№
провадження: 2/230/319/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Єнакіївський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

при секретарі - Здебської Т.М.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Єнакієве
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Ольховатської селищної ради про
визнання права власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
відповідача Ольховатської селищної
ради про визнання права власності на
будинок. В обґрунтування позову
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер
його батько ОСОБА_3. Після його смерті
залишилась спадщина, яка складається з
будинку за адресою: АДРЕСА_1. Даний
будинок його батько збудував власними
силами на підставі рішення виконкому
Єнакієвської міської ради від 23 квітня
1959 року, яким затверджено рішення
колгоспу про надання земельної ділянки
для будівництва житлового будинку.
Будівництво будинку закінчилось у 1957
році, однак право власності на цей
будинок не оформили. Після смерті
батька позивач прийняв спадщину, а у 2013
році звернувся до нотаріальної контори
для оформлення своїх спадкових прав,
але йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності на
будинок, оскільки право власності не
було зареєстроване у встановленому
законом порядку. Таким чином, позивач
змушений звертатися до суду з даним
позовом.

Позивач до суду з'явився, позов
підтримав у повному обсязі, просив
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, проте надав
заяву, в якій просив суд розглядати
справу у його відсутність, не
заперечував проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вислухавши пояснення сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення на них,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, застосувавши
до спірних правовідносин відповідні
норми матеріального та процесуального
права, встановив наступні фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3 (а.с. 59),
який був зареєстрований 05.11.1979 року за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-22).

Згідно рішення № 124 Виконкому
Єнакіївської райради депутатів
трудящих від 23.04.1959 року ОСОБА_3 надано
земельну ділянку під індивідуальне
будівництво житлового будинку (а.с. 11)

Актом обстеження житлово-побутових
умов громадянина ОСОБА_1, складеним
11.12.2013 року депутатом округу № 9
Ольховатської селищної ради,
встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1
проживає ОСОБА_1 разом із матір'ю,
дружиною та дочкою. Згідно пояснень
свідків, вони проживають за вказаною
адресою з 1998 року та проживали в цьому
будинку разом з ОСОБА_3 на момент його
смерті (а.с. 56).

Довідкою комунального підприємства
Єнакієвської міської ради Єнакієвське
міжміське бюро технічної
інвентаризації підтверджено факт того,
що право власності на нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.
57).

Згідно ст. 41 Конституції України, право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом.

Ст. 47 Конституції України передбачає,
що кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Ст. 344 Цивільного кодексу України
зазначає, що особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Набуття
права власності на земельну ділянку за
набувальною давністю регулюється
законом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб'єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Набувальна давність (або давність
володіння) відноситься до первісних
способів набуття права власності, тому
що права набувача основані не на
минулій власності чи відносинах
правонаступництва, а на обов'язковій
сукупності обставин, передбачених
ст. 344 Цивільного кодексу України, до
яких насамперед відносяться законний
об'єкт володіння, добросовісність
володіння, відкритість володіння,
давність володіння та його
безперервність (тобто строк володіння).

Виходячи із першої необхідної умови,
об'єктом володіння є житловий будинок
АДРЕСА_1.

Позивач у суді довів факт набуття ним
права власності за набувальною
давністю, оскільки він добросовісно,
відкрито та безперервно володіє
нерухомим майном на протязі більше 10
років.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України,
правила ст. 344 Цивільного кодексу
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного
Кодексу України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Ст. 1261 Цивільного кодексу України
встановлює, що у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

З наведених підстав, оскільки
позовні вимоги обґрунтовані, суд
вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1
право власності на будинок АДРЕСА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 328,
344, 392, 1261 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 212-215, 218, 222-223, 292, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Ольховатської селищної ради про
визнання права власності на будинок -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
загальною площею 58,5 кв. метрів,
житловою площею 46,3 кв. метри,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Єнакіївський міський суд
Донецької області у десятиденний строк
з дня проголошення рішення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко