Єдиний унікальний номер 243/3805/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3022/2014
Головуючий в 1 інстанції Руденко Л.М.
Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Янчук Т.О., Мірута О.А.

при секретарі Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 лютого 2014 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну
шкоду у розмірі 36624,45 грн., моральну
шкоду у розмірі 500 грн., витрати на
проведення авто-товарознавчого
дослідження у розмірі 420 грн., судовий
збір у розмірі 710,35 грн., витрати на
правову допомогу в сумі 2192,40 грн., а
всього 40447,20 грн.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення суду, ухвалити нове,
яким задовольнити вимоги частково,
стягнувши на користь позивача в
рахунок відшкодування матеріальних
збитків 32660,10 грн., пропорційно
задоволених позовних вимог стягнути
витрати на проведення
авто-товарознавчого дослідження та
судовий збір, в задоволенні решти
позовних вимог відмовити, оскільки
судом порушені норми матеріального
права: судом не зазначено розрахунків
витрат на правову допомогу, не
перевірено якими документами
підтверджуються розрахунки, позивачем
не надано доказів на підтвердження
моральних страждань, не надано
документального підтвердження того, що
проведено ремонт автомобіля з
використанням нових вузлів та деталей.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав
доводи апеляційної скарги, просив
задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5
заперечував проти апеляційної скарги.
Просив залишити без змін рішення суду.

Інші особи до суду до суду не з»явились,
про день та час розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
присутніх осіб, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
дії відповідача перебувають в
причинному зв»язку з ДТП, внаслідок
якої автомобіль позивача отримав
механічні пошкодження та позивач
зазнав матеріальної та моральної
шкоди, відшкодування витрат на правову
допомогу проводиться з огляду на
кількість та тривалість судових
засідань.

Судом першої інстанції
встановлено, що 11 січня 2013 року о 13
годині ОСОБА_2, керуючи
автонавантажувачем Т-156, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та рухаючись по
вул.Урицького в м.Слов»янська в районі
будинку 105 здійснював буксирування
автомобіля ЗІЛ - 130 під час ожеледиці на
гнучкому зчепленні, чим порушив вимоги
п.23.10.б. Правил дорожнього руху.
Відносно ОСОБА_2 було складено
адміністративний протокол за ст.122 ч.1
КупроАП. Згідно авто технічного
дослідження № 5/1 від 13 лютого 2013 року в
діях водія ОСОБА_2 вбачається
невідповідність вимогам п.9.8.г, 9.9.г., 9.10,
23.3, 30.5, 23.4 та 23.10 Правил дорожнього руху
України, дії водія ОСОБА_1 спрямовані на
забезпечення безпеки дорожнього руху,
відповідали вимогам ПДР України та не
впливали на здійснення подій даного
ДТП. Вартість відновлюваного ремонту
автомобіля «Рено Дастер» склала 32660,10
грн., втрата товарної вартості - 3964,35
грн.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, ч.1 ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
обов»язок ОСОБА_2 відшкодовувати
спричинену шкоду. Даний висновок не
оспорював і відповідач в апеляційній
скарзі.

З висновку №009 експертного
автотоварознавчого дослідження по
оцінці транспортного засобу від 19
січня 2013 року (арк..спр.14-17) вбачається,
що вартість матеріальної шкоди,
спричиненої володільцю автомобіля
«Рено Дастер» реєстраційний номер
НОМЕР_2 на момент проведення
автотоварознавчого дослідження
складає 36624,45 грн., вартість
відновлювального ремонту (без
урахування втрати товарної вартості -
(ВТВ) автомобіля складає 32660,10 грн.,
тобто ВТВ складає 3964,35 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про стягнення з ОСОБА_2
вартості матеріальної шкоди в сумі
36624,45 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не має права вимагати
відшкодування втрати товарної
вартості не ґрунтуються на законі.

На підставі ч.1 ст.1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Пунктом 1.6 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України від
24.11.2003 N 142/5/2092, визначено, що величина
втрати товарної вартості дорожнього
транспортного засобу (ВТВ) - це умовна
величина зниження ринкової вартості
дорожнього транспортного засобу,
відновленого за нормативними вимогами
після пошкодження, у порівнянні з
ринковою вартістю подібного
непошкодженого дорожньо-транспортного
засобу.

Відповідно до п.8.6 величина ВТВ
характеризує фізичний знос, який
виникає у разі пошкодження КТЗ і
відповідного ремонту унаслідок
передчасного погіршення товарного
(зовнішнього) вигляду, а також
унаслідок зниження міцності чи
довговічності окремих елементів
складових частин, захисних
властивостей покриттів або
застосування для ремонту складових
частин, які були в ужитку чи в ремонті,
8.6.1 - величина ВТВ нараховується у разі
потреби проведення ремонтних робіт з
відновлення пошкоджених складових
частин усіх типів КТЗ.

Як зазначено в п. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана,
зокрема майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Заявлена позивачем до стягнення сума,
яка включає в тому числі і величину
втрати товарної вартості автомобіля, є
деліктною (позадоговірною)
відповідальністю відповідача за
завдану майнову шкоду, передбачає
обов'язок винної особи відшкодувати
завдану нею шкоду в повному обсязі, в
тому числі і відшкодувати збитки,
пов'язані з втратою товарної вартості
пошкодженого автомобіля.

Також є необгрунтованими доводи скарги
щодо недоведеності факту спричинення
моральної шкоди.

Позивач обґрунтовував спричинення
моральної шкоди хвилюваннями та
стражданнями, викликаними відсутністю
можливості використовувати
автомобіль, витрачанням значної суми
збережень на придбання запасних
частин, скасуванням запланованого
відпочинку, через що погіршились
стосунки в родині, значний час витрачав
на звернення за правовою допомогою.
Через зазначені обставини позивач
знаходиться в стані депресії,
погіршився сон, порушено душевний
спокій.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав, ч.2 моральна шкода полягає: в тому
числі, в душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.

Визначивши розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди 500 гривень,
суд навів в рішенні відповідні мотиви.
Розмір моральної шкоди визначений з
врахуванням характеру спричинених
моральних страждань, їх тривалості та
виходячи з засад розумності та
виваженості, що відповідає
встановленим обставинам справи та
вимогам закону.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позивач довів у судовому
засіданні факт спричинення йому
моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню винною особою на
підставі вимог ст.1167 ЦК України з
урахуванням принципів розумності та
справедливості.

Так само є необґрунтованими посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
безпідставне стягнення витрат на
правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

В матеріалах справи міститься копія
квитанції №39 від 19 квітня 2013 року
(арк..спр.24), з якої виходить, що ОСОБА_1
сплатив 4000 грн. юридичній консультації
м.Слов»янська, адвокату ОСОБА_5 за
надання правової допомоги та
представництво інтересів.

З укладеного договору (арк..спр.32)
вбачається, що він складений та
підписаний адвокатом ОСОБА_5.

За актом виконаних робіт по наданню
юридичної допомоги від 20 квітня 2013 року
(арк..спр.28) за консультативне довідкове
обслуговування по наданню правової
допомоги та представництво інтересів
ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ (ДАІ),
в судах, по адміністративній справі
відносно ОСОБА_2 по факту ДТП,
представництво інтересів ОСОБА_1 в
рамках цивільного провадження за
позовом Довірителя про стягнення
матеріальної шкоди та моральної шкоди,
спричиненої пошкодженням автомобіля,
вартість 4000 грн., кількість витраченого
часу не визначена.

Стягуючи з відповідача витрати на
правову допомогу в сумі 2192,40 грн., суд
першої інстанції обґрунтовував такий
розмір кількістю та тривалістю всіх
судових засідань по зазначеній справі.

Так, Законом України від 20 грудня 2011
року N 4191-ІY "Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних справ "
встановлений граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах та зазначено, що розмір
компенсації витрат не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи у суді.

З журналів судових засідань у справі
вбачається, що адвокат ОСОБА_5 приймав
участь у судових засіданнях в суду
першої інстанції в загальній кількості
6 годин 12 хвилин (24 травня 2013 року з 14-15
до 14-18 - 3 хвилини (арк..спр.55), 9 липня 2013
року з 8-30 до 8-34 - 4 хвилини (арк..спр.80), 30
липня 2013 року з 13-01 до 14-01 - 1 година
(арк..спр.92), 26 вересня 2013 року з 8-00 до 9-48 -
1 година 48 хвилин (арк..спр.104), 5
листопада 2013 року - з 9-00 до 11-23 - 2 години
23 хвилини (арк..спр.155), 20 лютого 2014 року -
з 10-17 до 11-12 0 55 хвилин (арк..спр.170).

Таким чином відсутні підстави для
відмови у стягненні витрат на правову
допомогу.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з'ясував обставини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
належать до тих підстав, із якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість прийняття рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
рішення. Нові докази не досліджувались
апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому апеляційний суд на підставі
ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Слов»янського
міськрайонного суду Донецької області
від 20 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді