Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської ради
(Київської міської державної
адміністрації), про виділення в натурі
(на місцевості) частини земельної
ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Солом'янського районного
суду м. Києва від 23 серпня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що під час перебування у шлюбі з
ОСОБА_5, на підставі договорів
купівлі-продажу від 27 липня 2005 року та
від 5 листопада 2005 року придбали
житловий будинок АДРЕСА_1 Зазначав, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 3 лютого 2010 року,
розділено майно, що знаходилось у
спільній сумісній власності подружжя,
зокрема, виділено 1/2 частину земельної
ділянки, загальною площею 0,1000 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення якої - будівництво
та обслуговування будинку та
господарських будівель та споруд,
згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 973730, виданого на ім'я ОСОБА_5 та
будинок літ. «А», що введений в
експлуатацію, ОСОБА_5, зокрема, виділено
1/2 частину земельної ділянки, загальною
площею 0,1000 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, цільове
призначення якої - будівництво та
обслуговування будинку та
господарських будівель і споруд,
згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 973730, видано на ім'я ОСОБА_5 та будинок
літ. «Ж». Ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 29 квітня 2010 року та
ухвалою Верховного Суду України від 23
липня 2010 року рішення суду першої
інстанції в цій частині залишено без
змін. Однак відповідач відмовляється
здійснити дії щодо оформлення права
власності по 1/2 частині земельної
ділянки, згідно рішення суду від 3
лютого 2010 року. Крім цього, відповідач
перешкоджає їй у здійсненні права
власності на земельну ділянку.

Ураховуючи наведене, позивачка просила
поділити земельну ділянку площею 0,10000
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
натурі між сторонами з метою винесення
у натурі (на місцевість) меж земельної
ділянки та отримання в подальшому
державного акту на право власності на
належну їй частину земельної ділянки
за варіантом № 1 розподілу земельної
ділянки судової будівельно-технічної
експертизи № 1-26/03 від 26 березня 2013 року.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 23 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 31 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_4 задоволено. Виділено ОСОБА_4
(співвласнику 1/2 частини земельної
ділянки 0,1000 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення:
будівництво та обслуговування будинку
та господарських будівель та споруд,
кадастровий номер - :92:453:0041) -
земельну ділянку площею 500 кв. м, що має
форму неправильного багатокутника
АБТСРПИКЛМНОА. Виділено ОСОБА_5
(співвласнику 1/2 частини земельної
ділянки 0,1000 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення:
будівництво та обслуговування будинку
та господарських будівель та споруд,
кадастровий номер - :92:453:0041) -
земельну ділянку площею 50 кв. м, що має
форму неправильного багатокутника
БВГДЕЖЗИПРСТБ. Прокладено межі
розподілу. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Задовольняючи позов та виділяючи
кожному із сторін, співввласникам, по 1/2
частині земельної ділянки, суди на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), правильно виходили із
обставин преюдиційного рішення суду
про поділ майна осіб, які знаходяться у
фактичних шлюбних відносинах та
висновку судової будівельно-технічної
експертизи про варіанти виділу частини
земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 23 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник