У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_6, третя особа - Львівське
комунальне підприємство «Княже місто»,
про приведення віконних заповнень та
дверей балкону до автентичного стану;
за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради, третя особа -
Львівське комунальне підприємство
«Княже місто», про визнання за
мешканцями квартири права на
експлуатацію самовільно замінених
вікон та дверних заповнень з
влаштуванням консольного балкону, за
касаційними скаргами Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради та представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 на рішення Галицького районного
суду м. Львова від 25 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 24
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6,
третя особа - Львівське комунальне
підприємство «Княже місто» (далі - ЛКП
«Княже місто»), у якому просила
зобов'язати ОСОБА_6 за власні кошти
привести самовільно обладнаний балкон
та самовільно встановлені
металопластикові віконні заповнення у
АДРЕСА_1 до автентичного вигляду,
стягнути з ОСОБА_6 50 тис. грн
матеріальної шкоди за пошкодження та
зміну вигляду об'єкта
історико-архітектурної (культурної)
спадщини міста Львова - головного
фасаду будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
буд. АДРЕСА_1 перебуває у власності
Львівської міської ради на
обслуговуванні ЛКП «Княже місто»
та знаходиться у межах історичного
ареалу м. Львова. 16 березня 2010
року комісією ЛКП «Княже місто»
складено акт, згідно з яким
відповідачем самовільно обладнано та
обшито пластиком балкон на торцевій
стіні дворового фасаду, а також пробито
віконний проріз та встановлено
метало-пластикове вікно, всі інші вікна
цієї квартири замінено на
металопластикові. У зв'язку з
невиконанням відповідачем вимог по
приведенню самовільно влаштованого
балкону, віконних заповнень та дверей
балкону до автентичного стану, до неї
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Крім
того, позивач вважає дії відповідача
небезпечними, шкідливими та
руйнівними, а тому просив задовольнити
позов.

ОСОБА_6 звернулася до суду із
зустрічним позовом до Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради, третя особа - ЛКП «Княже
місто», у якому просила визнати за
мешканцями АДРЕСА_1 право на
експлуатацію самовільно замінених
вікон та дверних заповнень з
влаштуванням консольного балкону.

В обґрунтування позовних вимог
послалася на те, що у квартирі, яка
належить сім'ї відповідача на праві
приватної власності, у квітні 2007 року
була проведена заміна вікон та дверей
балкону з метою уникнення тепловтрат.
Виготовлені вікна встановлені із
збереженням малюнку, автентичним
поділом та кольором, що
підтверджується проектом
«Архітектурно-будівельним наглядом»
на відповідність будівельним,
санітарним та протипожежним нормам
самовільно замінених віконних та
дверних заповнень з влаштуванням
консольного балкону. Зазначила, що на
момент придбання квартири у 2001 році,
згідно поверхового плану від 1981 року, з
подальшими змінами у 1988 році, балкон у
квартирі уже був обладнаний.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 25 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 24
вересня 2013 року, в задоволенні
первісних та зустрічних позовних вимог
відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі Галицька районна
адміністрація Львівської міської ради
просить скасувати оскаржувані судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій і ухвалити у справі нове
рішення про задоволення первісних
позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови в задоволенні зустрічного
позову і ухвалити у справі нове рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Касаційні скарги обґрунтовані
порушенням судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами обох інстанцій встановлено, що
ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1
(а.с. 6).

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення,
складеного ЛКП «Княже місто» 27 січня 2009
року, адміністративною комісією
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради 12 лютого 2009
року винесено постанову про стягнення
з ОСОБА_6 штрафу (а.с. 7-8).

З акту ЛКП «Княже місто» від 29 січня 2010
року вбачається, що ОСОБА_6 у вказаній
квартирі обшито пластиком балкон і
замінено вікна на металопластикові
(а.с. 9).

24 лютого 2010 року ЛКП «Княже місто»
зобов'язало ОСОБА_6 представити
дозвільні документи на обладнання
дворового балкону та пробитий віконний
проріз та попереджено про
адміністративну відповідальність (а.с.
10).

Актом від 16 березня 2010 року
встановлено, що ОСОБА_6 самовільно
обладнала балкон на стіні дворового
фасаду, пробила віконний проріз та
встановила металопластикові вікна (а.с.
11). Заміна вікон і дверей балкону була
проведена ОСОБА_6 у квітні 2007 року, що
стверджується актом
здачі-приймання виконаних робіт по
встановленню товару від 11 квітня
2007 року, поясненнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9
(а.с. 46-47, 79-80).

Згідно з п. п. 1, 2, 3.1 рішення виконавчого
комітету Львівської міської ради від 31
серпня 2007 року № 643 «Про впорядкування
заміни та встановлення віконних і
дверних заповнень фасадів на території
історичного ареалу м.
Львова», заміну та встановлення
віконних заповнень фасадів будинків
усіх форм власності, які розмішені в
історичному ареалі міста, слід
виконувати за наявності погодженої у
встановленому порядку проектної
документації.

Заміна віконних та дверних заповнень
фасадів у житлових будинках - пам'ятках
архітектури, які належать до
територіальної громади міста,
проводити комплексно за кошти міського
бюджету, для чого передбачити видатки у
бюджеті міста починаючи з 2008 року.

А відтак, обов'язок щодо заміни
віконних заповнень безпосередньо
покладено на виконавчі органи
Львівської міської ради, із
фінансуванням витрат за кошти міського
бюджету.

У випадку бажання власників
користувачів квартир чи нежитлових
приміщень позапланово самостійно
виконати заміну віконних та дверних
заповнень фасаду, вони зобов'язані
виготовити і погодити проектну
документацію у встановленому порядку
та виконати роботи за власні кошти. У
випадку пошкодження декору фасаду
власник, користувач квартири,
нежитлового приміщення повинен
відновити втрачені елементи фасаду за
власні кошти.

Судами встановлено, що заміна віконних
заповнень та дверей балкону ОСОБА_6
проведено у квітні 2007 року за власні
кошти, із виготовленням відповідної
проектної пропозиції, яку здійснив
виконавець послуг до набрання чинності
вказаного вище рішення виконавчого
комітету.

Відмовляючи в частині задоволення
первісного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що на момент
заміни віконних та дверних заповнень
рішення Львівської міської ради № 643
від 31 серпня 2007 року «Про впорядкування
та встановлення віконних і дверних
фасадів на території історичного
ареалу м. Львова» не діяло, таке рішення
не має зворотної дії, а тому первісні
позовні вимоги є безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що проект на відповідність
будівельним нормам самовільно
замінених віконних та дверних
заповнень з влаштуванням консольного
балкону в квартирі АДРЕСА_1 не є
підставою для визнання права на
експлуатацію самовільно замінених
вікон та дверних заповнень з
влаштуванням консольного балкону,
оскільки для здійснення
переобладнання або перепланування
квартири власник має отримати дозвіл
виконавчого комітету місцевої ради.

Суд апеляційної інстанції,
постановляючи ухвалу про залишення
рішення районного суду без змін, з
наведеними вище висновками суду першої
інстанції погодився.

З такими висновками судів повністю
погодитися не можна.

В основу ухвалених у справі судових
рішень покладено факт набрання
чинності рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради від 31 серпня 2007
року № 643 «Про впорядкування заміни та
встановлення віконних і дверних
заповнень фасадів на території
історичного ареалу м. Львова» після
проведення ОСОБА_6 ремонтних робіт у
вказаній вище квартирі, а відтак і
відсутність підстав для задоволення
первісних позовних вимог.

На аркушах справи 15-17 міститься копія
рішення Львівської міської ради № 1311
від 09 грудня 2005 року «Про затвердження
меж історичного ареалу та зони
регулювання забудови міста Львова» з
додатками, з п. п. 3, 4 якого вбачається,
що проектну документацію, в тому числі,
на реконструкцію будівель і споруд у
межах історичного ареалу необхідно
виготовляти на підставі опрацьованого
і погодженого у встановленому порядку
історико-архітектурного
містобудівного обґрунтування.

Нове будівництво в історичному ареалі
проводити згідно з вимогами до ведення
будівництва у межах історичного
ареалу, опрацьованого інститутом
«Укрзахідпроектреставрація».

Відповідно до вказаного рішення
виконавчого комітету Львівської
міської будинок по АДРЕСА_1 відноситься
до історичного ареалу м. Львова.

Історичний ареал населеного місця - це
частина населеного місця, що зберегла
об'єкти культурної спадщини і пов'язані
з ними розпланування та форму забудови,
які походять з попередніх періодів
розвитку, типові для певних культур або
періодів розвитку (ст. 1 Закону України
«Про охорону культурної спадщини»).

Закон України «Про охорону культурної
спадщини» регулює правові,
організаційні, соціальні та економічні
відносини у сфері охорони культурної
спадщини з метою збереження та
використання об'єктів культурної
спадщини.

У відповідності до ст. 26 цього Закон
консервація, реставрація,
реабілітація, музеєфікація, ремонт,
пристосування пам'яток національного
значення здійснюються лише за
наявності письмового дозволу
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони культурної спадщини на
підставі погодженої з ним
науково-проектної документації.

Як передбачено п. 5.9 «Положення про
управління охорони історичного
середовища Львівської міської ради та
його структури», затвердженого
відповідним рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради № 1223
від 27 жовтня 2006 року із наступними
змінами та доповненнями, до
повноважень Управління охорони
історичного середовища Львівської
міської ради належить надання
висновків щодо відповідних програм та
проектів містобудівних, архітектурних
і ландшафтних перетворень,
будівельних, меліоративних, шляхових,
земляних робіт на пам'ятках та в зонах
охорони, на охоронюваних археологічних
територіях, в історичних ареалах міста,
а також програм те проектів, реалізація
яких може позначитись на стані об'єктів
культурної спадщини.

За таких обставин, висновки судів про
виконання робіт відповідачем по заміні
віконних заповнень на фасаді будинку
ще до набрання чинності рішення
Львівської міської ради № 643 від 31
серпня 2007 року є необґрунтованими,
оскільки необхідність дозволів та
погоджень проектної документації на
заміну віконних заповнень на фасаді
вказаного вище будинку, передбачено
нормами Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

Крім того, поза увагою судів залишилася
та обставина, що постановою № 33
від 12 лютого 2009 року ОСОБА_6 притягнуто
до адміністративної відповідальності
та накладено штраф у розмірі 51 грн за
самовільне перепланування квартири
АДРЕСА_1. Факт притягнення останньої до
адміністративної відповідальності за
порушення правил охорони і
використання пам'яток історії та
культури, не звільняє ОСОБА_6 від
обов'язку усунення порушень Закону,
зокрема приведення віконних заповнень,
тощо до автентичного вигляду.

У зв'язку з наявністю підстав для
скасування ухвалених у справі судових
рішень в частині відмови в задоволенні
первісних позовних вимог та враховуючи
взаємопов'язаність первісного та
зустрічного позову, ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню і
в частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_6

Ухвалені у справі судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій не
відповідають вимогам ст. ст. 213-215 ЦПК
України, а тому вони підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до районного суду.

На підставі викладеного та керуючись
нормами ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7
задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 25 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 24 вересня 2013 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська