Березівський районний суд Одеської
Справа № 1504/1108/12
Березівський районний суд Одеської
області у складі: головуючого - судді
при секретарі: Литвиненко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Березівка
Одеської області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,
Представник позивача звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення з відповідачів солідарно
заборгованості по кредитному договору
на загальну суму 180191,35 грн. та суму
сплаченого судового збору в розмірі
1801,91 грн. При цьому представник
позивача в своїй заяві посилався на те,
що між ТОВ «Український промисловий
банк» та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
останньому був наданий кредит на
із розрахунку 12.5% річних на умовах
повернення, строковості і платності на
період з 03.08.2007 року по 02.08.2014 року.
Виконання позичальником взятого
зобов'язання з виплати кредитної суми
із процентами забезпечено договором
поруки, який позивач уклав з ОСОБА_2,
згідно якого поручитель поручився
перед кредитором за виконання
боржником зобов'язань за укладеним
кредитним договором та відповідає у
повному обсязі перед кредитором. Так,
ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся
кредитором про необхідність сплати
боргу за укладеним договором, однак не
вчинив дій спрямованих на погашення
боргу. Таким чином, відповідач порушив
істотні умови договору та не здійснив
виплату заборгованості у встановлений
строк. При цьому, між ТОВ «Укрпромбанк»,
АТ «Дальта Банк» та Національним
банком України про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дальта
Банк», таким чином ТОВ «Укрпромбанк»
передав позивачу права вимоги за
кредитними договорами. На підставі
зазначеного та приписів ст.ст. 514, 516 ЦК
України ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
суду із позовом про стягнення належних
коштів з відповідачів у справі.
Представник позивача повідомлявся про
час і місце судового засідання, до суду
не прибув, але в матеріалах справи
міститься заява, згідно якої останній
підтримує позовні вимоги та не
заперечує проти винесення заочного
рішення.

Відповідачі згідно приписів ст. 74 ЦПК
України повідомлялися судом про час і
місце розгляду справи за єдиними
відомими суду адресами, але поштові
повідомлення поверталися до суду із
відмітками про незнаходження
адресатів за вказаним місцем. Оскільки
відповідачі в порушення приписів ЦПК
України не повідомили суд про зміну
місця знаходження або відмовилася
одержати судову повістку, суд вважає їх
повідомленими належним чином на
підставі приписів ст. 76 ЦПК України.

Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у
разі неявки у судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Виходячи з викладеного суд дійшов
висновку про можливість вирішення
справи в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З огляду на специфіку виниклих
правовідносин та виходячи з предмету
спору, суд вважає за необхідне
зазначити, що спірні правовідносини
врегульовано Цивільним кодексом
України та приписами укладених
сторонами кредитного договору та
договору поруки, умови яких не
суперечать законодавству України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
зазначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим ля виконання сторонами.

Судом встановлено, що 3.08.2007 року між
кредитором і ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 3-305ФКВ-07 згідно
якого позичальнику був наданий кредит
на покупку автомобіля в сумі 25000 дол.
США із розрахунку 12.5% річних на період з
03.08.2007 року по 02.08.2014 року. Так,
відповідно до умов укладеного
кредитного договору повернення
кредиту здійснюється щомісячно
частками у розмірі 197 доларів США до 20
числа кожного місяця, починаючи з
наступного, за місяцем отримання
кредиту. Проценти нараховуються у
валюті щомісячно на фактичну
заборгованість по кредиту за період з
першого по останній день кожного
календарного місяця. Крім того
щомісячна комісія за управління
кредитом складає 0,1% від суми кредиту та
нарахування цієї комісії здійснюється
щомісячно у валюті кредиту або у
гривневому еквіваленті відповідно до
курсу НБУ.

Як вбачається з матеріалів справи,
надання кредитором і отримання
позичальником кредитних коштів
підтверджується заявою ОСОБА_1 від
3.08.2007 року № 2690 про видачу готівки
(а.с.16).

Крім того, між позивачем та ОСОБА_2 був
укладений договір поруки від 3.08.32007
року №3-305/ZФКВПОР, згідно з яким
поручитель поручився перед кредитором
за виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором від 3.08.2007 року
№3-305ФКВ-07.

Таким чином відповідальність
поручителя наступає у разі невиконання
боржником зобов'язань за кредитним
договором. Отже, поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

Проаналізувавши умови укладеного
договору поруки (а.с.15) можливо дійти
висновку, що відповідальність
поручителя виникає як у наслідок не
погашення частини заборгованості, так
і у випадку невиконання зобов'язання в
цілому. При цьому поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання зобов'язання у повному об'ємі
всім належним йому на праві власності
майном та грошовими коштами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 6.2 кредитного договору банк
має право вимагати повного виконання
кредиту, сплати процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором, а також
відшкодування збитків, завданих банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання позичальником та/або його
поручителем умов кредитного договору,
а позичальник зобов'язаний протягом 15
календарних днів з дати надіслання
банком відповідної вимоги повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилася, втому числі у разі
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач вчасно не здійснював
щомісячні платежі відповідно до
затвердженого графіку справляння
платежів по кредитному договору.

При цьому, позивачем надсилались
вимоги про повернення суми кредиту (а.с.
23, 25), але ОСОБА_1 не було вчинено
належних дій реагування, спрямованих
на погашення заборгованості за
укладеним кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Проаналізувавши наведені норми в
системному аналізі із викладеними
обставинами можливо дійти висновку про
обгрунтрованність вимог позивача про
повернення кредитної заборгованості,
виниклої через неналежне виконання
умов кредитного договору.

Крім того, позивачем в обґрунтування
заявлених вимог про стягнення
відповідної суми заборгованості
надано до матеріалів справи розрахунок
суми заборгованості по кредитному
договору, який є належним доказом.

При цьому, вказаний в розрахунку
залишок заборгованості не
спростований відповідачами, оскільки
останніми не надано та в матеріалах
справи не міститься доказів про
здійснення інших виплат на погашення
боргу.

Таким чином, у відповідачів існує
обов'язок повністю повернути кредит та
сплатити нараховані проценти і тіло
кредиту.

Суд також вважає за можливе
задовольнити вимоги позивача щодо
стягнення з відповідачів судових
витрат, сплачених при поданні позовної
заяви, що підтверджуються належною
квитанцією в матеріалах справи (а.с.6).

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 224 ЦПК України,
ст.ст. 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В
:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1
ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого в АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2,
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» кредитну
заборгованість в розмірі 180191,35 грн. та
судовий збір в розмірі 1801,91 грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Березівський районний суд
Одеської області протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: