АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/910/14
Головуючий у 1 інстанції - Чала А.П.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого -
Панченка М.М.

Суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі -
Мікітчак А.Л., Іванова Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
за дорученням ОСОБА_2 на рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 6 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Лафорт» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2
звернулась з позовом до ОСОБА_3 і з
урахуванням уточнень до позову,
просила винести рішення, яким
відшкодувати на свою користь
матеріальну шкоду у сумі 9.442 грн.86 коп.
та моральну шкоду у сумі 5.000 грн. /а.с.1-7,
76-77/.

Ухвалою суду першої інстанції
відповідачем залучено до участі у
справі Публічне акціонерне
товариство Страхова компанія
«Лафорт» (далі - ПАТ»СК»Лафорт»).

Крім того, позивачка просила стягнути з
відповідача на свою користь витрати на
правову допомогу у сумі 3.000 грн. та
судовий збір у сумі 229 грн.40 коп.

Позивачка послалась на те, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 21.06.2012 року на
бульварі Дружби Народів у м.Києві з
вини відповідача ОСОБА_3, їй заподіяно
тілесні ушкодження, на лікування яких
вона витратила особисті кошти у сумі
9.442 грн.86 коп.

Рішенням Святошинського
районного суду м.Києва від 6 листопада
2013 року позов задоволено частково.

Судовим рішенням стягнуто з
відповідача ОСОБА_3, на користь
позивача ОСОБА_2 2.450 грн. моральної
шкоди та судовий збір у сумі 229 грн.40
коп.

В решті позову відмовлено з тих
підстав, що цивільно-правова
відповідальність відповідача на
момент указаної ДТП була застрахована
ПАТ»СК»Лафорт», яка і є належним
відповідачем щодо відшкодування
матеріальної шкоди.

В поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2,
просить скасувати рішення
Святошинського районного суду м.Києва
від 6 листопада 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов у
повному обсязі. Вважала, що суд
неправильно застосував норми
матеріального права.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу, вивчивши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить відхилити, а рішення залишити
без змін з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
21.06.2012 року на бульварі Дружби Народів
поблизу Печерського мосту у м.Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобілів «Сітроен»
державний номер НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_5, «Тойота-Авалон» державний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та
«Шевроле-Лачеті» державний номер
НОМЕР_3 під керуванням відповідача
ОСОБА_3.

Згідно постанови Печерського
районного суду м.Києва від 2.08.2012 року
ОСОБА_3 визнано винним в указаній ДТП
та притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу
/а.с.49/.

Указана постанова не оскаржувалась.

Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов»язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди та
заподіянні шкоди є доведеною.

В результаті указаної ДТП отримала
тілесні ушкодження пасажир автомобіля
«Сітроен»державний номер НОМЕР_4
позивачка ОСОБА_2.

Згідно виписки з історії хвороби за
№3901 Київської обласної лікарні №2
позивачці заподіяно закриту
черепно-мозкову травму, струс
головного мозку, забій шийного відділу
хребта та інші ушкодження здоров»я.

Відповідно до наданих позивачкою
ОСОБА_2 чеків встановлено, що нею
понесені матеріальні витрати на
придбання ліків та медичних
препаратів, які були рекомендовані
лікарями на відновлення здоров»я, на
загальну суму 9.442 грн.86 коп.

В ході розгляду справи у суді
першої інстанції встановлено, що
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 перед третіми особами
застрахована ПАТ Страхова компанія
«Лафорт» відповідно до полісу №АА/5680643
від 15.08.2011 року, терміном на 1 рік, з
лімітом відповідальності страховика
за шкоду заподіяну майну на одного
потерпілого 50.000 грн. та за шкоду,
заподіяну життю і здоров»ю на одного
потерпілого - 100.000 грн. з нульовою
франшизою /а.с.58/.

Встановлено також, що на виконання
своїх зобов»язань страхувальника
відповідач надав інформацію про
наявність у нього указаного страхового
полісу позивачці ОСОБА_2 та своєчасно
повідомив про ДТП, що сталася указаного
страховика, якому указав про наявність
потерпілих /а.с.59/.

З урахуванням наявності у відповідача
страхового полісу, позивачка
звернулась до ПАТ СК»Лефорт», що
підтверджується відповідними заявами,
однак указаний страховик ухилився від
виконання своїх зобов»язань, не
надавши позивачці будь-якої відповіді,
у зв»язку з чим позивачка звернулась до
суду з цим позовом /а.с.32-34/.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки, як встановлено судом,
цивільно-правова відповідальність
відповідача на момент заподіяння
тілесних ушкоджень позивачці була
застрахована ПАТ СК»Лафорт», зазначене
свідчить, що належним відповідачем в
силу ст.979 ЦК України є саме страховик,
який відповідно до договору
страхування взяв на себе зобов»язання
нести матеріальну відповідальність
страхувальника, заподіяну третім
особам.

Так, відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов»язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов»язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Крім того, в силу п.22.1 ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров»ю, майну третьої особи.

Таким чином, належним відповідачем
щодо відшкодування матеріальної шкоди
позивачці ОСОБА_2 є ПАТ СК»Лафорт», який
і зобов»язаний відшкодувати витрати
понесені нею на лікування у сумі 9.442
грн.86 коп., що охоплюється лімітом його
відповідальності, який складає в
даному випадку 100.000 грн.

Надана суду представником ПАТ
СК»Лафорт» інформація про порушення
господарським судом провадження про
ліквідацію ПАТ СК»Лафорт», суд не бере
до уваги, оскільки на час розгляду
справи указана страхова компанія не
виключена із державного реєстру
підприємств.

В частині вирішення позовних вимог
щодо стягнення моральної шкоди у сумі
5.000 грн. колегія суддів вважає, що
указані вимоги є обгрунтованими і
такими, що відповідають ступеню
моральних страждань та переживань
позивачки, яка перенесла фізичні
страждання у зв»язку з ушкодженням
здоров»я з вини відповідача ОСОБА_3.

Задовольняючи позов щодо стягнення
моральної шкоди у сумі 5.000 грн. на
користь позивача ОСОБА_2, колегія
суддів дійшла висновку про стягнення
на користь позивачки 2.450грн. з
відповідача ОСОБА_3, та 2.550 грн. з
відповідача ПАТ СК»Лафорт». При цьому,
суд керується п. 22.3 ст.22 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», згідно яких страховик
відшкодовує не більше ніж 5%
обов'язкового ліміту відповідальності
страховика у сумі 51.000 грн. за шкоду,
заподіяну життю та здоров»ю
потерпілих, визначеного у п.9.3. ст.9
цього Закону, що становить 2.550 грн.

Тобто, враховуючи, що позивачка
вимагала стягнути моральну шкоду у
сумі 5.000 грн., відповідач ОСОБА_3
зобов»язаний сплати на її користь
моральну шкоду, що становить різницю
від ліміту відповідальності
страховика за причинену моральну
шкоду, у сумі 2.450 грн.

Відмовляючи у позові щодо
відшкодування витрат на правову
допомогу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що із
аналізу статтей 56, 84 ЦПК України ці
витрати повинні бути пов»язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця у галузі права, які
допускаються до участі у справі
ухвалою суду за заявою особи, яка бере
участь у розгляді справи.

Статтею 1 Закону України "Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах" передбачено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб"єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Між тим, позивачем не надано суду
погодинного розрахунку фактично
наданих та отриманих послуг, а також не
підтверджено те, що конкретна особа
була допущена до участі у розгляді
справи, як особа, яка надавала правову
допомогу позивачці на підставі ухвали
суду.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню в
частині відмови у стягненні
матеріальної та моральної шкоди та
ухвалення в цій частині нового рішення
про задоволення позову, стягнувши
матеріальну та моральну шкоду з ПАТ»СК
«Лафорт» та частково моральну шкоду з
відповідача ОСОБА_3, а рішення в
частині вирішення питання про
відшкодування судових витрат рішення
суду першої інстанції належить
залишити без змін, як ухвалене з
дотриманням вимог чинного
законодавства.

В порядку розподілу судових витрат на
підставі ст.88 ЦПК України, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути з
обох відповідачів на користь позивачки
судові витрати у вигляді сплаченого
судового збору у сумі 344 грн.11 коп.

Керуючись ст.ст.307,308,309 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за
дорученням ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Скасувати рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 6 листопада
2013 року в частині відмови у позові про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди та ухвалити в цій частині нове
рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_2, задовольнити
частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Лафорт» на користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду у сумі 9.442 грн.86 коп. та моральну
шкоду у сумі 2.550 грн., а всього, у сумі
11.992(одинадцять тис.дев»ятсот
дев»яносто дві) грн.86 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у сумі 2.550 (дві тис.
п»ятсот п»ятдесят) грн.

Стягнути солідарно з Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Лафорт» та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати у сумі 344 (триста
сорок чотири) грн.11 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді