Справа №484/3724/13-ц 13.01.2014 13.01.2014 13.01.2014
Провадження №22-ц/784/173/14 Суддя по
1 інстанції - Шикеря І.А.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

13 січня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Серебрякової Т.В., Шолох
З.Л.,

при секретарі судового засідання -
Богатирьовій В.А.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2 та її
представника - ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4 та її
представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 25 листопада 2013 року у
справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та визнання права
власності на ? частку нерухомого майна,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім'єю без реєстрації шлюбу та
визнання права власності на ? частку
нерухомого майна.

Позивачка вказувала, що в період з 1
січня 2008 року по 2 березня 2013 року
проживала однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 січня 2010 року, в період сумісного
проживання однією сім'єю, за спільні
кошти купили житловий будинок АДРЕСА_3
із земельною ділянкою для його
обслуговування, розміром 0,0696 га,
зареєстровані за ОСОБА_7

У 2012 році ОСОБА_7 усе належне йому
майно заповів своїй родичці -
ОСОБА_4, яка не визнає прав позивачки
на це на майно.

Посилаючись на викладені
обставини, позивачка просила
встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 в
період з 1 січня 2008 року по
день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та
визнати за нею право власності на
? частину вказаного нерухомого майна.

Заперечуючи проти позову,
відповідачка посилалась на його
безпідставність та вказувала, що
спірний будинок із земельною ділянкою
придбаний ОСОБА_7 за його особисті
кошти до знайомства з позивачкою, яку
з травня 2010 року він найняв для
приготування обідів.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 25 листопада 2013
року відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі представник
позивачки, посилаючись на незаконність
та необґрунтованість рішення суду,
просив його скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.2 ст. 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді,
коли дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь - якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором
між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу, якою врегульовано право
спільної сумісної власності подружжя.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року
№ 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя»
роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК
України, що регулює поділ майна осіб,
які проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі й між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Згідно з положеннями ст. ст. 60, 74 СК
України правовий статус майна як
спільної сумісної власності подружжя
визначається не придбанням майна за
спільні кошти, а наявністю укладеного
відповідно до закону між жінкою та
чоловіком шлюбу або ж проживання
однією сім'ю на час придбання майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України та
роз'яснень, викладених у п. 24 цієї ж
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 року № 11, не
належить до спільного майна, зокрема
майно, набуте особою до шлюбу; набуте в
шлюбі, але за кошти, що належать одному
із подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці
73 років помер ОСОБА_7, якому на праві
власності належало спірне нерухоме
майно - АДРЕСА_3 та прилегла земельна
ділянка для його обслуговування,
розміром 0,0696 га. (а.с. 10, 14-15).

Вказаний житловий будинок та
земельна ділянка зареєстровані за ним
на підставі договору купівлі - продажу,
укладеного 28 січня 2010 року між ним і
продавцями ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
посвідченого приватним нотаріусом
Первомайського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 Як зазначено в договорі,
продаж всього нерухомого майна
вчинено за 63 000 грн.

У вказаному будинку ОСОБА_7
проживав з дня його придбання і до дня
смерті, в ньому він був зареєстрований
один.

На випадок своєї смерті ОСОБА_7 25
вересня 2012 року залишив заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Первомайського нотаріального округу
ОСОБА_12, яким все майно, включаючи
спірний житловий будинок та земельну
ділянку для його обслуговування,
заповів своїй двоюрідній сестрі
ОСОБА_4, яка постійно проживала в м.
Первомайську (а.с. 24).

Цим же заповітом він поклав на ОСОБА_4
обов'язок надати позивачці право
довічного користування вказаним
житловим будинком та земельною
ділянкою.

До переїзду на постійне місце
проживання в м. Первомайськ ОСОБА_7
проживав та був зареєстрований з 2006
року в м. Одесі в належній йому
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Як вбачається із матеріалів справи,
безпосередньо перед придбанням
спірного майна у м. Первомайську,
ОСОБА_7 25 січня 2010 року продав належну
йому однокімнатну квартиру АДРЕСА_4.

Крім того, у січні 2010 року він продав і
належний йому житловий будинок по
АДРЕСА_5 (а.с. 157-160).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8
вказував, що ОСОБА_7 придбавав у них
житловий будинок в м. Первомайську
особисто для себе, перемовини щодо його
купівлі, передачу грошей та оформлення
договору здійснював одноособово, без
участі позивачки.

Отже, спірне нерухоме майно придбане
за особисті кошти ОСОБА_7 і згідно
вимог ст. 57 СК України є його особистою
приватною власністю.

Водночас, позивачка ОСОБА_2 не надала
суду належних та допустимих доказів,
як це передбачено вимогами ст. ст. 58, 59
ЦПК України, на спростування цього
факту.

З пояснень позивачки в судовому
засіданні та незавіреної копії витягу
із її депозитного рахунку в ПАТ
«Приватбанк» лише вбачається, що
протягом 2010 року вона щомісячно
знімала із належного їй вкладу
проценти в межах 420 грн. (а.с. 140).

Також є вірним висновок суду про
те, що на час придбання ОСОБА_7
спірного нерухомого майна, він не
проживав з позивачкою однією сім'єю.

Як вбачається із матеріалів
справи, проживаючи один та не
перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_7 13 травня 2010
року надав оголошення в газету «Твій
Всесвіт» м. Первомайська
про те, що шукає пенсіонерку для
приготування обідів через день, на що
відгукнулась ОСОБА_2 Після цього між
ними склалися сімейні стосунки й вони
стали проживати однією сім'ю в
належному йому житловому будинку (а.с.
34, 122).

При цьому, позивачка залишалась
зареєстрованою у належній їй квартирі
АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Інші докази, яким суд дав належну
оцінку (акти квартального комітету,
довідки щодо реєстрації проживання,
розписки та квитанції на придбання
будматеріалів для здійснення
ремонтних робіт за 2011-2012 роки тощо), в
сукупності з показами усіх допитаних
свідків свідчать про те, що позивачка
проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю в
належному йому будинку саме з травня 2010
року.

Однак зазначене не має правового
значення для вирішення цього спору,
оскільки не дає законних підстав для
застосування правил, передбачених ст. 74
СК України, для визнання за позивачкою
права власності на ? частку спірного
майна, придбаного ОСОБА_7 до цього за
його особисті кошти.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, частин 1, 4 ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішення районного суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити, а рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 25 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: