Справа № 342/1481/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Городенка

Городенківський районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдича Р.М.

секретаря Гурак Р.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до Серафинецької сільської
ради до третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в порядку
спадкування по заповіту з зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до
Серафинецької сільської ради про
визнання права власності на 1/3 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями,

В
С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з
первинним позовом про визнання за ним
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями. Позовні
вимоги мотивує тим, що житловий
будинок з господарськими будівлями
АДРЕСА_1 належав на праві спільної
часткової власності дідові позивача
ОСОБА_3, - 1/3 частина та його батькові
ОСОБА_4, - 2/3 частини. ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3, помер, а бабка позивача ОСОБА_5,
померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Батько позивача
ОСОБА_4, був у батьків єдиним сином. На
момент відкриття спадщини проживав
разом із спадкодавцем в одному будинку
АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер, а
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача
ОСОБА_6 З приводу оформлення права
власності позивач звернувся до
нотаріальної контори, але йому було
відмовлено, через відсутність
правовстановлюючих документів на
будинок, яких у нього немає та
рекомендовано звернутися до суду.

В судовому засіданні він заперечив
проти зустрічного позову, просив його
позовні вимоги задовільнити.

ОСОБА_2, звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1,
до Серафинецької сільської ради в
якій просить визнати за ним право
власності на 1/3 частину житлового
будинку з господарськими будівлями.
Мотивуючи тим, що він являвся членом
колгоспного двору як і його померла
дружина.

В судовому засіданні він та його
представник ОСОБА_7 просили зустрічний
позов задовільнити з наведених в заяві
підстав.

Від Серафинецької сільської ради до
суду поступила заява про розгляд
справи у відсутності їх представника.
Позови визнають, не заперечують проти
їх задоволення.

Суд вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши та оцінивши
докази по справі приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що:

Житловий будинок з господарськими
будівлями який знаходиться в АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями відносився
до групи - колгоспних дворів.

Станом на 15.04.1991 року в даному
колгоспному дворі проживали члени
колгоспного двору ОСОБА_4 (який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_6 (яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_7), ОСОБА_8 (яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_8) та ОСОБА_2 який проживає
там і на даний час з 1974 року (а.с. 20).

Згідно довідок нотаріуса ОСОБА_1
відмовлено у видачі свідоцтва про
прийняття спадщини у зв'язку із
відсутністю правовстановлюючих
документів на право власності на
будинок, які у нього відсутні, а ОСОБА_2
у зв'язку із неможливістю визначення
часток в колгоспному дворі.

ОСОБА_2 оформив спадщину після смерті
дружини на земельну ділянку, про що
свідчить свідоцтво про право на
спадщину від 04.08.2011 року.

ОСОБА_4 заповів все своє майно
ОСОБА_1 (а.с.12).

Дані факти ніким не спростовано в
судовому засіданні.

Відповідно до п.4 Перехідних
положень ЦК України ( в ред. 2003 р)
Цивільний Кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним Кодексом
України , положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обовязків,
що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року)
колгоспний двір - це сімейно-трудове
об'єднання осіб, які використовують
майно двору для ведення підсобного
господарства і для сімейних потреб.
Майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963
року) розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15
квітня 1991 року, коли відповідно до
Постанови Верховної Ради Української
РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був
введений в дію Закон України «Про
власність».

Пленум Верховного Суду України у
постанові від 22.12.1995 року № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
(далі Постанова) роз'яснив, що положення
статей 17, 18 Закону України «Про
власність» щодо спільної сумісної
власності поширюються на
правовідносини, які виникли після
введення в дію цього Закону (з 15.04.1991
року). До правовідносин, що виникли
раніше, застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбане до 15.04.1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулювали
власність цього двору.

Право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15 квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні. Такими, що втратили
це право, вважаються працездатні члени
двору, які не менше трьох років підряд
до цієї дати не брали участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору (в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно судом не беруться до
уваги твердження ОСОБА_1, що
правовідносини, з приводу оформлення
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в АДРЕСА_1
мають регулюватись виключно нормами ЦК
України 2003 року, а не нормами ЦК УРСР
1963 року, оскільки в судовому засіданні
встановлено, що даний будинок був
колгоспним двором в якому проживало
четверо людей, які будучи членами
колгоспного двору володіли рівними
частками в ньому.

У пункті 6 Постанови ПВСУ від 22.12.1995
року №20 передбачено, що на
витребування частки з майна колишнього
колгоспного двору, що збереглося
станом на 15 квітня 1991 року, поширюється
загальний трирічний строк позовної
давності. Разом з тим, пунктом 15 цієї ж
постанови передбачено, що строк
позовної давності для вимог про право
на майно учасника спільної власності
обчислюється відповідно до ст. 76 ЦК
України з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися, що його право на
це майно оспорюється.

Тому ОСОБА_2 не пропустив даний
строк, оскільки дізнався про позов
ОСОБА_1 тільки в жовтні 2013 року.

Відповідно до ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України
власник майна може предявити позов про
визнання його права власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обовязків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обовязки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті та у
відповідності зі ст. 1235 ЦК України,
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин

Згідно зі ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом. Право власності є непорушним.

Також судом не беруться до уваги
твердження ОСОБА_1 про те, що йому має
належати цілий будинок з
господарськими будівлями який йому
заповів його батько. Оскільки в
судовому засіданні встановлено, що
даний будинок відносився до
колгоспного двору в якому станом на
15.04.1991 року проживали ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_8, та ОСОБА_2, які володіли ним в
рівних частках по 1/4. Після смерті
ОСОБА_8, її частка була успадкована в
рівних частинах її батьками ОСОБА_4,
ОСОБА_6, та її чоловіком ОСОБА_8

Тому батько ОСОБА_1 являвся
власником тільки 2/3 частини житлового
будинку та господарських будівель
після смерті своєї доньки та дружини
які і мав право заповідати.

Відповідно до вимог ст.10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими учасниками процесу
доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене суд
приходить до переконання, що первинний
позов ОСОБА_1 слід задовільнити
частково визнавши за ним право
власності за заповітом на 2/3 житлового
будинку та господарських будівель за
адресою АДРЕСА_1, в іншій частині позову
відмовивши, а зустрічний позов ОСОБА_2
задовільнити визнавши за ним право
власності на 1/3 житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 214 - 215, 218 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В:

Первинний позов ОСОБА_1 до
Серафинецької сільської ради до
третьої особи яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_2 про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями в порядку
спадкування по заповіту задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 2/3 житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/3 частину житлового
будинку з господарськими будівлями, що
знаходитися АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Городенківський районний суд протягом
10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційного скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Гайдич Р.М.