Долинський районний суд
Кіровоградської області
110 м. м. Долинська Долинський район
Справа № 388/2474/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2014 м. Долинська Долинський районний
суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді
Степанова С.В.,

при секретарі Буйновській
О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.
Долинській цивільну справу за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Когадько Ю.М., погодженого з
начальником Павловським О.С. про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Когадько Ю.М. звернулась до суду з цим
поданням погодженим з начальником
Павловським О.С. про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України, посилаючись на те, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградської області (далі - ДВС)
знаходиться виконавчий лист № 2-343/09 від
16 березня 2009 року, виданий
Олександрійським міськрайонним судом
Кіровоградської області про стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на
утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4
частини всіх доходів, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 10 грудня 2008 року та до
повноліття дитини.

Боржником рішення суду не виконується,
майно на яке можливо звернути
стягнення у боржника відсутнє. Також,
державному виконавцеві відомий факт
періодичного виїзду боржника за межі
України.

За зазначених обставин боржник повинен
бути обмежений у праві виїзду за межі
України.

В судове засідання представник відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області не
з'явився, однак надіслав до суду заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні подання з таких підстав.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішуються судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом установлено, що рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 16 березня
2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на утримання
сина ОСОБА_5, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_4
в розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісячно, починаючи з 10 грудня 2008 року
та до повноліття ОСОБА_5, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі вищезазначеного рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 16 березня
2009 року, цього дня судом було видано
виконавчий документ.

28 лютого 2013 року з примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
документу державним виконавцем
відкрито виконавче провадження.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. N 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон N 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

1. якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

2. якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п. 5);

3. якщо щодо нього подано цивільний
позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п. 8).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII
передбачено можливість тимчасового
обмеження у виїзді з України, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші неврегульовані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

За змістом цього пункту можливість
обмеження у виїзді не пов'язується з
розглядом цивільних справ, а
передбачається така можливість для
громадян суб'єктів цивільних відносин,
які мають неврегульовані відносини до
судового розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 8 Закону N
3857-XII дії з відмови у виїзді з України
через підстави, передбачені пунктами 1,
2, 6 - 8 ч. 1 ст. 6 цього Закону, можуть бути
оскаржені громадянами у судовому
порядку.

Це свідчить про те, що дії відповідних
органів щодо обмеження виїзду
ґрунтуються не на судовому рішенні, а
на нормах ст. 6 зазначеного Закону й дії
органу (посадової особи) такого
обмеження можуть перевірятися в
судовому порядку за скаргою особи, яка
зазнала обмеження, в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного слід
дійти висновку, що вирішення судом
питання про обмеження у виїзді за межі
України можливе тільки у порядку,
визначеному ст. 3771 ЦПК України, та за
поданням державного виконавця на
підставі п. 18 ст. 11 Закону N 606-XIV «Про
виконавче провадження» (з наступними
змінами) у зв'язку з ухиленням боржника
від виконання судового рішення чи
рішення іншого органу, що перебуває на
виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII).

Відповідно до викладеного, однією
з підстав для обмеження у виїзді за
межі України є встановлення ухилення
боржника від виконання судового
рішення, в цьому конкретному випадку
рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 16 березня 2009 року.

Вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18
ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV словосполучення
"ухилення від виконання зобов'язань,
покладених судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи)",
позначає з об'єктивної сторони такі
діяння (дії чи бездіяльність) особи
боржника, які полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні нею
зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Тобто під ухиленням в цій конкретній
ситуації варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов'язання,
не може вважатися винною в ухиленні,
поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Оскільки, відповідно до ч. 2
ст. 3771 ЦПК України подання
розглядається судом негайно, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування.

З надісланого подання державного
виконавця та доданих до нього
матеріалів не вбачається посилання на
будь-які діяння боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є реальні
можливості, а також відсутні об'єктивні
причини невиконання конкретного
обов'язку, окрім як формальне посилання
на ухилення боржника від виконання
рішення суду. Натомість убачається, що
в боржника відсутнє будь-яке майно на
яке можливо звернути стягнення, що
відповідно дає підстави вважати про
відсутність у нього можливостей
виконувати обов'язок щодо сплати
аліментів.

Доводи державного виконавця про те, що
боржник періодично виїжджає за межі
України не можуть бути обґрунтованими
підставами для обмеження його у праві
виїзду за межі України, оскільки не
підтвердженні будь-якими доказами,
крім цього як зазначалось, для
встановлення такого обмеження
потрібно встановити саме факт ухилення
боржника від виконання обов'язку
покладеного на нього рішенням суду, в
свою чергу сам лише факт виїзду за межі
України не може вважатись ухиленням
від виконання конкретного обов'язку.

За вищезазначених обставин суд
приходить до висновку про
необґрунтованість подання державного
виконавця та, про відмову в його
задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 377-1, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Кіровоградської області
Когадько Ю.М., погодженого з
начальником Павловським О.С. про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Долинський районний суд
Кіровоградської області. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя С. В. Степанов