Справа № 463/2502/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1176/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій
І.І.

з участю третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третьої особи ОСОБА_2, про
скасування розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 07.10.2013 року,-

встановила:

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом в суд до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третьої особи ОСОБА_2, просила
суд скасувати розпорядження
Личаківської районної адміністрації №
426 від 07.10.2013 року "Про встановлення днів
побачень ОСОБА_2 із сином ОСОБА_2."

Ухвалою від 25 листопада 2013 року
відкрито провадження у зазначеній
справі.

Одночасно з позовною заявою позивач
ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення
позову, просила суд зупинити дію
розпорядження Личаківської районної
адміністрації ЛМР №426 від 07.10.2013 року.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського
районного суду м. Львова від 27
листопада 2013 року заяву ОСОБА_4 -
задоволено.

Зупинено дію розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 426 від 07.10.2013
року «Про встановлення днів побачень
ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5» до вирішення
справи по суті.

Копію ухвали направлено для виконання
Личаківській районній адміністрації
Львівської міської ради та сторонам
для відома.

Допущено негайне виконання ухвали.

Ухвалу суду від 27.11.2013 року оскаржив
представник третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що з
оскаржуваною ухвалою не погоджується,
вважає її незаконною та
необґрунтованою з підстав неповноти
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Звертає увагу на те, що забезпечення
позову допускається у випадку, коли
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у справі.

На думку апелянта, позивач не довів
жодними належними та допустимими
доказами підставність своєї заяви, не
зазначив, у чому полягає подальша
неможливість чи утруднення виконання
рішення суду, а також порушення прав
позивача.

Крім цього, як наслідок постановлення
оскаржуваної ухвали, відсутній графік
побачень ОСОБА_2 з сином, позивачка
взагалі не допускає його до дитини, що
призвело до порушення прав третьої
особи ОСОБА_2

Просить ухвалу Личаківського
районного суду м. Львова від 27.11.2013 року
про забезпечення позову скасувати.

В судовому засіданні третя особа
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, в
обгрунтвання навів доводи, аналогічні
викладеним у скарзі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з"явилася, повідомлення про вручення
поштового відправлення повернулось в
суд за закінченням терміну зберігання
(а.с. 35).

Представник відповідача Личаківської
РА ЛМР будучи повідомленим належним
чином про день та час розгляду справи,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 37), в судове засідання
апеляційної інстанції не прибув, не
повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів,
матеріалів справи достатньо для
розгляду справи по суті, а тому вважає
за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305
ЦПК України, розглядати справу за
відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
третьої особи на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до задоволення
виходячи із наступного.

Задовольняючи заяву позивача про
забезпечення позову суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, тому вважав, що
дію розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради від 07.10.2013 року необхідно
зупинити до вирішення справи по суті.

Колегія суддів не може погодитись із
висновком місцевого суду виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову, яке
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову
передбачених ст. 152 ЦПК України не є
вичерпний, тому за наявності
відповідного клопотання можуть бути
застосовані й інші його види, але з
урахуванням обмежень, установлених ч.
4 зазначеної статті.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Як зазначено вище, у позовних вимогах
позивач просить суд скасувати
розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 426 від 07.10.2013 року «Про встановлення
днів побачень ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5».

В свою чергу, задовольняючи заяву про
забезпечення позову суд зупинив дію
вказаного розпорядження, таким чином
фактично вирішив спір по суті позовних
вимог без розгляду справи.

Відтак, колегія суддів приходить
висновку, що оскаржувана ухвала суду не
відповідає вимогам ст.ст. 151 - 153 ЦПК
України та роз'ясненням, викладеним у
п.п. 4,5 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову».

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з
цього питання, якщо воно було вирішено
судом першої інстанції з порушенням
норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає за необхідне
задовольнити апеляційну скаргу,
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу про відмову
в задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2
ч. 1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.
Львова від 27 листопада 2013 року про
забезпечення позову - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою
відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви
про забезпечення позову шляхом
зупинення дії розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 426 від 07.10.2013
року «Про встановлення днів побачень
ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5» до вирішення
справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф.
Павлишин