Справа № 359/4845/13-ц Головуючий у І
інстанції Криворучко І.В.Провадження №
22-ц/780/978/14 Доповідач у 2 інстанції
СліпченкоКатегорія 29
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Сліпченка О.І.

суддів: Верланова С.М., Іванової І.В.,

при секретарі : Кирюшиній Т.І.,

розглянувши матеріали апеляційної
скарги за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року позивач звернувся з
названим позовом, який обґрунтовував
тим, що 12.12.2012р. у м.Бориспіль по вул.
Дімітрова була скоєна ДТП між
автомобілем позивача та автомобілем,
що належить відповідачці, яким на
законних підставах керував відповідач.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача було
заподіяно матеріальної шкоди, яка
частково була відшкодована ПРАТ
«Страхова компанія «Провідна»в сумі 11
716,33 грн. та в зв'язку з чим позивач
відмовився від позову до компанії.
Вважаючи невідшкодована частина
складає 11 575 грн. 34 коп. моральна шкода - 1
500 грн. та вартість проведеної
експертизи в сумі 1 500 грн. просив
стягнути солідарно з відповідачів.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 листопада 2013 року позов
задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1
на користь позивача суму заподіяної
матеріальної шкоди у розмірі 11 575 грн. 34
коп., моральної шкоди у розмірі 1 500 грн.,
вартість попередньо проведеного
експертного дослідження 1500 грн., а
всього стягнути - 14 575 грн.. 34 коп. В іншій
частині позову відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі апелянт
просить рішення суду скасувати в
зв'язку з порушенням судом норм
матеріального та процесуального права
та відмовити в задоволені позову.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Постановляючи рішення задовольняючи
позов, місцевий суд виходив з того, що
відповідач фактично погодився з сумою
збитків, заподіяних транспортному
засобу позивача, що визначено у
висновку експертного дослідження та
вважав, що збитки не повинні
відшкодовуватись ПРАТ «Страхова
компанія «Провідна», як
страхувальником транспортного засобу,
оскільки, згідно поданої позивачем
заяви, страхова компанія відшкодувала
позивачу завдані збитки в межах
страхового відшкодування та позивач до
страхової компанії претензій
матеріального плану не має.

З висновками місцевого суду повністю
погодитись не можна з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
12.12.2012р. у М.Бориспіль, по вул. Дімітрова
сталася ДТП, винним у скоєнні якої,
згідно до даних Постанови судді
Білоцерківського міськрайонного суду
від 25.01.2013р., було визнано відповідача
та являвся володільцем джерела
підвищеної небезпеки.

Також з матеріалів справи вбачається,
що власником автомобіля «Мерседес-Бенц
Віто» д.н. НОМЕР_1, є позивач. Власником
автомобіля «Део Ланос», д.н. НОМЕР_2 є
відповідачка ОСОБА_3 та вказаний
автомобіль було застраховано у
відповідності до Поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (страховик -
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Провідна»).

Відповідачами було належним чином
повідомлено страховика про настання
страхового випадку, що не оспорюється
сторонами. Страховиком проведено
оцінку суми відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля Позивача та
визначено його вартість у розмірі 13 155,43
грн. Страховиком здійснено виплату
Позивачу суми страхового
відшкодування у розмірі 11 722 грн. 33 коп.
та позивач відмовився від позову до
страхувальника. Позивачем проведено
додаткову оцінку вартості
відновлювального ремонту (проведено
експертне дослідження), та визначено
збитки у розмірі 23 291,67 грн.

Враховуючи викладене позивач просив
стягнути з Відповідачів солідарно суму
збитків у вигляді різниці, що була
виплачена страховиком та шкоди,
нарахованої Позивачем, а саме 11 575,34
грн., 1500 грн. моральної шкоди, яка
полягає у душевних страждань, яких
Позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням
свого автомобіля та неможливості
користування ним, 1500 грн. витрат за
проведення оцінки розміру завданої
шкоди. Крім того, обгрутовуючи позовні
вимоги до ОСОБА_1 позивач посилався на
висновок № 12043 від 26 березня 2013 року
(а.с. 3-13) та вважав, що оскільки
страховою компанією частина суми
відшкодована, іншу частину суми
необхідно відшкодовувати
відповідачам.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. ст. 58, 59, 212 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Суд не бере до уваги докази, одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини, які за законом можуть бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та безпосередньому
досліджені наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та (або)
майну потерпілих унаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до п.2 поліса обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, виданого ПРАТ
«Страхова компанія «Провідна», (а.с.95),
ліміт матеріальної відповідальності
страхувальника ОСОБА_3 складає 50 000 грн.

Матеріальна шкода, спричинена
автомобілю позивача та відповідно
проведеною ПРАТ «Страхова компанія
«Провідна» виплатою складає 11 716 грн. 33
коп. що підтверджується власноручною
заявою позивача (а.с.112).

Відповідно до ст.9 Закону обов'язковий
ліміт відповідальності страховика -це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі. Обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 000 грн.

Беручи до уваги те, що розмір
заподіяної позивачеві матеріальної
шкоди не перевищує ліміт
відповідальності страховика, то а у
задоволенні позову до ОСОБА_1 слід
відмовити.

Крім того, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів в
підтвердження вимог про відшкодування
матеріальної шкоди передбачених
цивільним процесуальним
законодавством України, а місцевим
судом зроблено передчасний висновок
про те, що відповідач не заперечував
щодо суми збитків визначеного
вищенаведеним дослідженням, оскільки
це не відповідає матеріалам справи.

В частині відшкодування моральної
шкоди, колегія суддів приходить до
висновку, що в цій частині рішення
відповідає п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, яка полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Аналіз зазначених норм цивільного
законодавства дозволяє дійти висновку,
що позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
його майна.

Колегія суддів вважає, що з вини
відповідачів позивач зазнав моральних
страждань через пошкодження його
власного майна.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
колегія суддів виходить із того, що в
результаті пошкодження машини йому
була спричинена моральна шкода, яку
місцевий суд правильно оцінив у
розмірі 1500 грн., оскільки у зв'язку з
пошкодженням майна було суттєво
змінено звичайний уклад життя позивача
та вимагало додаткових зусиль для
організації життя, оскільки останній
був позбавлений можливості повноцінно
користуватися машиною.

З урахуванням наведеного колегія
суддів апеляційної інстанції
приходить до переконання в тому, що
позовні вимоги в частині стягнення
матеріальної шкоди не ґрунтуються на
чинному законодавстві і задоволенні
безпідставно, що у відповідності до
правил ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції з ухваленням у справі
нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог в частині
відшкодування матеріальної шкоди та
витрат на відшкодування вартості
експертного дослідження з
вищенаведених підстав, а в частині
стягнення моральної шкоди рішення
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 листопада 2013 року скасувати в
частині стягнення з ОСОБА_1
матеріальної шкоди та вартості
експертного дослідження та в цій
частині ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: