Справа № 216/3306/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.01.2014 Центрально-Міський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.,

при секретарі Іщенко Ю.П.,

за участі:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з указаним позовом, зазначаючи, що
15 квітня 2000 року між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Під час шлюбу за спільні кошти вони
придбали квартиру АДРЕСА_1, право
приватної власності на яку
зареєстровано за ОСОБА_4 У 2012 році
шлюбні відносини між ними припинено.

Посилаючись на те, що квартира є
спільною сумісною власністю подружжя,
ОСОБА_3 просила визнати за нею та ОСОБА_4
право власності по 1/2 частці спірної
квартири за кожним і стягнути з
відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представники
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримали та просили їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надавши суду пояснення, що
позов визнає та не заперечує проти
розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представників
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, давши оцінку
зібраним у матеріалах справи доказам,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 15 квітня 2000 року
між сторонами було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу сторони придбали квартиру
АДРЕСА_1, право приватної власності на
яку зареєстровано за ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу
квартири від 20 жовтня 2001 року.

Перебування спірної квартири у
спільній сумісній власності подружжя
сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України визначено, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня
2007 року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що, вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерела і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб.

З огляду на наведене суд приходить до
висновку про те, що необхідно визнати
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по
1/2 частці спірної квартири за кожним.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати в
розмірі 2 244 грн 10 коп., а саме: судовий
збір у розмірі 344 грн 10 коп. та витрати
на правову допомогу в розмірі 1 900 грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст.
ст. 372, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2 244 грн
10 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
районний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Суддя
М.В.Бутенко