ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/480/14-ц
Провадження № 2/362/760/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі: головуючого - судді Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Дзвінківської сільської ради
Васильківського району Київської
області та Державного агентства
земельних ресурсів України, Головне
управління Держземагенства у
Київської області та Управління
Держземагенства у Васильківському
районі про внесення змін до рішення
органу місцевого самоврядування,
визнання недійсним державного акту та
визнання права власності на земельну
ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
вимогами про внесення змін до рішення
органу місцевого самоврядування -
відповідача по справі, щодо цільового
призначення земельної ділянки, яку
вона успадкувала після смерті свого
чоловіка; визнати недійсним державний
акт на земельну ділянку та визнати за
нею право власності на земельну
ділянку, оскільки вона позбавлена
можливості здійснити державну
реєстрацію зазначеного нерухомого
майна.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримала в
повному обсязі.

Представник органу місцевого
самоврядування - голова Дзвінківської
сільської ради, не заперечувала щодо
прав власності позивача на спадкову
земельну ділянку, але зазначила, що
зміну цільового призначення необхідно
вирішувати не шляхом внесення змін до
відповідного рішення та визнання
недійсним державного акту на спірну
земельну ділянку, а винесенням
відповідного рішення органом
місцевого самоврядування щодо зміни
цільового призначення відповідної
земельної ділянки з наступним її
оформленням у відповідних державних
органах.

Представники інших
співідповідачив - відповідних установ
Держземагенства України, в судове
засідання не з'явилися, хоча про час та
місце слухання справи були
повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення
представників позивача та органу
місцевого самоврядування, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку про необхідність
відмови у задоволенні позову з
наступних підстав.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та
ч. 1 ст. 60 ЦПК України, завданням
цивільного судочинства є розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, за захистом яких кожна
особа має право звернутися до суду.

Положення ст. 16 ЦК України
визначають способи захисту цивільних
прав та інтересів кожної особи.

У відповідності до положень ч. 4
ст. 25 ЦК України, цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК
України, право власності на земельну
ділянку переходить до спадкоємців на
загальних підставах, із збереженням їх
цільового призначення.

У відповідності до положень ст. 6 ЗК
України (в редакції 1992 року), громадяни
України мають право на одержання у
власність земельних ділянок, в тому
числі для ведення особистого
підсобного господарства, а також для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка). Громадяни
набувають право власності на земельні
ділянки у разі одержання їх у спадщину.
Передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться місцевими Радами
народних депутатів відповідно до їх
компетенції за плату або безплатно.

Положеннями п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України
також передбачено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі, в тому
числі прийняття спадщини.

У відповідності до положень ст.126 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку посвідчується державними
актами.

Згідно з положеннями ст. 79-1 ЗК України
(в редакції 2002 року), визначений порядок
формування земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав та значення в
цьому Державного земельного кадастру,
а саме, що формування, в тому числі,
шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів. Сформовані земельні
ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Винесення в
натуру (на місцевість) меж сформованої
земельної ділянки до її державної
реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування.
Земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частин земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї. Державна реєстрація
речових прав на земельні ділянки
здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК
України, ст.ст. 152 і 155 ЗК України,
власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю. Навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. У разі
видання органом виконавчої влади акта,
яким порушуються права особи щодо
користування належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Повноваження сільських рад, в тому
числі, у сфері регулювання земельних
відносин, визначений положеннями ст.ст.
26 і 33 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Встановлення та зміна цільового
призначення земель визначена
положеннями ст. 20 ЗК України.

Порядок здійснення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, в тому числі, земельної ділянки,
визначений положеннями Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду рішення виконавчого комітету
Дзвінківської сільської ради
Васильківського району Київської
області № 34 від 19.06.1997 року, вбачається,
що ОСОБА_2 у приватну власність
безоплатно було передано земельну
ділянку площею 16,67 соток для
обслуговування житлових будинків та
ведення особистого підсобного
господарства з подальшою видачею
Державного акта на право приватної на
землю.

Згідно Державного акту на право
приватної власності на землю, виданого
28.11.1997 року на підставі рішення
Дзвінківської сільської ради № 34 від
19.06.1997 року, зареєстрованого в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 594,
громадянину України ОСОБА_2, мешканцю
АДРЕСА_1, на праві приватної власності
належала земельна ділянка площею 0,167 га
в межах згідно з планом, що розташована
на території с. Дзвінкове
Дзвінківської сільської ради народних
депутатів, з цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку та
ведення підсобного господарства.

За свідоцтвом про право на спадщину за
законом, посвідченим 14.02.2012 року
державним нотаріусом чотирнадцятої
київської державної нотаріальної
контори, позивачка є спадкоємцем майна
свого чоловіка - ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та складається із
земельної ділянки площею 0,167 га, для
обслуговування житлового будинку та
ведення підсобного господарства що
розташована на території с. Дзвінкове
Дзвінківської сільської ради
Васильківського району Київської
області, кадастровий № :01:010:0010, що
належала померлому на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серії IV-КВ № 9,
виданого Дзвінківською сільською
радою та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 594
від 28.11.1997 року, зареєстрована в
поземельні книзі 25.03.2010 року за №
10001.

У відповідності до листів
управління держземагенства у
Васильківському районі № 4862/01-1 від
3.07.2013 року, № 8306/01-1 від 24.10.2013 року, №
9095/01-1 від 21.11.2013 року позивачці
повідомлено, що, Державний реєстратор
Васильківського міськрайонного
управління юстиції здійснив державну
реєстрацію належної їй в порядку
спадкування земельної ділянки, але
пришов до висновку, що в Державному
акті на земельну ділянку має місце
описка (помарка), а саме: в графі «мета
призначення» помилково вказано два
види використання земельної ділянки
«обслуговування житлового будинку» та
«ведення підсобного господарства»
замість одного «обслуговування
житлового будинку».

Як вбачається з витягу Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку серії НВ-013 від 13.03.2013 року
цільове призначення земельної ділянки
позивача визначене як «для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка).

Саме на невідповідність
цільового призначення спірної
земельної ділянки в свідоцтві про
право на спадщину за законом та у
витязі з Державного земельного
кадастру було вказано у постанові
Київського окружного
адміністративного суду від 5 вересня 2013
року, що набрала законної сили, за
позовом заявниці до Реєстраційної
служби Васильківського міськрайонного
управління юстиції щодо вчинення
певних дій.

З огляду на наведене, суд
приходить до висновку, що підстави для
внесення змін до рішення органу
місцевого самоврядування відносно
особи яка померла та скасування
державного акту на земельну ділянку,
право власності на яку визнано в
порядку спадкування, відсутні.

На думку суду позивачем обраний
невірний спосіб захисту своїх
порушених прав та інтересів, які в
даному випадку можна відновити шляхом
звернення до органу місцевого
самоврядування щодо здійснення зміни
цільового призначення через
приведення до вимог діючого земельного
законодавства, або зобов'язання
Управління Держземагенства у
Васильківському районі вчинити
відповідні дії щодо правильного
визначення цільового призначення
спірної земельної ділянки, що може бути
здійснено лише в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та
керуючись положеннями ст.ст. 1, 3, 10, 60,
213-218, 223, 294 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
Київської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Корнієнко С.В.