У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 30 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду Рівненської області від 30 грудня
2013 року позовні вимоги ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з
відповідачів заборгованість за
кредитним договором №014/53-05/70704 від
03.04.2008 року в сумі 60042,73 доларів США (479921,
54 грн.) у т.ч.: заборгованість за
кредитом - 50137,17 доларів США (400746,40 грн.);
заборгованість по сплаті відсотків -
3740,25 доларів США (29895,82 грн.); пеню за
невчасну сплату кредиту та відсотків -
6165,31 доларів США (49279,32 грн.).

Вирішено питання розподілу
судових витрат: стягнуто солідарно з
відповідачів судовий збір в розмірі 3441
грн. 00 коп.

В поданій апеляційній скарзі
відповідачі покликаються на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неналежне з'ясування обставин справи,
що призвело до ухвалення
неправосудного рішення.

Вказують на незрозумілість
походження суми розрахунку, оскільки у
відповідних графах не вбачається
математична точність складання
складових на відповідну дату.

Судом в рішенні встановлено, але
не доведено фактичними доказами, що
позивачем були виконані зобов'язання у
наданні кредиту у розмірі саме 48720
доларів США.

Зазначають, що жодним письмовим
доказом не підтверджено, що складання
облікових документів мають особи, які
зазначені в розрахунку заборгованості,
а суд помилково дійшов висновку про
належність такого доказу, що не
відповідає ч.1 ст.57 ЦПК України.

Розрахунок боргу, підготовлений
позивачем щодо наявності грошового
зобов'язання відповідачів по тілу
кредиту, відсотках та пені, є лише
відображенням односторонніх
арифметичних розрахунків та не може
відображати правові підстави для
стягнення відповідних сум.

Судом першої інстанції не взято
до уваги доводи ОСОБА_1 як позичальника
відносно не підписання кредитного
договору на тих умовах, які попередньо
було погоджено ним з Банком.

Просять скасувати рішення
Рівненського районного суду від 30
грудня 2013 року та увалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
Банку відмовити в повному обсязі.

В поданих запереченнях на
апеляційну скаргу представник
позивача вказує, що рішення суду
ухвалено у відповідності до норм
чинного законодавства України, судом
вірно застосовано норми матеріального
та процесуального права, в повному
обсязі з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та надано належну
оцінку всім доказам.

Зазначає, що жоден із
відповідачів не скористався своїм
правом згідно ст.27 ЦПК України для
подачі доказів.

Підтвердженням видачі кредитних
коштів на суму 48000 доларів США є копія
заяви за підписом отримувача - ОСОБА_1

Повноваження підписувати та
складати документи від імені АТ
"Райффайзен Банк Аваль" надано
працівникам на підставі внутрішніх
документів банку та передбачено
посадовими інструкціями, що відповідає
п.2.2. "Положення про організацію
операційної діяльності в банках
України": повноваження та
відповідальність працівників банку
щодо виконання ними функціональних
обов'язків визначаються внутрішніми
документами банку та посадовими
інструкціями; у разі надання
працівнику банку прав відповідального
виконавця конкретні обов'язки і
відповідальність мають визначатися у
посадовій інструкції, що складається у
письмовій формі.

Відповідно до Положення про
організацію операційної діяльності в
банках України, а саме п.1.9.
відповідальність за організацію
операційної діяльності банків несуть
їх керівники відповідно до установчих
документів та законодавства України.

Просить відхилити апеляційну
скаргу, а рішення Рівненського
районного суду від 30 грудня 2013 року
залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
03 квітня 2008 року між ВАТ "Райффайзен
Банк Аваль" (кредитор) та ОСОБА_1
(позичальник) укладено кредитний
договір №014/53-05/70704, відповідно до якого
кредитором надано позичальнику кредит
в розмірі 48720 доларів 00 центів на
придбання об'єкту нерухомості:
трикімнатної квартири, загальною
площею 85,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 із
встановленою датою остаточного
погашення кредиту - 03 квітня 2028 року.

Додатком №1 до кредитного
договору встановлений графік
повернення кредиту та інших платежів,
який згідно п.17.4 є невід'ємною частиною
кредитного договору.

На забезпечення виконання
кредитного зобов'язання 03 квітня 2008
року укладено договір поруки
№014/53-05/70704-п між ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль" (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель),
згідно п.2.2. якого сторонами договору
встановлено, що поручитель на
добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед Банком відповідати
по борговим зобов'язаннями боржника.

Додатковою угодою №014/53-05/70704-д/1 від 26
березня 2009 року до кредитного договору
тимчасово на період з 03 квітня 2009 року
до 03 березня 2010 року зменшено розмір
щомісячного платежу позичальника за
кредитним договором до розміру
процентів (встановлено кредитні
канікули).

26 березня 2009 року між Банком та
поручителем укладено додаткову угоду
№014/53-05/70704-п/1 до договору поруки, в якій
боргові зобов'язання (п.1.3 договору)
визначено в розмірі 52660 доларів США 22
центи (а.с.18).

Відповідно до положень ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

В порушення умов Договору та
чинного законодавства відповідачі не
здійснюють щомісячну сплату кредиту,
що призвело до виникнення
заборгованості , яка станом на 18 травня
2013 року становить 60 042,73 доларів США, з
яких заборгованість за кредитом-50137,17
доларів США, заборгованість по сплаті
відсотків - 3740,25 доларів США і 6165,31
доларів США - пеня н за невчасну сплату
кредиту та відсотків.

11 квітня 2013 року ОСОБА_1 була
надіслана письмова вимога про
дострокове виконання грошових
зобов'язань за кредитним договором, а 23
травня 2013 року - така ж письмова вимога
ОСОБА_2

При вирішенні спору судом вірно
враховано положення ст.1050 ЦК України
стосовно того, що якщо договором
встановлено обов'язок позичальника
повернути кредит частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому від
сплати суми кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції правильно
виходив з їх доведеності і
обгрунтовано задовольнив позов з
покликанням на норми Цивільного
кодексу щодо відповідальності за
неналежне виконання зобов'язань.

Рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду викладених у рішенні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307,308,315,317,324,325 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

у х
в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду Рівненської області від 30 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Бондаренко Н.В. Шимків
С.С.