Номер провадження: 22-ц/785/3708/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
м.
Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Станкевича В. А., Ступакова О. А.

при секретарі Стадніченко А. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 11. 02. 2014 р.,

в с т а н
о в и л а:

03. 12. 2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про стягнення аліментів до
ОСОБА_3 зі змінами, внесеними письмовою
заявою її представника, в якому просила
стягнути на її користь аліменти на
утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з червня по
листопад 2013 р. у сумі 95916 грн. і витрати
на навчання малолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з
вересня 2013 р. по листопад 2013 р. у сумі
58123,2 грн. з посиланням на ухилення
відповідача від виконання умов
договору між батьками про виховання та
утримання дитини від 27. 08. 2011 р., яким
були погоджені та вирішені питання,
пов'язані з участю відповідача у
вихованні та утриманні дитини, яка
залишилася проживати з позивачем (а. с.
1-4, 33).

В подальшому ОСОБА_6, представник
ОСОБА_2, в межах своїх повноважень
змінив розмір позовних вимог і просив
остаточно в заяві від 10. 02. 2014 р.
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
аліменти на утримання малолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі
76753,6 грн., що складається із
заборгованості за чотири місяці 2013 р. з
липня по жовтень та січень 2014 р. (5
місяців Ч 2000 доларів США Ч 8,5282) за
вирахуванням суми у розмірі 1000 доларів
США (8528,2 грн.), що сплачена відповідачем
в погашення заборгованості за
аліментами за жовтень місяць 2013 р. і
заборгованість по сплаті коштів на
оплату за навчання дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у навчальному закладі за
період з вересня 2013 р. по грудень 2013 р. в
розмірі 75638,4 грн. (80000 російських рублів
Ч 4 місяці Ч 0,23637) (а. с. 66-67).

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11. 02. 2014 р. зазначений позов
задоволено і стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з липня по
листопад 2013 р. та січень 2014 р. у сумі 76753,6
грн. і витрати на навчання малолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період
з вересня 2013 р. по грудень 2013 р. в
розмірі 75638,4 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, ставить питання
про скасування рішення суду як
незаконного та необґрунтованого і
ухвалення нового рішення про відмову у
задоволення позову з вказівкою на
неправильне застосування положення ст.
ст. 181, 189 СК України в результаті чого
безпідставно встановлена та стягнута
заборгованість відповідача по сплаті
аліментів за період липень-листопад 2013
р., січень 2014 р. у розмірі 76753,6 грн. тому,
що представник позивача визнав у
судовому засіданні 11. 02. 2014 р., що в
період з липня 2013 р. по вересень 2013 р.
син мешкав разом з батьком, який за цей
період не повинен сплачувати аліменти,
а за період жовтень-листопад 2013 р.,
січень 2014 р. відповідач сплатив
аліменти у повному обсязі, про що були
надані платіжні доручення і розписки
позивача. Вказується, що позивач
намагається безпідставно стягнути з
відповідача подвійну суму аліментів та
витрат на навчання дитини в порядку
вчинення виконавчого напису та в
судовому порядку і судом неправильно
застосовані положення ст. 181 СК України
і п. 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 15. 05. 2006 р., що у разі
невиконання договору про сплату
аліментів стягнення аліментів
здійснюється не за судовим рішенням, а
на підставі виконавчого напису
нотаріуса і сама позивач надала суду
копію виконавчого напису від 12. 04. 2012 р.
за договором від 27. 08. 2011 р., за яким
здійснювалося стягнення
заборгованості по аліментам за
вересень 2011 р. по квітень 2012 р., і
позивач звернулася до нотаріуса за
вчиненням виконавчого напису по
стягненню з відповідача
заборгованості за договором від 27. 08. 2011
р. по аліментам за період
червень-вересень 2013 р. та витрат на
навчання за вересень, жовтень 2013 р.
Звертається увага, що суд безпідставно
не зупинив провадження у справі у
зв'язку з наявністю в провадженні суду
цивільної справи про розірвання
договору між батьками про виховання та
утримання дитини від 27. 08. 2011 р. і не
врахував положення п. 3 цього договору
від 27. 08. 2011 р., в якому зазначено, що
виплата грошей на навчання дитини
здійснюється відповідачем банківським
перерахуванням на поточний рахунок
навчального закладу на підставі
рахунків цього закладу, і позивачем не
надано доказів щодо наявності
необхідності оплатити навчання або
компенсувати понесені нею витрати, а
відповідачем надана довідка учбового
закладу, в якому навчається дитина з 30.
08. 2013 р., про навчання на безоплатній
основі, внаслідок чого суд
безпідставно стягнув з відповідача
витрати на навчання дитини у розмірі
75638,4 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4,
представник ОСОБА_3, підтримав доводи
апеляційної скарги, а ОСОБА_6,
представник ОСОБА_2, вважає рішення
суду правильним і просить залишити
рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
в судове засідання інших осіб, які
беруть участь у справі, не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи в межах
заявлених позовних вимог та
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Задовольняючи позов про стягнення
аліментів на утримання дитини та
витрат на навчання дитини суд першої
інстанції виходив з підстав
обґрунтованості позовних вимог та
відповідності їх вимогам закону та
укладеного між сторонами договору між
батьками по вихованню та утриманню
дитини від 27. 08. 2011 р. № 5088.

Проте з таким висновком суду в повному
обсягу погодитися не можна з таких
підстав.

Відповідно до ст. ст. 141, 150, 180, 181 СК
України мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини і розірвання
шлюбу між батьками, проживання їх
окремо від дитини не впливає на обсяг
їхніх прав і не звільняє від обов'язків
щодо дитини; батьки повинні
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток; батьки зобов'язані
забезпечити здобуття дитиною повної
загальної середньої освіти, готувати
її до самостійного життя; батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття; способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними.

Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають
право укласти договір про сплату
аліментів на дитину, у якому визначити
розмір та строки виплати. Умови
договору не можуть порушувати права
дитини, які встановлені цим Кодексом.
Договір укладається у письмовій формі
і нотаріально посвідчується. У разі
невиконання одним із батьків свого
обов'язку за договором аліменти з нього
можуть стягуватися на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
з 28. 06. 2002 р. перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 16. 09. 2011 р.
Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

27. 08. 2011 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено нотаріально посвідчений та
зареєстрований в реєстрі за № 5088
договір між батьками по вихованню та
утриманню дитини.

За умовами цього договору між
сторонами стосовно виховання та
утримання їх дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено наступне.

У зв'язку з тим, що після розірвання
шлюбу дитина постійно проживатиме
разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 у відповідності до ст. 109 СК
України для встановлення участі в
забезпеченні умови життя дитини та для
реалізації права батька на особисте
виховання дитини сторони домовилися,
що дитина буде перебувати у батька
згідно з цим договором, а саме: 2 рази на
місяць з вечора п'ятниці до вечора
неділі другого та четвертого тижня
кожного місяця, а також дитина повинна
проводити з батьком усі канікули,
передбачені шкільною програмою
Російської Федерації, включно 3 місяці
літніх канікул. Якщо планується виїзд
за межі країни, це повинно бути
додатково узгоджене з батьками з
наданням відповідних документів.
ОСОБА_2 гарантує оплату всіх витрат у
період поїздок ОСОБА_5 до батька ОСОБА_3
У разі виникнення непередбачених
обставин (хвороба дитини, відрядження)
час спілкування з дитиною повинен бути
коменсований у другий час (п. 2
договору).

У відповідності зі ст. ст. 180, 181, 182 СК
України ОСОБА_3 (платник) надає ОСОБА_2
(одержувач) утримання (аліменти) для
дитини, а також здійснює інші виплати,
встановлені цим договором та законом.
Аліменти сплачуються платником
щомісяця у виді твердої грошової суми,
розмір якої за домовленістю сторін
встановлений у розмірі 15941,4 грн., що в
еквіваленті складає 2000 доларів США по
курсу НБУ станом на 27. 08. 2011 р. (100 доларів
складає 797,0700 грн.). Змінення суми та
строків договору можливе за згодою
сторін. В разі зміни офіційного курсу
долару США за даними НБУ сума договору
у гривні підлягає корегуванню
пропорційно зміни цього курсу без
додаткового погодження сторін. Виплата
аліментів здійснюється платником
щомісячно, не пізніше 7-го числа
поточного місяця за попередній місяць.
Виплата аліментів здійснюється
готівкою у розмірі, вказаному у п. 3
договору. В разі відсутності
одержувача, закриття рахунку або її
відмови від одержання аліментів,
платник має право передати суму
аліментів в депозит нотаріусу, що буде
вважатися виконанням цього договору.
Додатково платник здійснює
перерахування суми грошей, розмір яких
за домовленістю сторін встановлений
приблизно у розмірі 80000 російських
рублів, щомісячно, в період з вересня по
травень за навчання у навчальному
закладі. Виплата вказаних сум
здійснюється банківським
перерахуванням на поточний рахунок
навчального закладу на підставі
рахунків цього закладу. Змінення суми
та строків можливе за згодою сторін (п. 3
договору).

Платник зобов'язується виплатити
аліменти, а також інші платежі,
передбачені цим договором, одержувачу
своєчасно і у відповідному розмірі, а
також своєчасно сповіщати одержувача
про зміну місця свого проживання (п. 6
договору).

Аліменти, одержані на дитину, є
власністю одержувача (п. 7 договору).

Одержувач зобов'язується одержувати
аліменти та використовувати їх за
цільовим призначенням, тобто виключно
на утримання дитини (ст. 179 СК України)
(п. 8 договору).

Одержувач зобов'язується сповіщати
платника про зміну місця свого
проживання, зміну банківських
реквізитів та інших обставин, що мають
істотне значення для своєчасного
виконання платником своїх зобов'язань
щодо сплати аліментів (п. 9 договору).

Кожна сторона зобов'язується
виконувати обов'язки, покладені на неї
цим договором та сприяти другій
стороні у виконанні її обов'язків (п. 10
договору).

Сторона, що порушила зобов'язання за
цим договором, повинна усунути ці
порушення (п. 11 договору).

Всі спори, що виникають в процесі
виконанні цього договору та
розбіжності в тлумаченні окремих
положень цього договору, вирішуються
сторонами шляхом переговорів, а у разі
недосягнення згоди - у судовому порядку
відповідно до чинного законодавства
України (п. 12 договору).

За згодою сторін, в період дії договору,
зміни та доповнення до нього вносяться
шляхом укладення додаткового договору,
посвідченого нотаріально. Таким же
шляхом цей договір може бути розірвано.
Одностороння відмова від виконання
договору або одностороння зміна його
умов не допускається. При відсутності
домовленості між сторонами питання
зміни чи розірвання цього договору
вирішується в судовому порядку (п. 13
договору).

В разі невиконання платником обов'язку
по сплаті аліментів, аліменти можуть
стягуватися на підставі виконавчого
напису нотаріуса (п. 14 договору).

Виплата аліментів та додаткових виплат
починається в період з вересня 2011 р. (п.
15 договору).

З усіх питань, що не врегульовані цим
договором, сторони керуються чинним
законодавством України (п. 19 договору).

Цей договір набирає чинності з моменту
його нотаріального посвідчення і діє
до моменту виконання сторонами усіх
зобов'язань за цим договором (ст. ст. 180,
199 СК України) (п. 20 договору).

Зміст ст. ст. 180-182, 185, 189, 190, 194, 198-199 СК
України нотаріусом сторонам роз'яснено
(п. 21 договору).

Додатковим рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 29. 09. 2011 р.
доповнено рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 16. 09. 2011 р. і
зазначено, що позивачка ОСОБА_2 після
розірвання шлюбу, за власним бажанням,
бажає змінити прізвище на дошлюбне
«ОСОБА_2», внаслідок чого змінено
прізвище позивачки з «ОСОБА_2» на
дошлюбне «ОСОБА_2».

За заборгованістю відповідача за
аліментами і за навчання дитини у
навчальному закладі за період з
вересня 2011 р. по квітень 2012 р. та з
травня 2012 р. по серпень 2012 р. зверталося
стягнення за виконавчими написами
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу від 20. 04.
2012 р. і 23. 08. 2012 р.

З 30. 08. 2013 р. ОСОБА_5 навчається у 5-В класі
в Одеській спеціалізованій школі № 35
1-ІІІ з поглибленим вивченням
англійської мови Одеської міської ради
Одеської області.

Листом від 18. 10. 2013 р. № 506/02-20 приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_8
повідомлено ОСОБА_3, що у зв'язку з
виникненням заборгованості за
вказаним договором між батьками про
виховання та утримання дитини від 27. 08.
2011 р. за період за червень-вересень 2013 р.
та за вересень-жовтень 2013 р. за навчання
у навчальному закладі у разі несплати
цієї заборгованості терміном до 28. 10. 2013
р. нотаріусом буде вчинено виконавчий
напис для звернення стягнення
заборгованості.

07. 10. 2013 р. до Приморського районного
суду м. Одеси подано позов ОСОБА_3 про
розірвання вказаного вище договору між
батьками про виховання та утримання
дитини від 27. 08. 2011 р. і відсутні дані про
ухвалення судом за цим позовом рішення
суду, яке набрало законної сили.

У зв'язку з надходженням позову до суду
постановою від 03. 01. 2014 р. приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії у вигляді
вчинення виконавчого напису про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2

За платіжним дорученням № 02 від 25. 11. 2013
р. через ПАТ Акціонерний банк
«Південний» ОСОБА_3 сплатив аліменти на
користь ОСОБА_2 за жовтень 2013 р. в
розмірі 1000 доларів США.

На утримання дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 за
липень, серпень, вересень 2013 р. та
січень 2014 р. ОСОБА_3 не сплачував
аліменти в розмірі еквівалентному 2000
доларів США щомісячно у повному обсязі,
а за жовтень 2013 р. не сплатив половину
цього розміру аліментів і в цілому за
вказаний період на час ухвалення
рішення суду першої інстанції розмір
несплачених аліментів складає 76753,6 грн.

ОСОБА_3 за період з вересня по грудень
2013 р. за навчання малолітньої дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не сплачував
грошові суми в розмірі 75638,4 грн.

Вказані фактичні обставини
підтверджені матеріалами справи і не
оспорюються представниками сторін в
судовому засіданні в апеляційній
інстанції.

Аналіз позовних вимог і встановлених
фактичних обставин справи вказує на те,
що між сторонами виник спір стосовно
виконання нотаріально посвідченого та
зареєстрованого в реєстрі за № 5088
вищевказаного договору між батьками по
вихованню та утриманню дитини від 27. 08.
2011 р.

Вказаний договір у встановленому
законом порядку повністю або частково
не визнаний недійсним на час розгляду
справи судом, у зв'язку з чим він
підлягає виконанню в повному обсязі.

При цьому, оскільки за п. 3 вказаного
договору між батьками по вихованню та
утриманню дитини оплата за навчання
дитини здійснюється лише банківським
перерахуванням на поточний рахунок
навчального закладу на підставі
рахунків цього закладу, то за
викладених вище фактичних обставин
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача грошових сум в розмірі 75638,4
грн. за навчання дитини за період з
вересня по грудень 2013 р. тому, що у
справі відсутні і позивачем не надано
рахунки навчального закладу, на
підставі яких банківським
перерахуванням на поточний рахунок
навчального закладу, відповідач має
здійснювати ці перерахування.

Тому у цій частині рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог про
стягнення витрат на навчання дитини.

Що стосується позовних вимог про
стягнення на користь позивача з
відповідача на утримання дитини -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів за
липень, серпень, вересень 2013 р. та
січень 2014 р. в розмірі еквівалентному
2000 доларів США щомісячно у повному
обсязі, а за жовтень 2013 р. - половини
цього розміру аліментів, а в цілому за
вказаний період у сумі 76753,6 грн., то вони
є обґрунтованими і зазначена
несплачена сума аліментів за вказаний
період підлягає стягненню з
відповідача на підставі цього ж п. 3
вказаного договору.

Разом з тим, резолютивна частина
рішення суду в цій частині підлягає
зміні оскільки в ньому помилково
визначено, що 76753,6 грн. включають в себе
і аліменти за листопад 2013 р.

Доводи з боку відповідача про
неправильне застосування норм
Сімейного кодексу України і посилання
на проживання дитини з батьком з липня
2013 р. по вересень 2013 р. вказаний
висновок не спростовують за наявності
вказаного нотаріально посвідченого,
укладеного між сторонами (з
урахуванням цих норм та обставин щодо
періодичного проживання дитини з
батьком) договору від 27. 08. 2011 р., який не
визнано недійсним.

Стосовно тверджень у скарзі, що за
жовтень-листопад 2013 р., січень 2014 р.
відповідач сплатив аліменти у повному
обсязі, про що були надані платіжні
доручення і розписки позивача, то з
матеріалів справи видно, що позивач не
ставив питання про стягнення аліментів
за листопад 2013 р., за жовтень 2013 р.
сплачено лише половину належної за
договором суми, а за січень 2014 р. у
справі відсутні документи про сплату
аліментів і якщо оплата за січень 2014 р.
була здійснена після ухвалення рішення
суду, то це не має значення у даному
випадку, оскільки має досліджуватися і
враховуватися при виконанні рішення
суду, що не оспорюють представники
сторін.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що
відповідач за платіжними дорученнями
№ 22 від 20. 06. 2013 р., № 2 від 27. 12. 2013 р. за
червень 2013 р. сплатив аліменти на
користь ОСОБА_2 в розмірі 2000 доларів США
і за розпискою від 26. 10. 2013 р. за той же
червень 2013 р. сплатив аліменти на
користь ОСОБА_2 ще в розмірі 8100 грн., але
за відсутності позовних вимог щодо цих
обставин, які не входять в предмет
позову у даній справі, не приймає до
уваги ці обставини та вважає, що у разі
переплати аліментів в періоди, які не
входять до предмету позову, це не
підлягає врахуванню при перевірці
рішення суду першої інстанції у даній
справі, на що вказують і представники
сторін, а може бути враховано при
виконанні рішення суду або в подальших
виплатах відповідачем аліментів за
договором.

Твердження в апеляційній скарзі, що
позивач намагається безпідставно
стягнути з відповідача подвійну суму
аліментів в порядку вчинення
виконавчого напису та в судовому
порядку спростовується матеріалами
справи, з яких видно, що позивачу
відмовлено у вчиненні виконавчого
напису у зв'язку з судовим спором між
сторонами.

Крім того, за положеннями ст. 189 СК
України у разі невиконання одним із
батьків свого обов'язку за договором
аліменти з нього можуть стягуватися на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
але зі змісту цієї статті видно, що
законом передбачена лише можливість
стягнення на підставі виконавчого
напису, а не здійснення вказаного
стягнення єдиним способом у вигляді
виконавчого напису.

Одночасно апеляційний суд вважає
необхідним зазначити, що здійснення
особою свого права на судовий захист не
може ставитися у залежність від
використання нею інших засобів
правового захисту, до яких відноситься,
зокрема, захист цивільних прав
нотаріусом шляхом вчинення
виконавчого напису у випадках і в
порядку, встановлених законом.

У зв'язку з цим не має правового
значення посилання з боку відповідача
на те, що позивач мала оспорювати
відмову у вчиненні виконавчого напису,
а не звертатися до суду з позовом про
стягнення аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на
необхідність зупинення судом першої
інстанції провадження у справі у
зв'язку з розглядом іншої цивільної
справи про розірвання вказаного
договору від 27. 08. 2011 р. також є
необґрунтованим.

Апеляційний суд свій висновок основує
на тому, що згідно зі ст. 201 ч. 1 п. 4 ЦПК
України суд зобов'язаний зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку цивільного
судочинства.

Але розгляд справи за позовом
відповідача до позивача про розірвання
зазначеного договору від 27. 08. 2011 р. не
впливає на розгляд даної справи про
стягнення аліментів на підставі
вказаного договору тому, що відповідно
до ст. 653 ЦК України якщо договір
розривається у судовому порядку, то
зобов'язання припиняється з моменту
набрання рішенням суду про розірвання
договору законної сили.

Тобто, у даному випадку юридично
значимим є набрання рішенням суду про
розірвання договору законної сили, а не
розгляд справи про розірвання
договору, і тому у суду першої
інстанції не було підстав для
зупинення провадження у даній справі.

З урахуванням викладених обставин, на
підставі вимог ст. 11 ЦПК України щодо
розгляду справи в межах заявлених
позивачем вимог і відповідно до вимог
ст. ст. 303, 309 ЦПК України апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції у даній справі
підлягає скасуванню в частині
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення витрат на навчання
малолітньої дитини з ухваленням у цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення витрат на навчання
малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з вересня 2013 р.
по грудень 2013 р. у сумі 75638,4 грн., а також
зміні в частині задоволення позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на дитину з викладенням
резолютивної частини рішення суду в
іншій редакції, за якою належить
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання малолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період
з липня 2013 р. по жовтень 2013 р. та січень
2014 р. у сумі 76753,6 грн.

З урахуванням ухвалення у справі
нового рішення суду належить заново
вирішити і питання щодо судового збору
у справі, у зв'язку з чим відповідно до
ст. 79, 80 ч. 1 п. 3, 88 ЦПК України, Закону
України «Про судовий збір» належить
стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 383,77 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307, 309, 313-315, 317, 318,
319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника
ОСОБА_3, частково задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 11. 02. 2014 р. скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення витрат на навчання
малолітньої дитини і ухвалити в цій
частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення витрат на
навчання малолітньої дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з вересня 2013 р.
по грудень 2013 р. у сумі 75638,4 грн.

Змінити рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 11. 02. 2014 р. в
частині задоволення позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
дитину, виклавши резолютивну частину
рішення суду в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
аліменти на утримання малолітньої
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період
з липня 2013 р. по жовтень 2013 р. та січень
2014 р. у сумі 76753,6 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 383,77 грн.

Судове рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням суду законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області А. П.
Бабій

О. А. Ступаков

В. А. Станкевич