Справа № 2-1658/11
Провадження № 2/0182/969/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Шестакової З.С.

секретаря -
Пометій Є.Т.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

відповідача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Нікополі
цивільну справу за позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: приватний нотаріус
Нікопольського міського нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4, відділ державної виконавчої
служби Нікопольського міськрайонного
управління юстиції, про визнання
недійсним свідоцтва про придбання
нерухомого майна, та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до приватного
підприємця ОСОБА_1 про визнання права
власності на нерухоме майно, усунення
перешкод в користуванні майном, суд

встановив:

Приватний підприємець ОСОБА_1 (далі по
тексту - ПП ОСОБА_1) звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4,
відділ державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції (далі по тексту -
ВДВС Нікопольського МРУЮ), про визнання
недійсним свідоцтва про придбання
нерухомого майна.

Свої вимоги мотивує тим, що нежитлове
вбудоване приміщення загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1
належало йому на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
11 червня 2001 року, та згідно договору
застави від 11 жовтня 2001 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в
реєстрі за № 3593, знаходилося під
заставою та на нього була накладена
заборона на його відчуження від 11
жовтня 2001 року за № 37.

На виконання наказу
Дніпропетровського господарського
суду № 5/438 від 05 серпня 2002 року про
стягнення з ПП ОСОБА_6 на користь ДП
„Преса" 47 950,38 грн. відбулося відчуження
нежитлового вбудованого приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 Криворізькою філією Товарної
Біржі „Українська", яка діяла на
підставі договору № 18 від 09 грудня 2002
року, укладеного з ВДВС Нікопольського
МУЮ, на прилюдних торгах, які відбулися
28 грудня 2002 року.

Відповідно до протоколу проведення
біржових торгів № 55 від 28.12.2002 та акту
від 28.12.2002 про проведення прилюдних
торгів з реалізації нежитлового
приміщення, переможцем торгів став
ОСОБА_2, який придбав його за ціною 25 000
грн.

29 грудня 2002 року приватним нотаріусом
Нікопольського міського нотаріального
округу Дніпропетровської області
ОСОБА_4 було видано ОСОБА_2 свідоцтво
про право власності на нежитлового
вбудованого приміщення загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що Ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області від 16 січня 2003 року по справі №
5/438 за скаргою ПП ОСОБА_1 на дії
державної виконавчої служби були
задоволені вимоги заявника та визнано
неправомірними дії виконавчої служби
Нікопольського міського управління
юстиції з опису і арешту майна боржника
актом від 01 жовтня 2002 року, постановою
від 05 вересня 2002 року та проведення
торгів майна за зазначеним актом і
постановою, ПП ОСОБА_1 просив суд
задовольнити його позовні вимоги та
визнати недійсним свідоцтво про
придбання з прилюдних торгів
нерухомого майна нежитлового
вбудованого приміщення загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1, яке
було видано 29 грудня 2002 року ОСОБА_2, та
привести сторони в первісний стан.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ПП
ОСОБА_1 не визнав та звернувся до суду
із зустрічним позовом про визнання
права власності на нерухоме майно
нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 392 ЦК
України, оскільки ПП ОСОБА_1 фактично
оспорює його право власності на спірне
майно, та захист прав власності.

Свої вимоги мотивував тим, що він є
власником нежитлового вбудованого
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1, яке придбав на
законних підставах на прилюдних
торгах, які відбулися 28 грудня 2002 року
та проводилися Криворізькою філією
Товарної Біржі „Українська", яка діяла
на підставі договору, укладеного з ВДВС
Нікопольського МУЮ, та у порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, а саме, відповідно до наказу
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
№ 68/5 „Про затвердження Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за
№ 745/4038. Тому, ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 вважають, що
відповідно до вимог ст. 145 ч. 2 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року, оскільки спірні
правовідносини виникли під час дії
цього кодексу) нежитлове вбудоване
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1 не може бути
витребувано від добросовісного
набувача.

До того ж, при проведенні прилюдних
торгів ОСОБА_2 не було відомо про те, що
спірне майно перебуває у заставі та про
наявність судових рішень щодо визнання
неправомірними дії виконавчої служби
Нікопольського міського управління
юстиції з опису і арешту даного майна
ПП ОСОБА_1.

ОСОБА_2 вважає, що позивач до
теперішнього часу перешкоджає йому
користуватися, розпоряджатися та
володіти нежитловим вбудованим
приміщенням загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1.

Тому, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
просили в позові ПП ОСОБА_1 відмовити,
та, з урахуванням того, що ПП ОСОБА_1
оспорює та не визнає право власності
відповідача на спірне майно, просили
суд визнати за ОСОБА_2 право власності
на нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1, та усунути перешкоди в
користуванні ОСОБА_2 спірним нерухомим
майном шляхом виселення позивача з
нежитлового вбудованого приміщення,
загальною корисною площею 81,6 м?,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 На
своїх вимогах щодо стягнення моральної
шкоди, заявлених у первісному позові,
не наполягали.

ПП ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7
позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали та
просили суд йому в позові відмовити,
оскільки не визнають за ним
правомірність набуття права власності
на нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1.

Представники третіх осіб: ВДВС
Нікопольського МРУЮ, який є
правонаступником ВДВС Нікопольського
МУЮ, та приватний нотаріус
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про день та час розгляду
справи були належним чином
повідомлені, в судове засідання не
з'явились, надали суду клопотання про
розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку сторін, представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного.

Як встановлено судом, до 29 грудня 2002
року нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 належало ПП ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу, посвідченого
1-ою Нікопольською державною
нотаріальною конторою від 11 червня 2001
року за реєстраційним № 2-1295 та
Свідоцтва про право власності від 10
серпня 2001 року за № 72 (т.1 а.с.7).

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про
державну виконавчу службу" (в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин) державні виконавці
здійснюють примусове виконання
судових рішень.

У ст. 61 Закону України „Про державну
виконавчу службу" встановлено, що
реалізація арештованого майна, за
винятком майна, вилученого за законом з
обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього
Закону, здійснюється спеціалізованими
організаціями які залучаються на
тендерній (конкурсній) основі на
підставі договору між державною
виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах.

04 вересня 2002 року державним виконавцем
ВДВС Нікопольського МУЮ Барановим А.В.
було відкрито виконавче провадження і
накладений арешт на майно боржника ПП
ОСОБА_1 вартістю 50 347 грн.

Згідно акту опису і арешту майна від 01
жовтня 2002 року та листа № 5351/1 від 24
грудня 2002 року торги з реалізації майна
були призначені на 28 грудня 2002 року.

Спірне нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 було реалізовано ВДВС
Нікопольського МУЮ шляхом проведення
прилюдних торгів у порядку виконання
рішення Дніпропетровського
господарського суду № 5/438 від 05 серпня
2002 року про стягнення з ПП ОСОБА_1 на
користь ДП „Преса" 47 950,38 грн. (т.1 а.с.6).

Прилюдні торги з продажу нежитлового
вбудованого приміщення загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1 були
організовані та проведені 28 грудня 2002
року Криворізькою філією Товарної
Біржі „Українська" на підставі
договору № 18 від 09 грудня 2002 року,
укладеному з ВДВС Нікопольського МУЮ, з
метою погашення боргових зобов'язань
ПП ОСОБА_1 перед ДП „Преса".

Згідно з п. 4.14 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та
зареєстрованого в зазначеному
міністерстві 2 листопада 1999 р. за № 745/4038
(далі - Тимчасове положення), торги
закінчуються підписанням протоколу
про результати торгів, який має силу
договору.

28 грудня 2002 року між переможцем
прилюдних торгів з продажу майна
ОСОБА_2 та Криворізькою філією Товарної
Біржі „Українська", яка діяла в
інтересах ВДВС Нікопольського МУЮ на
підставі договору № 18 від 09 грудня 2002
року, був укладений договір
купівлі-продажу майна, а саме,
нежитлового вбудованого приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1. Даний договір був оформлений у
вигляді протоколу № 55 проведення
біржових торгів та підписаний
сторонами: покупцем ОСОБА_2 та
представником продавця Криворізької
філії Товарної Біржі „Українська"
Каірським О.О. Також протокол № 55
проведення біржових торгів був
підписаний іншими учасниками торгів (т.
1 а.с.5).

Згідно акту про проведення прилюдних
торгів з реалізації нежитлового
приміщення, затвердженого начальником
ВДВС Нікопольського МУЮ 28 грудня 2002
року, нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 було продано за 25 000,00 грн., які
повністю внесені переможцем торгів
покупцем ОСОБА_2 на рахунок
організатора торгів Криворізької
філії Товарної Біржі „Українська" (т.1
а.с.6).

На підставі даного акту про проведення
прилюдних торгів з реалізації
нежитлового приміщення приватний
нотаріус Нікопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 видала
ОСОБА_2 свідоцтво про право власності
на спірне майно, реєстраційний № 6274 від
29 грудня 2002 року (т.1 а.с.9). 09 січня 2003
року ОСОБА_2 зареєстрував дане
приміщення в КП „Нікопольське МБТІ" у
реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 27
(т.1 а.с.4, 17 об.).

Видача свідоцтва про придбання
арештованого нерухомого майна з
прилюдних торгів - одна з тих
нотаріальних дій, що встановлюють
факти, які мають юридичне значення, а
саме, констатація факту безспірного
набуття права власності на нерухоме
майно набувачем внаслідок проведення
прилюдних торгів.

На час вчинення нотаріальної дії, яку
оспорює ПП ОСОБА_1, процесуальний
порядок видачі свідоцтва про придбання
арештованого нерухомого майна з
прилюдних торгів регулювався розд. 6
Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 14 червня 1994 року №
18/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361,
ст. 34 Закону України „Про нотаріат".

Судом не встановлені факти порушення
процесуального порядку видачі ОСОБА_2
свідоцтва про право власності на
нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1 з боку приватного нотаріуса
Нікопольського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Так, під час судового засідання було
встановлено та не спростовувалось
сторонами, що у проведені прилюдних
торгів з реалізації нерухомого майна,
яке належало ПП ОСОБА_1, брали участь
три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11; в
обов'язковому порядку було зроблено
надбавку до суми первісної оцінки
майна; наявність відомостей щодо
сплати переможцем торгів ОСОБА_2
належної до розрахунку суми 25 000,00 грн. у
встановлений термін.

До того ж, ці обставини підтверджуються
актом про проведення публічних торгів
з реалізації нежитлового приміщення
від 28 грудня 2002 року (т.1 а.с.5) та
показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_10

Доводи ПП ОСОБА_1 та його представника в
тій частині, що нежитлове вбудоване
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1 вибуло з власності
позивача без законних на те підстав,
так як свідоцтво про право власності на
спірне майно видано 29 грудня 2002 року
приватним нотаріусом Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
на підставі неправомірний дій
виконавчої служби, які були
встановлені ухвалою господарського
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2003 року по справі № 5/438 за скаргою
ПП ОСОБА_1 на дії державної виконавчої
служби з приводу прийняття постанови
про арешт майна і проведення торгів з
його реалізації, не можуть бути
прийняти судом до уваги з наступних
підстав.

Так, дані дії державного виконавця у
виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, мають самостійний
спосіб оскарження й не можуть бути
підставою для визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, яке було придбано
внаслідок проведення прилюдних торгів.

Дійсно, ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2003 року по справі № 5/438 за скаргою ПП
ОСОБА_1 на дії державної виконавчої
служби, були встановлені порушення
виконавчою службою вимог ст. 50 Закону
України „Про виконавче провадження", а
саме, не звернення стягнення за
виконавчими документами в першу чергу
на кошти боржника, та звернення
стягнення на майно, яке розташоване по
АДРЕСА_1 та перебуває під заставою по
договору застави від 11 жовтня 2001 року №
3593, про що свідчить винесена виконавчою
службою постанова, в якій зазначено
про відсутність грошових коштів. Тому
судом були задоволені вимоги ПП ОСОБА_1
та визнані неправомірними дії
виконавчої служби Нікопольського
міського управління юстиції з опису і
арешту майна боржника актом від 01
жовтня 2002 року, постановою від 05
вересня 2002 року та проведення торгів
майна за зазначеним актом і постановою.
Зобов'язано державну виконавчу службу
Нікопольського міського управління
юстиції виконати стягнення суми за
рішенням господарського суду від 25
липня 2002 року № 5/438 відповідно до вимог
ст. 50 Закону України „Про виконавче
провадження" та з урахуванням
сплаченої боржником суми (т.1 а.с.53,54).
Постановою Вищого господарського суду
України від 05 листопада 2003 року ухвала
господарського суду Дніпропетровської
області від 16 січня 2003 року залишена
без змін (т. 1 а.с.56).

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон „Про виконавче
провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року та Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована
в Міністерстві юстиції України 15
грудня 1999 року за № 865/4158.

Цим Законом „Про виконавче
провадження" визначено загальні
правові основи організації та
діяльності державної виконавчої
служби, її завдання та компетенцію, а
також визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхнє права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85
Закону).

Разом з тим Закон № 606-ХІV від 21 квітня
1999 року й Інструкція № 74/5 від 15 грудня
1999 року не встановлюють порядку та
правил проведення прилюдних торгів, а
лише закріплюють такий спосіб
реалізації майна, як його продаж на
прилюдних торгах, і відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV
від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Відповідно до положень вказаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір (п. 5.11
Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу
правової природи процедури реалізації
майна на прилюдних торгах, яка полягає
в продажу майна, тобто в забезпеченні
переходу права власності на майно
боржника, на яке звернено стягнення, до
покупця - учасника прилюдних торгів, та
ураховуючи особливості, передбачені
законодавством щодо проведення
прилюдних торгів, складання за
результатами їх проведення акта про
проведення прилюдних торгів є
оформленням договірних відносин
купівлі-продажу майна на публічних
торгах, а відтак є правочином.

Отже, враховуючи те, що відчуження
майна з прилюдних торгів відноситься
до угод купівлі-продажу, така угода
може визнаватись недійсною в судовому
порядку з підстав недодержання
сторонами при вчиненні правочину вимог
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

В той же час, позивачем не висувалися
вимоги щодо визнання недійсним
укладеного за результатами прилюдних
торгів правочину з підстав
недодержання вимог закону в момент
його укладення.

Суд також знаходить необґрунтованими
вимоги позивача щодо приведення сторін
у первісний стан, оскільки придбане з
прилюдних торгів нежитлове вбудоване
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1 не може буди
витребувано у покупця ОСОБА_14, оскільки
законом передбачені інші наслідки
недійсності угоди.

Так, відповідно до вимог ст. 145 ЦК
України (в редакції 1963 року, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин) якщо майно за плату
придбане у особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
повинен був знати (добросовісний
набувач), то власник вправі витребувати
це майно від набувача лише у разі, коли
майно загублене власником або особою,
якій майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею.

Витребування майна з підстав,
зазначених у частині першій цієї
статті, не допускається, якщо майно
було продано в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Враховуючи те, що спірне нежитлове
вбудоване приміщення загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1 було
продано ВДВС Нікопольського МУЮ в
особі Криворізької філії Товарної
Біржі „Українська" в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, суд вважає, що дане майно не
може бути витребувано у ОСОБА_2, який
придбав його на законних підставах і є
добросовісним набувачем.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України „Про
державну виконавчу службу" збитки,
заподіяні державним виконавцем
громадянам чи юридичним особам при
здійсненні виконавчого провадження
підлягають відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом.

Однак, ПП ОСОБА_1 з вимогами про
відшкодуванню збитків, заподіяних
державним виконавцем під час
реалізації спірного майна, до суду не
звертався, та у судовому засіданні
позивач та його представник наполягали
лише на визнанні недійсним свідоцтва
про право власності на спірне майно,
яке було видано 29 грудня 2002 року
приватним нотаріусом Нікопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
та приведення сторін у первісний стан.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до умов вказаної норми
такий позов може бути пред'явлений до
будь-якої особи, яка власними діями
(бездіяльністю) заявила про свої
претензії на річ, яка перебуває у
власності іншої особи, оспорює або не
визнає право власності позивача.

Так, судом встановлено, що ПП ОСОБА_1
оспорює та не визнає за ОСОБА_2 право
власності на нежитлове вбудоване
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1. Ці обставини
підтверджуються позовними вимогами ПП
ОСОБА_1 про визнання недійсним
свідоцтва про придбання ОСОБА_2
спірного нерухомого майна, його
поясненнями під час судового засідання
та його безпосередніми діями щодо
небажанням звільнити спірне
приміщення протягом останніх 11 років.

Згідно даних реєстрових книг КП
„Нікопольське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна",
на час розгляду справи, реєстрація
права власності на нежитлове вбудоване
приміщення загальною корисною площею
81,6 м? по АДРЕСА_1 проведена за ОСОБА_2 на
підставі свідоцтва про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів
від 29.12.2002, реєстровий № 6274 (т.1 а.с.4), та
враховуючи те, що ПП ОСОБА_1 не визнає за
ОСОБА_2 право власності на нежитлове
вбудоване приміщення по АДРЕСА_1, суд
приходить висновку, що вимоги ОСОБА_2
про визнання права власності на
нерухоме майно обґрунтовані та за ним
повинно бути визнане право власності
на нежитлове вбудоване приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Оскільки ОСОБА_2 є законним власником
нежитлового вбудованого приміщення
загальною корисною площею 81,6 м? по
АДРЕСА_1, суд вважає, що ПП ОСОБА_1,
користуючись спірним нежитловим
вбудованим приміщенням, протиправно
позбавляє ОСОБА_2 права власності на
спірне нерухоме майно та обмежує його у
володінні та користуванні нежитловим
вбудованим приміщенням загальною
корисною площею 81,6 м? по АДРЕСА_1.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ПП ОСОБА_1
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 941,5 грн. на користь ОСОБА_2.

З урахуванням викладених обставин та
керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212,
213-215, 217, 218 ЦПК, 48,145 ч. 2 ЦК України (в
редакції 1963 року), 16, 317, 319, 321, 392 ЦК
України (в редакції 2004 року), Законом №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року, Інструкцією
№ 74/5 від 15 грудня 1999 року, розд. 6
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5, Інструкцією про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 14 червня 1994 року № 18/5, Законом
України „Про нотаріат", Законом
України „Про державну виконавчу
службу", суд

вирішив:

Відмовити приватному підприємцю
ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, треті особи:
приватний нотаріус Нікопольського
міського нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_4,
відділ державної виконавчої служби
Нікопольського міськрайонного
управління юстиції, про визнання
недійсним свідоцтва про придбання
нерухомого майна.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
нежитлове вбудоване приміщення,
загальною корисною площею 81,6 м?,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_2 нежитловим вбудованим
приміщенням, загальною корисною площею
81,6 м?, розташованим за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом виселення приватного
підприємця ОСОБА_1 з нежитлового
вбудованого приміщення, загальною
корисною площею 81,6 м?, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові
витрати в сумі 941,52 грн. (дев'ятсот сорок
одна грн. 52 коп.)

Рішення може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: З. С. Шестакова