РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16088/13-ц

пр. № 2/759/502/14

28 лютого 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарях Кузнець Л.І.,
Прохоренко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: Орган опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації про
встановлення місця проживання дитини,
відібрання дитини, стягнення
аліментів, встановлення способу участі
у вихованні дитини та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Служба у справах дітей та сім'ї
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області про
встановлення місця проживання дитини,

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про: визначення місця
проживання малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за адресою:
АДРЕСА_1; відібрання малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_2 та від
ОСОБА_3 та повернути дитину їй за
попереднім місцем проживання
дитини-АДРЕСА_1; стягнення з ОСОБА_2 на
її користь аліменти на утримання
малолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій формі в
сумі 1000 грн. щомісячно, до повноліття
дитини.

При цьому, посилається на те, що
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008 р. по
20.05.2013 р., під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
народилась донька ОСОБА_4, яка
зареєстрована та проживає з нею за
адресою: АДРЕСА_1. 27.09.2013 р. відповідач
забрав ОСОБА_4 на вихідні дні й не
привіз її додому. На даний час дитина
проживає в с. Вільне у приватному
будинку відповідача ОСОБА_3, яка є
бабусею для ОСОБА_4. Вона приїздила в
село, щоб забрати дитину, але
відповідачі відмовляються повернути
дитину їй, а в телефонних розмовах
батько ОСОБА_4 наголошує, що дочка буде
проживати з ним. Вона вважає, що
відповідач розлучив ОСОБА_4 з нею, як
матір'ю дитини, всупереч їхній волі, бо
забираючи дитину, вона вважала лише на
дводенну відсутність протягом суботи
та неділі, а не зміну місця проживання
дитини. Вона вважає, що ОСОБА_4 має
проживати з нею, оскільки розлучення з
матір'ю є психологічною травмою для
чотирирічної дитини. Змінивши місце
проживання ОСОБА_4 без згоди матері,
відповідач погіршив умови життя дочки,
оскільки із обладнаної квартири дитина
перевезена у приватний будинок в
сільській місцевості. ОСОБА_4 відвідує
дитячий садочок №681 за місцем
проживання матері, стоїть на обліку в
дитячій поліклініці №4 Святошинського
р-ну м. Києва. Вона є власником ? частини
квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована
донька. Вона має самостійний дохід,
здатна утримувати дочку, належним
чином виконує свої материнські
обов'язки і ОСОБА_4 прихильна до неї.
Вона не володіє інформацією щодо
наявності у відповідача власного житла
і його доходів та можливості
забезпечити дочку усім необхідним. Під
час спільного проживання з
відповідачем утриманням сім'ї, в тому
числі дочки, займалась вона. Відповідач
матеріально ніколи не надавав кошти на
утримання ОСОБА_4, не мав стабільних
доходів, тому стягнення аліментів у
твердій грошовій формі буде
відповідати інтересам дитини.

В ході розгляду справи представник
позивача збільшив позовні вимоги та
просить: визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
з її матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;
відібрати малолітню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, від ОСОБА_2 та від ОСОБА_3 і
повернути дитину її матері ОСОБА_1 за
попереднім місцем проживання
дитини-АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2
утриматись від дій щодо зміни місця
проживання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій формі в сумі 1000 грн. щомісячно,
до повноліття дитини; визначити такі
способи участі ОСОБА_2 у вихованні
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,-кожної
суботи дочка проводить час з батьком,
при цьому батько забирає дочку з ранку
о 9 годині та повертає її за місцем
проживання о 19 годині.

Позивач по справі ОСОБА_1 в судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та
пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_1 по
визнання місця проживання малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним, як батьком
дитини, за адресою: АДРЕСА_5, а з травня
2014 року-за адресою: АДРЕСА_4.

При цьому, посилається на те, що
перебував з ОСОБА_1 у зареєстрованому
шлюбі з 15.03.2008 р. по 20.05.2013 р., під час
якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народилась донька
ОСОБА_4. Їх спільне життя з ОСОБА_1 не
склалось, в тому числі й через її
відношення до їхньої доньки ОСОБА_4, бо
ОСОБА_1 не приділяла достатньо уваги
доньці, не піклувалась про неї, не
бажала з нею займатись. В лютому 2013 р.
він переїхав за адресою місця своєї
реєстрації: АДРЕСА_5, де мешкає його
мати ОСОБА_3 і за домовленістю з ОСОБА_1
донька ОСОБА_4 переїхала з ним. Дитина
продовжує проживати з ним та його
матір'ю за адресою: АДРЕСА_5. Вважає, що
донька ОСОБА_4 повинна і надалі
проживати з ним і бабусею, оскільки
дитина більше прихильна до нього, ніж
до своєї матері, з моменту її
народження він більше приділяв їй
уваги та дбав про її здоров'я та
розвиток. Він працює, має у власності
нерухоме майно, матеріально
забезпечений, є в наявності всі
житлово-комунальні умови для
проживання дитини з ним,
характеризується позитивно, свою
бабусю ОСОБА_3 дитина любить. ОСОБА_1 за
місцем реєстрації не мешкає, а проживає
з черговим співмешканцем, тому не може
займатись вихованням дитини належним
чином. Він повістю дбає про здоров'я
доньки, має добрі стосунки з своєю
донькою і є люблячим батьком.
Відповідач ніколи не приділяла
достатньої уваги дитині, з роботи
поверталась досить пізно, з дитиною не
бавилась, вільний час проводила на
власний розсуд з посторонніми людьми, а
не з донькою.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його
представники зустрічний позов
підтримали.

Позивач по основному позову ОСОБА_1 та
її представник зустрічний позов не
визнали, вважаючи його безпідставним
та таким, що не ґрунтується на дійсних
обставинах.

Відповідач по основному позову ОСОБА_3
основний позов не визнала, пояснивши,
що малолітня ОСОБА_4 більше прив'язана
до її сина ОСОБА_2, який приділяє увагу
своїй доньці весь вільний час, і дитина
краще знає свого батька, ніж матір.

Представник третьої особи по основному
позову Органу опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації проти
задоволення основного позову не
заперечує, проти задоволення
зустрічного позову заперечує,
пояснивши, що основний позов є більш
справедливим та узгоджується з діючим
законодавством, що регулює спірні
правовідносини, що буде сприяти
інтересам малолітньої дитини.

Представник третьої особи по
зустрічному позову Служби у справах
дітей та сім'ї Макарівської районної
державної адміністрації Київської
області в судове засідання не з'явився,
належним чином третя особа про час,
місце слухання справи повідомлялась,
тому суд, враховуючи думку сторін,
представників сторін, матеріали та
обставини справи, вважає за можливе
розглянути справу без участі
представника вказаної третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, третьої особи,
з'ясувавши обставини справи,
заслухавши показання свідка,
дослідивши письмові докази, прийшов до
висновку, що основний позов підлягає
частковому задоволенню, зустрічний
позов не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували в зареєстрованому
шлюбі з 15.03.2008 р. по 20.05.2013 р., від якого
мають малолітню доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Між сторонами по справі
існують відчужені взаємовідносини,
вони проживають окремо один від одного
по різним адресам.

Як вбачається з позовів (основного та
зустрічного), пояснень сторін,
малолітня дитина сторін по справі
проживає разом з своїм батьком ОСОБА_2
за адресою: АДРЕСА_5, після того, як
27.11.2013 р. ОСОБА_2 забрав дитину та
перевіз її до свого місця проживання за
адресою: АДРЕСА_5, не узгодивши з матір'ю
дитини ОСОБА_1 подальше постійне місце
проживання доньки (а.с.6-10, 78-80, 143-145).

Згідно ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Суд не може передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, може своєю аморальною
поведінкою зашкодити розвиткові
дитини.

Згідно ч.3 ст. 9 Конвенції про права
дитини дитина, яка не проживає з одним
чи обома батьками, має право
підтримувати на регулярній основі
особисті і прямі контакти з обома
батьками, за винятком випадків, коли це
суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про
права дитини батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону
України «Про охорону дитинства»
дитина, яка проживає окремо від батьків
або одного з них, має право на
підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватись з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитина, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно ст.157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитина, не має
право перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.159 СК України якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи.

Декларація прав дитини від 20 листопада
1959 р. містить принцип 6, за яким дитина
може бути розлучена з матір'ю лише у
винятковій ситуації.

Згідно ч.1 ст. 162 СК України якщо один з
батьків або інша особа самочинно, без
згоди другого з батьків чи інших осіб, з
якими на підставі закону або рішення
суду проживала малолітня дитина або
дитячого закладу (установи), в якому за
рішенням органу опіки та піклування
або суду проживала дитина, змінить її
місце проживання, у тому числі способом
її викрадення, суд за позовом
заінтересованої особи має право
негайно постановити рішення про
відібрання дитини і повернення її за
попереднім місцем проживання. Дитина
не може бути повернута лише тоді, коли
залишення її за попереднім місцем
проживання створюватиме реальну
небезпеку для її життя та здоров'я або
обставини змінилися так, що повернення
суперечить її інтересам.

Згідно ч.2 ст. 163 СК України батьки мають
право вимагати відібрання малолітньої
дитини від будь-якої особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України
передбачено, що при розгляді судом
спорів щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини обов'язковою є участь
органу опіки та піклування. Разом з тим
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Правомірність позовних вимог ОСОБА_1
підтверджуються письмовими доказами
по справі.

Так, як вбачається пояснень сторін та
довідки Філії 802 Комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» від
20.09.2013 р., малолітня ОСОБА_4
зареєстрована разом з своєю матір'ю
ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, і
співвласником ? частини вказаної
квартири є ОСОБА_1, що свідчить про
наявність постійного місця проживання
ОСОБА_1 (а.с.11, 12).

ОСОБА_1 має самостійний дохід та
спроможна на належному рівні
утримувати дитину, підтвердженням чому
є довідки з її місць роботи-ТОВ «А
Логістик» від 14.05.2013 р., ТОВ
«Реммерс-Україна» від 13.11.2013 р., довідка
ТОВ «А Логістик» про середню заробітну
плату (дохід) (для розрахунку виплат на
випадок безробіття) від 20.11.2013 р., копія
трудової книжки (а.с.13, 32, 36-41).

Дитина ОСОБА_4 відвідує ДНЗ №681
Святошинського району м. Києва з 1.09.2012
р., за місцем проживання дитини,
приводить її в садочок і забирає з
садочку, в основному її мати ОСОБА_1,
підтвердженням чому є відповідні
довідки даного дошкільного
навчального закладу від 6.10.2013 р., від
7.10.2013 р (а.с.14, 35).

ОСОБА_4 стоїть на обліку в дитячій
поліклініці №4 Святошинського району
м. Києва.

ОСОБА_1 характеризується позитивно по
місцю роботи та проживання (а.с.33, 34).

Орган опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації надав свій
висновок від 23.12.2013 р., відповідно до
якого було заслухано ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини, і враховуючи вік дитини,
рекомендовано визначити місце
проживання малолітньої ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1,
батьку ОСОБА_2 визначити такі способи
участі у вихованні та спілкуванні з
малолітньою дочкою ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1: перший, третій тиждень
місяця з 10 години п'ятниці до 19 години
неділі; один місяць у літній період
часу під час відпустки батька; один
тиждень під час зимових канікул;
святкові та неробочі дні за
домовленістю з матір'ю дитини (а.с.117, 118).

Служба у справах дітей Макарівської
районної державної адміністрації
Київської області надала свій висновок
від 25.02.2014 р., відповідно до якого було
заслухано ОСОБА_1, ОСОБА_2 на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини, і
враховуючи вік дитини, рекомендовано
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
з матір'ю ОСОБА_1, батьку ОСОБА_2
рекомендовано дотримуватись графіку
спілкування з дитиною, встановленого
органом опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації від 23.12.2013 р.
(а.с.203, 204).

Отже, враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги, що не встановлено
судом протипоказань позивачу по справі
для виховання дитини та яка має
самостійний дохід, не зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, не встановлено і аморальної
поведінки позивача по справі,
проживання дитини, яка є малолітньою,
разом з своєю матір'ю не зашкодить
нормальному розвиткові дитини та буде
відповідати розумності проживання
дитини з своєю матір'ю.

Сам по собі факт проживання дитини на
даний період часу з відповідачами по
справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатньою
підставою для визначення в судовому
порядку місця проживання дитини з
батьком, бо виключних обставин для
закріплення такого проживання дитини з
батьком та розлучення з своєю матір'ю
не існує.

У суду є підстави вважати, з
врахуванням висновку Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації від 23.12.2013 р., що участь
ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з
донькою буде сприяти повноцінності
виховання дитини, усунення протиріч у
взаємовідносинах між сторонами по
справі.

Суд приймає до уваги в цій частині
спору також позицію представника
Органу опіки та піклування
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації в судовому
засіданні щодо позовних вимог ОСОБА_1

Позиція Служби у справах дітей
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області
аналогічна висновку Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації.

Оцінюючи докази по справі, фактичні
обставини справи, суд не може
погодитися із позовними вимогами та
запереченнями ОСОБА_2 про неможливість
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо
визначення місця проживання дитини та
участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною, бо вони є
безпідставними, а інтереси дитини
ущемлені не будуть.

За зазначених обставин суд оцінює
критично показання допитаної в якості
свідка відповідача по основному позову
ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_2, та яка на
даний період часу разом доглядають за
малолітньою ОСОБА_4.

Одним із пунктів висновку
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації від 23.12.2013 р.
щодо способів участі ОСОБА_2 у
вихованні та спілкуванні з донькою, є 1,
111 тиждень місяця з 10 год. п'ятниці до 19
год. неділі. Але, при встановленні
такого способу можуть виникнути
труднощі щодо його виконання, бо ОСОБА_2
працює повні робочі дні, в тому числі й
у п'ятницю, а тому може забирати дитину
по закінченню робочого часу, отже в цій
частині суд встановлює ОСОБА_2 такий
спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з малолітньою донькою як 1,
111 тиждень місяця з 19 год. п'ятниці до 19
год. неділі.

Визначаючи вищевказані способи участі
ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з
малолітньою донькою, суд виходить з
того, що донька багато часу проводила і
проводить в даний період часу з своїм
батьком ОСОБА_2, з метою, щоб і в
подальшому дитина могла частіше бувати
з батьком, спілкуватись з ним, щоб
отримувати повноцінне виховання,
відчувати реально батьківську турботу
і щоб не допустити отримання дитиною
можливої психологічної травми.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення
аліментів, суд виходить з наступного.

Ст.ст. 180, 181 СК України передбачають, що
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття і за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: 1) стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів, 3)
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші
обставини, що мають істотне значення, і
розмір аліментів на одну дитину за
жодних обставин не може бути меншим ніж
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно ст.191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

В даному випадку норми закону
передбачають обов'язковість батьків
утримувати своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей і з моменту
пред'явлення позову. Вважаючи, що
малолітній дитині сторін по справі
визначається місце проживання з своєю
матір'ю, і яка буде перебувати на її
утриманні, відповідач повинен також
буде приймати участі в матеріальному
забезпеченні дитини, проживаючи
окремо, працюючи, з регулярним
заробітком, тому з відповідача ОСОБА_2
повинні стягуватися аліменти в
судовому порядку не у твердій грошовій
сумі, а в розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісяця, і до
повноліття дитини, починаючи з 11.10.2013 р.,
з моменту подачі позову до суду (а.с.93, 94,
96, 98-100, 149, 155, 156 ).

Суд вважає, що не підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про
зобов'язання ОСОБА_2 утриматись від дій
щодо зміни місця проживання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.ст. 3, 15 ЦПК України суд
вирішує порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи чи інтереси,
а не ті правовідносини, що можуть
виникнути у майбутньому. На даний
період часу при розгляді даної
цивільної справи суд вирішує питання
про визначення місця проживання дитини
та відібрання дитини, яке повинно бути
оформлено судовим рішенням. В
подальшому, якщо будуть вчинятись з
боку ОСОБА_2 протиправні дії щодо зміни
місця проживання дитини ОСОБА_4, ОСОБА_1
вправі звернутись з відповідним
позовом до суду.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд допускає
негайне виконання рішень у справах: про
відібрання дитини іі повернення її
тому, з ким вона проживала, по стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

По представленій довідці ОСОБА_2 про
його заробіток середньомісячний
заробіток становить 2864 гривні 90
копійок, отже сума платежу по аліментам
за один місяць буде становити 716
гривень 22 копійки.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягають стягненню витрати по справі
у вигляді судового збору в розмірі 214
грн. 60 коп. згідно вимог Закону України
«Про судовий збір», понесені судом по
предмету спору про стягнення
аліментів, бо ОСОБА_1 при подачі позову
до суду по закону була звільнена від
сплати судових витрат по вимогам про
стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ст.
15 Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст. 19, 141, 153, 157, 159, 160, 161, 162,
163, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88,
212, 214, 215, 367 ЦПК України, суд-

в
и р і ш и в:

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та
піклування Святошинської районної в м.
Києві державної адміністрації про
встановлення місця проживання дитини,
відібрання дитини, стягнення
аліментів, встановлення способу участі
у вихованні дитини задовольнити
частково.

Визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її
матір'ю ОСОБА_1, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1.

Відібрати малолітню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у її батька ОСОБА_2 та у її
бабусі ОСОБА_3 та передати її матері
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця с.
Велика Сербулівка Єланецького району
Миколаївської області, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_5, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання малолітньої
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частини усіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2013 року
і до досягнення дитиною повноліття, але
не менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначити такі способи участі ОСОБА_2 у
вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- перший, третій тиждень місяця з 19
години п'ятниці до 19 години неділі за
місцем фактичного проживання батька
дитини;

- один місяць у літній період часу
під час відпустки батька;

- один тиждень під час зимових
канікул;

- святкові та неробочі дні за
домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_1.

Рішення суду в частині відібрання
малолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у її батька ОСОБА_2 та у її
бабусі ОСОБА_3 та передачі її матері
ОСОБА_1, стягнення аліментів з ОСОБА_2 на
утримання дитини у межах суми платежу
за один місяць в розмірі 716 гривень 22
копійки підлягає негайному виконанню.

В іншій частині основного позову
відмовити.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Служба у справах дітей та сім'ї
Макарівської районної державної
адміністрації Київської області про
встановлення місця проживання дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати по справі у вигляді
судового збору в розмірі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя