Провадження по справі № 2/260/621/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 р. Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Шелістовій Ю.К.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Уманець Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Сталь-3» про визнання права власності
порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що 24 лютого 1988 року згідно
ордеру № 552, виданого Бюро обміну
житлових приміщень ОСОБА_4 зайняв
квартиру за обміном з ОСОБА_5, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Пайовий внесок за цю квартиру у сумі
6353,11 у валюті 1987 р. у повному обсязі
сплачено колишнім членом кооперативу -
ОСОБА_5 у листопаді 1986 року, що
підтверджується довідкою ЖБК «Сталь-3».
Таким чином, ОСОБА_5 був власником
квартири АДРЕСА_1, якою користувався,
міг розпоряджатися, згідно чинного
законодавства. На підставі обмінного
ордеру на житлове приміщення за № 522
від 24 лютого 1988 року, виданого Бюро
обміну жилими приміщеннями
Виконавчого комітету Донецької
міської Ради народних депутатів ОСОБА_4
вселився у спірну квартиру. Ордер
виданий на підставі протоколу
засідання комісії Виконавчого
комітету Донецької міської Ради
народних депутатів № 8 від 20 лютого 1988
року. До договору міни застосуються
відповідно правила про договір
купівлі-продажу, якщо інше не випливає
з змісту відносин сторін. Таким чином, 24
лютого 1988 року власник квартири ОСОБА_5
- розпорядився належним йому на праві
власності нерухомим майном, обмінявши
його на інше житло з ОСОБА_4, який в
результаті цього обміну набув всіх
прав власника нерухомого майна.
Укладений договір міни між ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 був оформлений видачею
обмінного ордеру, компетентним органом
Виконавчого комітету Донецької
міської Ради, що у 1993 році в повному
обсязі відповідало діючому цивільному
законодавству України. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер. Спадкоємцем на майно за
законом після смерті ОСОБА_4 - є вона як
його рідна сестра, інших спадкоємців
майна за законом не має. Оскільки,
згідно довідки № 227
Житлово-будівельного кооперативу
«Сталь-1», ОСОБА_4 був зареєстрований та
мешкав разом з нею за однією адресою з 27
грудня 1991 року по день смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1, вона вважає, що фактично
спадщину прийняла. 23 січня 2014 року вона
звернулась до приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу з заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину, але у видачі
такого свідоцтва їй було відмовлено у
зв'язку із тим, що нею не був наданий
правовстановлюючий документ на спірну
квартиру, у зв'язку із чим вона
звернулась до суду із цим позовом.
Просила визнати за нею право власності
на спадкове майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1, що залишилося після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка до судового засідання не
з'явилась, надала до суду заяву з
проханням справу розглянути у її
відсутність за участю її представника
ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі по викладеним у позові
обставинам, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Уманець Г.М. в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав у повному обсязі, та не
заперечував проти їх задоволення.
Додатково зазначив, що ОСОБА_4 не мав
своєї родини, ані дружини, ані дітей,
він жив у родині своєї сестри.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивачки та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що 24 лютого 1988 року згідно ордеру № 552,
виданого Бюро обміну житлових
приміщень ОСОБА_4 зайняв квартиру за
обміном з ОСОБА_5, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 у
сумі 6353,11 р. у повному обсязі сплачено
колишнім членом Житлово-будівельного
кооперативу «Сталь-3» - ОСОБА_5 у
листопаді 1986 року, що підтверджується
довідкою ЖБК «Сталь-3» № 1 від 06.02.2014 р.
(а.с.17).

За ст. 15 Закону України "Про власність",
член житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу або товариства, який
повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або
приміщення надані йому в користування,
набуває право власності на це майно.

Згідно п.5-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.09.1987 року
за №9 "Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи", член ЖБК, якій повністю
вніс свій пайовий внесок за квартиру,
надану йому в користування, набуває
право власності на квартиру і вправі
розпоряджатися нею на свій розсуд -
продавати,заповідати, обмінювати,
вчиняти відносно неї інші угоди, що не
заборонені законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом.

За частиною 3 ст. 384 ЦК України у разі
викупу квартири член
житлово-будівельного (житлового)
кооперативу стає її власником.

Таким чином, ОСОБА_5 був власником
квартири АДРЕСА_1, якою користувався,
міг розпоряджатися, згідно чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 79 Житлового кодексу
України, наймач жилого приміщення
вправі за письмовою згодою членів
сім'ї, що проживають разом з ним,
включаючи тимчасово відсутніх,
провести обмін займаного жилого
приміщення з іншим наймачем або членом
житлово-будівельного кооперативу, в
тому числі з проживаючими в іншому
населеному пункті.

Згідно з ч.1 статті 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ( майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Як вбачається з ордеру про обмін
житлових приміщень № 522 від 24 лютого 1988
року, виданого Бюро обміну жилими
приміщеннями Управління житлового
господарства Виконавчого комітету
Донецької міської Ради народних
депутатів ОСОБА_4 на підставі протоколу
засідання комісії Виконавчого
комітету Донецької міської Ради
народних депутатів № 8 від 20 лютого 1988
року, було дозволено зайняти квартиру
по обміну АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до статей 241, 242 ЦК України (в
редакції 1963 року) за договором міни між
сторонами провадиться обмін одного
майна на інше. Кожний з тих, хто бере
участь у міні, вважається продавцем
того майна, яке він дає в обмін, і
покупцем майна, яке він одержує. До
договору міни застосуються відповідно
правила про договір купівлі-продажу,
якщо інше не випливає з змісту відносин
сторін.

Таким чином, суд встановив, що 24 лютого
1988 року власник квартири ОСОБА_5 -
розпорядився належним йому на праві
власності нерухомим майном, обмінявши
його на інше житло з ОСОБА_4. Укладений
договір міни між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був
оформлений видачею обмінного ордеру,
компетентним органом Виконавчого
комітету Донецької міської Ради, тому
ОСОБА_4 в результаті цього обміну набув
права власності на дане нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
актовий запис № 789 від 22 липня 2010 року
(в.с.11).

Оскільки за нормами ЦК УРСР час набуття
права власності не пов'язувався з
державною реєстрацією права власності,
то є підстави вважати, що ОСОБА_4 при
житті набув право власності на
квартиру і при житті не здійснив її
відчуження, тому дана квартира увійшла
до спадкової маси, тобто після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді
вищезазначеного майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ст. 1262 Цивільного кодексу
України, у другу чергу право на
спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця.

Позивачка від народження ОСОБА_3 (а.с.12),
яка одружилась з ОСОБА_7 та прийняла
його прізвище «ОСОБА_3» (а.с.15), є рідною
сестрою спадкодавця ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження (а.с.14) та свідоцтвом про
народження ОСОБА_3 (а.с.12), з яких
вбачається, що вони мали одну матір.
Батьки ОСОБА_4, а також брат ОСОБА_7
померли, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про їх
смерть. Таким чином, судом встановлено,
що позивачка є єдиним спадкоємцем за
законом після смерті ОСОБА_4.

Як вбачається з довідки № 227
Житлово-будівельного кооперативу
«Сталь-1», ОСОБА_4 був зареєстрований та
мешкав разом з позивачкою за адресою:
АДРЕСА_2 з 27 грудня 1991 року по день
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), тому
позивачка фактично прийняла спадщину
після смерті свого брата.

23 січня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
приватного нотаріуса Донецького
міського нотаріального округу з заявою
про видачу свідоцтва про право на
спадщину, яка відкрилась після смерті
її брата, проте у видачі такого
свідоцтва їй було відмовлено, у зв'язку
із відсутністю правовстановлюючого
документу на квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, позивачка позбавлена
можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину, яку вона прийняла
після смерті свого брата, оскільки
відсутній правовстановлюючий документ
на спадкове майно.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку про необхідність
визнання за ОСОБА_3 права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тим самим
задовольнив позовні вимоги.

Керуючись ст. 79 Житлового кодексу
України, ст. ст. 241, 242 ЦК України (в
редакції 1963 року) та ст. ст. 316, 317, 328, 384, 392
ЦК України (в ред. 2003 р.), положеннями
постанови Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.09.1987 року
за №9 "Про практику застосування судами
законодавства про житлово-будівельні
кооперативи", ст. 15 Закону України «Про
власність», ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Сталь-3» про визнання права власності
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня його проголошення.

Суддя: