Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2014 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі - Булгаковій Т.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні власністю, виселення та
вселення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
зобов'язання відповідачів не
перешкоджати позивачці в користуванні
літньою кухнею під літ. «Б», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та про
виселення ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 із
приміщення літньої кухні та вселення в
неї ОСОБА_1 Також позивачка просила
стягнути з відповідачів судові
витрати.

Позов обгрунтований тим, що
позивач є власником 63/100 частини
домоволодіння на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 18.04.2013 р., має право користуватися
власністю, а відповідачі перешкоджають
їй в користуванні літньою кухнею під
літ. «Б», вона неодноразово зверталась
до них з проханням звільнити це
приміщення, однак ОСОБА_4 та члени його
родини відмовляються це зробити в
добровільному порядку.

В судовому засіданні позивачка
підтримала заявлені вимоги та просила
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, яка також є
представником відповідача ОСОБА_5, а
також представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 повністю заперечували проти
позову вказуючи на те, що ніяких
перешкод в користуванні кухнею вони не
чинили, з боку позивача не було
претензій та пропозицій, літня кухня є
нежитловим приміщенням тому нормами
законодавства не передбачено
виселення з неї. Крім того, зазначили,
що з їх боку здійснюються дії по
виконанню рішення, вони вже закінчили
будівництво приміщення, однак саме
через невиконання позивачкою рішення,
вони не можуть повністю звільнити
літню кухню.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Одеси від 18 квітня 2013 року за
позивачем ОСОБА_1 визнано право
приватної власності на квартиру за
АДРЕСА_1, що складається з житлового
будинку позначеного по плану під літ.
«А», загальною площею 27,2 кв.м. в складі
приміщень: приміщення І-1-1 - житлова,
площею 9,2 кв.м.; приміщення І-1-2 - житлова,
площею 8,1 кв.м.; приміщення І-1-3 - веранда,
площею 7,3 кв.м., приміщення І - тамбур,
площею 2,6 кв.м.; житловий будинок
позначений по плану під літ. «З»,
приміщення: І-1 коридор, площею 5,7
кв.м.; приміщення І-2 - кухня, площею 5,0
кв.м.; приміщення І-3 - санвузол, площею 2,3
кв.м.; приміщення І-4 - житлова, площею 19,4
кв.м.; загальною площею 32,4 кв.м.,
надвірні господарські споруди: гараж
позначений по плану під літ. «В», площею
забудови 19,0 кв.м. та літню кухню літ. «Б»
площею забудови 15,4 кв.м., на земельній
ділянці площею 284 кв.м..

Крім того, було стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 суму компенсації
вартості частини у домоволодінні
АДРЕСА_1, у зв'язку із розділом
домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 32 287
гривень 59 копійок (тридцять дві тисячі
двісті вісімдесят сім гривень 59
копійок), та зобов'язано ОСОБА_1
здійснити дії по переобладнанню
домоволодіння АДРЕСА_1, які складаються
з перенесення інженерно-технічних
комунікацій, а саме: газу (газового
обладнання та пристроїв) з літньої
кухні літ. «Б» в квартиру НОМЕР_1
житлового будинку літ. «А», яка
знаходиться у фактичному користуванні
ОСОБА_4.

Згідно з нормами ч.1 ст.316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Вимогами ст.60 ЦПК України встановлено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.58,59 ЦПК
України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідачі не
перешкоджають позивачу в користуванні
кухнею, лише після отримання суму
компенсації вартості частини у
домоволодінні від ОСОБА_1 здійснили
будівництво приміщення з метою
облаштування нової кухні, однак у
зв'язку з тим, що свої зобов'язання по
перенесенню інженерно-технічних
комунікацій, а саме: газу (газового
обладнання та пристроїв) з літньої
кухні літ. «Б» в квартиру НОМЕР_1
житлового будинку літ. «А» позивач не
виконала вони не можуть звільнити
спірне приміщення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
заявлена позивачем вимога про
виселення відповідачів з літньої
кухні, яка є нежитловим приміщенням,
взагалі не передбачена вимогами
Житлового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачі не чинять перешкод в
користуванні позивачу власністю,
доводи позивача не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи,
тому підстав для задоволення вимог не
має.

Керуючись ст.ст.10,11,58,59,60,209,212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 про усунення перешкод в
користуванні власністю, виселення та
вселення в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя: