АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №88-ц/796/24/13
Головуючий в 1 інстанції - Чала А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Апеляційного суду
м. Києва від 14 грудня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, Головне управління
юстиції в м. Києві, Головне управління
юстиції у Полтавській області,
Святошинська районна у м. Києві
державна адміністрація, Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Служба у справах
дітей Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
недійсним договору та визнання права
власності, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення заявника, його представника,
позивача та третю особу, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 07.06.2011 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне
управління юстиції у м. Києві, Головне
управління юстиції у Полтавській обл.,
Святошинська районна у м. Києві
державна адміністрація, Київське
міське бюро технічної інвентаризації,
Служба у справах дітей Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання недійсним
договору купівлі-продажу частини
квартири відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення яким
задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
14.12.2011 року, рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 07.06.2011 р.,
скасовано в частині визнання договору
купівлі-продажу недійсним та ухвалено
в цій частині нове рішення.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 від 30 вересня 2009 року
укладений між ОСОБА_1, який діяв на
підставі довіреності від імені ОСОБА_2,
і ОСОБА_3, яка діяла від імені своєї
неповнолітньої дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно розпорядження
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації № 1072 від 23
вересня 2009 р, які мешкають в АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати у вигляді судового
збору в розмірі 8,50 грн., та витрат на
інформаційно-технічне

забезпечення у розмірі 37 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
18.10.2012 року виправлено описку в
резолютивній частині рішення колегії
суддів Апеляційного суду м, Києва від 14
грудня 2011 року , - в абзаці третьому
резолютивної частини рішення після
слова «визнати» доповнено слово
«недійсним».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18.12.2012 року,
касаційну скаргу ОСОБА_1 та особи, яка
приєдналася до касаційної скарги
ОСОБА_3 відхилено. Рішення Апеляційного
суду м. Києва від 14.02.2011 року залишено
без змін.

18.02.2014 року ОСОБА_1 подав до
апеляційного суду заяву про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня
2011 року.

В заяві просив рішення Апеляційного
суду м. Києва від 14 грудня 2011 року
скасувати у зв'язку з нововиявленими
обставинами, постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2,
а рішення Святошинського районного
суду м. Києва залишити без змін.

Підставою для перегляду рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2011
року заявник зазначив п 1 частини 2
статті 361 ЦПК України , а саме наявність
істотної для справи обставини, що не
була відома на час розгляду справи
суду.

Заявник посилався на те, що ухвалюючи
рішення про задоволення позову про
визнання правочину недійсним,
апеляційний суд виходив з того, що
позивачка не бажала відчужувати
належну їй частину спірної квартири
своїй онучці ОСОБА_6

Разом з тим ні суду, ні сторонам не було
відомо на час постановлення рішення,
про існування усного договору між
сторонами про те, що ОСОБА_7 зробить
ремонтні роботи в квартирі позивача, а
остання пообіцяла за проведення
ремонту подарувати частину квартири
онучці.

Укладення такого усного договору
підтверджується обставинами
встановленими в рішенні Дарницького
районного суду м. Києва від 17.12.2013 року
по справі № 753/15247/13-ц, з якого заявнику
стало відомо про існування такого
договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_7, про те,
що ОСОБА_2 зобов'язалась переоформити
належну їй на праві власності 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1 на онучку ОСОБА_6, а
ОСОБА_7, взамін, зобов'язався здійснити
ремонт в цій квартирі АДРЕСА_1.

В подальшому, на виконання взятого за
цим договором зобов'язання ОСОБА_2
переоформила свою 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1 на онучку ОСОБА_6, шляхом
укладання договору купівлі-продажу від
30.09.2009 року, доручивши діяти від свого
імені зятю ОСОБА_1, після чого ОСОБА_7
було здійснено ремонт квартири
АДРЕСА_1.

Вказана вище нововиявлена обставина на
думку заявника має істотне значення
для розгляду справи №22-ц/2690/11820/2011 про
визнання договору купівлі-продажу 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 від 30 вересня
2009 року недійсним, входить до предмету
доказування по даній справі, впливає на
висновки суду про права та обов'язки
осіб, які беруть участь у справі,
впливає на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у судовому рішенні
Апеляційного суду м. Києва від 14.12.2011
року.

Заявник в заяві вказував, що рішення
Дарницького районного суду він отримав
20.01.14, що підтверджується відповідною
розпискою (а.с. 134 т. 2), а тому саме з цієї
дати заявнику стало відомо про
існування такої обставини.

В судовому засіданні апеляційного суду
заявник та його представник доводи
заяви підтримали.

Позивачка по справі та третя особа
заперечували проти задоволення заяви.

Розглянувши справу в межах доводів
заяви про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Апеляційного суду
м. Києва від 14 грудня 2011 року, колегія
суддів приходить до висновку, що заява
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 363
ЦПК України рішення або ухвала суду,
якими закінчено розгляд справи, що
набрали законної сили, а також судовий
наказ можуть бути переглянуті у
зв'язку з нововиявленими обставинами
судом, який ухвалив рішення.

Такими обставинами згідно п. 1 ч.2 ст. 361
ЦПК України, є істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», що
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, справи, але не були і
не могли бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
рішенням законної сили та віднесені
законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» перегляд
судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами має
здійснюватись із дотриманням вимог ст.
364-1, 365 ЦПК України та загальних засад
цивільного судочинства. Виходячи зі
змісту статей 364-1, 365 ЦПК України,
перевірка наявності підстав для
перегляду судового рішення у зв'язку з
новивиявленими обставинами або
підстав для скасування судового
рішення проводять в одному судовому
засіданні. Заява розглядається судом
за правилами, встановленими ЦПК
України для провадження у суді тієї
інстанції, яка здійснює такий перегляд.

Ухвалюючи рішення 14 грудня 2011 року,
колегія суддів Апеляційного суду м.
Києва виходила з того, що в судовому
засіданні достовірно встановлено факт
укладення ОСОБА_1, в якості
представника ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу 1/3 частини спірної
квартири з порушенням вимог ст. 232, 237 ЦК
України, що відповідно до вимог ст.ст.
203, 215 ЦК України є підставою для
визнання вказаного договору
купівлі-продажу недійсним.

Колегією було встановлено, що ОСОБА_2 не
бажала відчужувати належну їй частину
спірної квартири своїй онучці і
видавала довіреність у зв'язку з
користуванням квартирою та оплатою
комунальних послуг і стосовно продажу
та переоформлення гаражу.

Колегія прийшла до висновку, що ОСОБА_1
не узгодивши свої дії зі своїм
довірителем про продаж належного
позивачці майна, діяв зловмисно в
результаті своєї домовленості зі своєю
дружиною з метою виникнення
несприятливих наслідків для
довірителя та позбавлення її належної
частини спірної квартири для
досягнення своїх особистих інтересів.

Посилання заявника на те, що між ОСОБА_2
та ОСОБА_7 існувала домовленість про
переоформлення квартири на внучку за
проведення ремонту, не приймається
апеляційним судом до уваги, тому, що на
підтвердження існування цієї
обставини заявник надав судове рішення
в справі в якій ОСОБА_2 участі не брала,
а тому відповідно таке рішення не є
належним доказом існування такої
обставини.

Колегія суддів також виходить з того,
що про наявність усного договору на
який заявник посилається як на
нововиявлену обставину заявнику могло
бути відомо на час розгляду даної
справи, проте останній заперечуючи
проти позову пояснював суду, що
позивачка мала бажання передати
квартиру онучці, взамін на ті грошові
кошти які він та його дружина надавали
позивачу для сільськогосподарських
потреб.

Крім того волевиявлення позивача на
моменту укладення правочину
перевірялось апеляційним судом, а тому
та обставина на яку посилається
заявник не є істотною та нововиявленою
в розумінні п.1 ч2 ст. 361 ЦПК України , а
тому не може бути підставою для
скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 361, 363, 365 ЦПК України ЦПК , колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня
2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4,
Головне управління юстиції в м. Києві,
Головне управління юстиції у
Полтавській області, Святошинська
районна у м. Києві державна
адміністрація, Комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Служба у справах
дітей Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
недійсним договору та визнання права
власності, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: