Єдиний унікальний номер 224/1754/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1922/2014
Єдиний унікальний номер №224/1754/13ц
Номер провадження №22ц/775/1922/14
Головуючий у 1-ій інстанції Попович Т.М
Доповідач Груіцька Л.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
м. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого: Солодовник О.Ф., суддів:
Груіцької Л.О., Азевича В.Б.,

при секретарі Папоян К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу

Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» на рішення
Дебальцевського міського суду
Донецької області від 20 січня 2014 року
за позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги,

В С Т А Н
О В И В:

Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Донецькобленерго»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за комунальні послуги,
обґрунтовуючи позов тим, що
відповідачі є споживачами
житлово-комунальних послуг, які надає
позивач за адресою: АДРЕСА_1. Порушуючи
вимоги п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» споживачі
сплачували за спожиті послуги не
регулярно, у зв'язку з чим утворилася
заборгованість за період з 1 січня 2009
року до 1 жовтня 2012 року у сумі 357,05 грн.
Просив суд стягнути солідарно з
відповідачів за спожиті комунальні
послуги суму боргу з урахуванням
індексу інфляції у сумі 98,90грн., та 3%
річних від простроченої суми -41,76 грн.,
усього: 497,71грн.

Рішенням Дебальцевського
міського суду Донецької області від 20
січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за комунальні послуги
задоволені частково.

З відповідачів на користь ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» стягнуто суму
заборгованості за житлово-комунальні
послуги в розмірі 357,04 грн./ з кожного по
89,26грн./ за період з 01.01.2009 року по 01.10.2012
року , суму інфляційного збільшення в
розмірі 0 грн. 88 коп.,/ по 0,22 коп. з
кожного/, 3% річних в сумі 0 грн. 64 коп./
по 0,16 коп. з кожного/, та судовий збір у
сумі 53,65 грн. з кожного.

Не погодившись з рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу, яка
разом з матеріалами справи надійшла до
Апеляційного суду Донецької області.
Просив змінити рішення, обґрунтовуючи
апеляційні вимоги тим, що суд
неправильно стягнув з відповідача
суму боргу з урахуванням інфляції та 3
відсотки річних у частці з кожного. Не
згоден також з розрахунком суду про
стягнення з відповідачів приросту
інфляції та 3% річних. Суду надав свій
розрахунок та вважає, що методика за
якою суд визначив розмір інфляції та
трьох відсотків річних не відповідає
приписам актів цивільного
законодавства.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та
просив суд скаргу задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином/ а.с.93-96/;

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як зазначено в ст. 303 ч. 1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
тіобставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлене, що
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
звернулись до суду з позовом до
відповідачів про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Відповідачі є споживачами
житлово-комунальних послуг, які надає
позивач, за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується випискою з особового
рахунку.

В порушення вимог п.5 ст.30 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»
відповідачі оплату за надані послуги
не вносить регулярно та станом на 01.10.2012
року утворилася заборгованість в сумі
357 грн. 05 коп.

Відповідно до довідки СГІРФО
Дебальцевського МВ УМВС України в
Донецькій області відповідачі:
ОСОБА_2,ОСОБА_4,ОСОБА_5, зареєстровані в
АДРЕСА_1/ а.с.13,14,16/. Відповідач ОСОБА_3
був зареєстрований за вказаним місцем
проживання відповідачів до 25.09.2012 року,
а з 25.09.2012 року знятий з реєстрації./
а.с.15/;

Відповідно до довідки /а.с.7/ особовий
рахунок НОМЕР_1, по оплаті за квартирну
плату та комунальні послуги відкритий
на відповідачку ОСОБА_2

Відповідно до розрахунку
заборгованості позивачем сума боргу за
спожиті комунальні послуги складає з 1
січня 2009 року до 1 жовтня 2012 року
357,05грн.,сума інфляційного збільшення 98
грн. 90 коп., 3% річних за 1423 дні
прострочки - 41,76 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що відповідачі є
споживачами комунальних послуг, які
надавались позивачем, в зв'язку з чим з
них необхідно стягнути на користь
позивача вартість наданих комунальних
послуг,з урахуванням індексу інфляції
та 3% річних. Суд не узяв до уваги
розрахунок позивача, зробив свій
розрахунок та стягнув з кожного
відповідача на користь позивача у
частці суму заборгованості, 3% річних та
приріст інфляції. Стягуючи у частці з
кожного суму заборгованості суд
першої інстанції посилався на ст..360 ЦК
України, але такі висновки суду не
ґрунтуються на законі та на доказах
зібраних по справі.

Апеляційним судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 є власником
будинку АДРЕСА_1 / а.с.56/, останні
відповідачі є членами її родини, про що
сторони у суді не заперечували.
Апеляційним судом встановлено про
наявність відкритого особового
рахунку на споживачку ОСОБА_2,за
НОМЕР_1 та факт того, що позивач надає
послуги у будинок де проживають
відповідачі є фактичним укладенням
договору з умовами, передбаченими
Законом.

Відповідно до ст.. 160 Житлового Кодексу
Української РСР, члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним у будинку, що
належить громадянинові на праві
приватної власності, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму й несуть з наймачем
солідарну майну відповідальність по
зобов'язанням, що випливають із
зазначеного договору.

Враховуючи наведене у суду першої
інстанції не було законних підстав для
стягнення з відповідачів
заборгованості у частці від суми боргу,
тому рішення у цій частині підлягає
скасуванню.

Розглядаючи питання про суми
стягнення, апеляційний суд прийшов до
наступного.

Висновки суду першої інстанції щодо
стягнення суми боргу у сумі 375,04/по 89,26 з
кожного/, не є правильними та не
відповідають фактичним обставинам
справи,й не ґрунтуються на законі, тому
апеляційна скарга у цій частині
підлягає задоволенню.

Зроблений судом розрахунок 3% відсотків
річних та приріст інфляції та
стягнення з відповідачів по 0,22 грн. з
кожного приросту інфляції та по 0,16 коп.
з кожного трьох відсотків річних також
є неправильним та не відповідає
фактичним обставинам справи, тому
доводи апеляції у цій частині
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
власником приміщення, будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинкові споруд (далі - власник) є
фізична або юридична особа, якій
належить право володіння,
користування та розпоряджання
приміщенням, будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд, зареєстроване у
встановленому законом порядку.
Споживачем є - фізична чи юридична
особа, яка отримує або має намір
отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Загальними умовами виконання
зобов'язання, що встановлені статтею 526
ЦК України, передбачено, що
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином згідно з умовами
договору та вимогами ЦК України, інших
актів цивільного законодавства.
Недотримання таких вимог призводить до
порушення зобов'язань.

Отже, правовідносини, які склалися між
сторонами є грошовими зобов'язаннями, у
якому серед інших прав і обов'язків
сторін, на боржників покладено
виключно певний цивільно-правовий
обов'язок з оплати отриманих
житлово-комунальних послуг, якому
кореспондує право вимоги кредитора, -
вимагати сплату грошей за надані
послуги.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року №630 плата за надані
послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що
відповідачі є належними споживачами
комунальних послуг, які надавалися
позивачем, ці комунальні послуги
відповідач сплачував нерегулярно,
тому повинен сплатити відповідні
платежі. Але надані позивачем
розрахунки суми боргу з урахуванням
індексу інфляції зроблені невірно. Суд
першої інстанції також зробив
розрахунок, який не відповідає
приписам актів цивільного
законодавства.

Розрахунок інфляції треба робити
виходячи з щомісячних нарахувань, і
розрахунок індексу інфляції повинен
провадитися на всю суму несплачених
платежів за кожен місяць прострочення
сплати, а сума заборгованості зі
сплати платежів за попередні місяці не
додається до наступних, а саме
стягненню підлягає приріст інфляції,
виходячи з розрахунку:

Лютий 2009 року - заборгованість 0,25
грн., індекс інфляції - 1, 241 - сума
приросту за індексом інфляції - 0,05грн..;

березень 2009 року - 0,21 грн., - 1,223 - 0,05 грн.;

травень 2009 року - 0,21грн.,- 1,195, - 0,04грн.,

червень 2009 року - 48,54грн., -1,189, - 9,17 грн.,

серпень 2009 року - 33,71 грн., - 1,178, -6,0 грн.,

грудень 2009 року - 0,28 грн., -1,147, - 0,04 грн.,

Усього за 2009 рік - 15,30 грн.

лютий 2010 року - 0,28 грн., -1,117, - 0,03грн.,

березень 2010 року - 0,28 грн., -1,096, -0,03 грн.,

травень 2010 року -0,28 грн.,-1,090, -0,03 грн.,

липень 2010 року - 42,78 грн., -1,101, -4,32 грн.,

серпень 2010 року - 41,78 грн.,-1,103, -4,30 грн.,

жовтень 2010 року - 0,48 грн.,-1,059, -0,03 грн.,

Усього за 2010 рік - 8,74 грн.,

Травень 2011 року - 31,16 грн., - 0,988, - /-0,12
грн./,

Червень 2011 року - 57,16 грн.,-0,988, - / - 0,69
грн./ ,

Липень 2011 року - 57,16 грн., - 0,984, - / -0,91 грн./,

Усього за 2011 рік - /-1,72 грн./,

Травень 2012 року -18,04 грн., - 0,990,-/-0,18 грн.,/,

Червень 2012 року - 43,60 грн., - 0,993, -/-0,31 грн./,

Липень 2012 року - 42,18 грн., -0,996, - / -0,17 грн./,

Усього за 2012 рік - / - 0,66 грн./,

Усього з 01.01.2009 року по 01.10.2012 року
інфляція склала 21 грн. 66 коп., яка
підлягає стягненню з відповідачів.

Три відсотки річних за 1423 дні
прострочення розраховані вірно та
складають 41 грн. 76 коп. Ця сума підлягає
стягненню солідарно з відповідачів.

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, на
підставі п.2 ч.1,2 ст.309 ЦПК України,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства « ДТЕК
Донецькобленерго» необхідно
задовольнити частково.

Рішення Дебальцевського
міського суду Донецької області від 20
січня 2014 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства «
ДТЕК Донецькобленерго» суму
заборгованості у розмірі 357 грн. 05
коп., інфляційне збільшення в розмірі
21 грн. 66 коп., три відсотки річних у сумі
41 грн. 76 коп., усього: 420/ чотириста
двадцять/ грн.. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства « ДТЕК
Донецькобленерго» судові витрати по 53
грн. 65 коп. з0 кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И
В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства « ДТЕК
Донецькобленерго» задовольнити
частково.

Рішення Дебальцевського
міського суду Донецької області від 20
січня 2014 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Публічного акціонерного товариства «
ДТЕК Донецькобленерго» суму
заборгованості у розмірі 357 грн. 05
коп., інфляційне збільшення в розмірі
21 грн. 66 коп., три відсотки річних у сумі
41 грн 76 коп., усього: 420/ чотириста
двадцять/ грн.. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь Публічного
акціонерного товариства « ДТЕК
Донецькобленерго» судові витрати по 53
грн. 65 коп. з0 кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: