У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року суддя Подільського
районного суду м.Києва Гребенюк В. В. ,
за участю секретарів Бельмас Л.О.,
Миколаєць Я.П., розглянувши скаргу
ОСОБА_1 на постанову відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року заявник по справі -
ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1)
звернулася до суду зі скаргою на
постанову відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м.
Києві. Вимоги скарги обґрунтовує тим,
що 03.02.2011 року Подільським районним
судом м. Києва було прийнято рішення
про стягнення з ОСОБА_2 аліментів. 09.02.2011
року Подільським районним судом м.
Києва видано виконавчий лист № 2-1048/11
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 000 грн.,
починаючи з 22.11.2010 року та до їх
повноліття. 16.02.2011 року за вищевказаним
виконавчим листом було відкрито
виконавче провадження. 10.01.2013 року
Подільським районним судом м. Києва
було затверджено мирову угоду,
відповідно до якої ОСОБА_1 добровільно
погодилась самостійно утримувати в
майбутньому спільних дітей, без участі
батька, починаючи з моменту
затвердження мирової угоди до їх
повноліття. Заборгованість по
аліментах у ОСОБА_2 на момент
затвердження мирової угоди складає 30 021
грн. 25.09.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві з вимогою стягнути
заборгованість по аліментах. 07.10.2013
року відділ державної виконавчої
служби Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві
повідомив, що у зв'язку з прийняттям
мирової угоди була прийнята постанова
про закінчення виконавчого
провадження про примусове виконання
виконавчого листа № 2-1048/12 та
припинення чинності арешту майна
боржника та скасовані інші заходи
примусового виконання рішення.
Оскільки в мирові угоді відсутнє
посилання на те, що ОСОБА_1 прощає
заборгованість, а відтак відділ
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві закінчив провадження
передчасно, у зв'язку з чим скаржник
звернулася з даною скаргою до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася,
участь представника не забезпечила,
про час, дату та місце проведення
судового засідання повідомлялося
належним чином.

Відділ державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві у судове засідання не
з'явився, участь свого представника не
забезпечив, про час, дату та місце
проведення судового засідання
повідомлялося належним чином. До
початку судового засідання направило
на адресу суду заяву про розгляд скарги
без участі представника(а.с. 48), а також
надало письмові заперечення (а.с. 49 - 50).

Керуючись ст. ст. 169, 386 ЦПК України, суд
вважає можливим слухати справу в
судовому засіданні 14.03.2014 року у
відсутність заявника та державного
виконавця, на підставі наявних доказів,
а відтак дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутись до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

З матеріалів скарги вбачається, що
09.02.2011 року Подільським районним судом
м. Києва видано виконавчий лист № 2-1048/11
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2 000 грн.,
починаючи з 22.11.2010 року та до їх
повноліття. 16.02.201 року за вищевказаним
виконавчим листом було відкрито
виконавче провадження.

Судом було досліджено Ухвалу
Подільського районного суду м. Києва
від 10.01.2013 року, згідно п. 1.5. якої ОСОБА_1
добровільно погодилась самостійно
утримувати спільних дітей, ОСОБА_3, та
ОСОБА_4, без участі батька дітей, ОСОБА_2,
до досягнення ними повноліття, а також
у разі вступу до вищих навчальних
закладів різних акредитацій на
території України. Згідно п 1.6. даної
Ухвали ОСОБА_1 добровільно погодилась,
у разі припинення права власності за
ОСОБА_2 на квартиру та визнання права
власності за дітьми, ОСОБА_3, та ОСОБА_4,
в рівних частках на цю квартиру,
відмовитись від стягнення з нього
аліментів на утримання дітей до
досягнення ними повноліття, а також у
разі вступу до вищих навчальних
закладів різних акредитацій на
території України.

При визнанні судом мирової угоди
сторони ствердили, що мирова угода не
порушує їхніх прав та інтересів,
відповідає інтересам дітей, а також що
їм відомі та зрозумілі правові
наслідки підписання мирової угоди,
невиконання її умов, і закриття
провадження в справі, передбачені ст. 206
ч. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 30 даного закону державний
виконавець проводить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме закінчення виконавчого
провадження - згідно із ст. 49 цього
Закону.

Стаття 4 ЗУ «Про державну виконавчу
службу» визначає, що державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державну
виконавчу службу» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання.

Таким чином, вимоги скарги задоволенню
не підлягають, оскільки, не ґрунтуються
на нормах чинного законодавства. Крім
того, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України),
в той час, як заявником по справі
ставиться питання про зобов'язання
державного не усунути порушення при їх
наявності, а зобов'язання вчинити
конкретні дії у виконавчому
провадженні, щодо яких у матеріалах
скарги та доданих до неї документів, не
містяться належних та допустимих
доказів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про відмову у задоволені
скарги ОСОБА_1 на постанову відділу
державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві, керуючись ст. ст. 11, 49,
50 Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК
України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на
постанову відділу державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
Подільський районний суд міста Києва.
Апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали, а
в разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. В. Гребенюк