,2 ст. 524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Згідно ч 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншими
нормативно-правовими актами.

Національним банком України станом на
20 серпня 2013 року встановлено наступний
офіційний курс гривні до іноземної
валюти: 100 доларів США - 799,3000 гривен.

Виходячи з того, що сума боргу складає 40
000 (сорок тисяч) доларів США, тому по
курсу НБУ станом на день подачі
позовної заяви сума, що підлягає сплаті
у гривнях складає розмір 319 720 (40000
доларів США ?7,9930 грн.) гривен.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 цього
Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного суд
приходить до висновку, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
сума в розмірі 319 720 (триста
дев'ятнадцять тисяч сімсот двадцять)
грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду було
сплачено судовий збір в розмірі 3197,20
гривен, які суд стягує з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
повернення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4,
виданий Печорським РУ ГУ МВС України в
м. Києві від 16 вересня 2008 року,
реєстраційний номер картки платника
податків НОМЕР_2, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2) суму боргу у розмірі
319 720 (триста дев'ятнадцять тисяч сімсот
двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_3, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4,
виданий Печорським РУ ГУ МВС України в
м. Києві від 16 вересня 2008 року,
реєстраційний номер картки платника
податків НОМЕР_2, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2) сплачену суму
судового збору в розмірі 3197 (три тисячі
сто дев'яносто сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Іванівського районного суду Одеської
області протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
відповідачем письмової заяви про
перегляд заочного рішення.

СуддяО. О. Кравчук