Справа № 450/3513/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"30" січня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді -
Даниліва Є.О.

при секретарі -
Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Пустомити
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі
27391,83 грн. за кредитним договором №
LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року та судовий збір
в розмірі 273,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
у позовній заяві покликається на такі
обставини справи:

відповідно до укладеного договору №
LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та відповідачем, ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 1344,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за Кредитом, яка
складається із заборгованості за
Кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов. Згідно
статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог закону. У порушення
зазначених норм закону та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором
кредитодавець зобов'язується надати
грошові кошти позичальнику в розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з
зазначеними порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 24.09.2013 року має заборгованість - 27391,83
грн., яка складається з наступного: 862,82
грн. - заборгованість за кредитом; 9262,16
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 197,58 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 15288,71 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1280,56
грн. - штраф (процентна складова). На
підставі наведеного позивач вважає
позовні вимоги підставними та просить
їх задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте подав до
суду заяву про слухання справи у його
відсутності. Позовні вимоги
підтримують в повному обсязі. Проти
заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився і не повідомив суд про причини
неявки, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи. Оскільки відповідач
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, і від нього не
надійшло повідомлення про причини
неявки, які слід визнати поважними, та
посилань на докази, які мають значення
для справи, а представник позивача не
заперечує проти такого, судом ухвалено
провести заочний розгляд справи на
підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено,
що позичальник зобов'язаний повернути
кредитору надані грошові кошти (кредит)
та сплатити проценти у строки та на
умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
встановлено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то вразі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 05.03.2007 р. між ПАТ
Комерційний Банк «Приватбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ LVXRRX03270208, згідно якого ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 1344,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. Відповідно
до умов договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку: щомісяця в період
сплати, Позичальник повинен надавати
Банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
Кредитом, яка складається із
заборгованості за Кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати згідно Умов.

Окрім того, судом встановлено, що
позивач свої зобов'язання за договором
№ LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року виконав у
повному обсязі, а саме надав
Відповідачу кредит у розмірі 1344,00 грн.,
що стверджується підписом у заяві,
який засвідчує згоду відповідача на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
Договір, а також розрахунком
заборгованості за договором № LVXRRX03270208
від 05.03.2007 року (копії заяви, Умов
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка», розрахунку
заборгованості наявні в матеріалах
справи).

Протягом строку дії Договору
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором, що стверджується
розрахунком заборгованості за
договором № LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року,
укладеним між позивачем та
відповідачем, згідно з яким
заборгованість позичальника ОСОБА_2
станом на 24.09.2013 року становить - 27391,83
грн., яка складається з наступного: 862,82
грн. - заборгованість за кредитом; 9262,16
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; 197,58 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 15288,71 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; а також
штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та
правил надання банківських послуг: 500,00
грн. - штраф (фіксована частина); 1280,56
грн. - штраф (процентна складова).

Як вбачається із копії заяви
позичальника № LVXRRX03270208 та Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), що
складають між Банком і відповідачем
договір, було укладено строком на 12
місяців з 05.03.2007 року по 05.03.2008 року, а
погашення заборгованості повинно було
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, за який
приймається період з «5» по «10» число
кожного місяця Позичальник повинен
надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 152,45 грн. для
погашення заборгованості за Кредитом,
яка складається із заборгованості за
кредитом, відсотків, винагороди,
комісії, а також інших витрат згідно з
умовами.

Із розрахунку заборгованості за
договором № LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року
вбачається, що останній платіж було
здійснено відповідачем, ОСОБА_2 05.03.2008
року.

Таким чином, судом встановлено, що
05.03.2008 року збіг строк дії кредитного
договору № LVXRRX03270208 від 05.03.2007 року.

У відповідності до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» якщо
кредитодавець у позасудовому порядку
або до судового провадження
звертається з вимогою про повернення
споживчого кредиту або погашення
іншого боргового зобов'язання
споживача, кредитодавець не може у
будь-який спосіб вимагати будь-якої
плати або винагороди від споживача за
таке звернення. При цьому кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Як вбачається із копії заяви
позичальника № LVXRRX03270208 та Умов
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), що
складають між Банком і відповідачем
договір, 05.03.2007 року між сторонами було
укладено договір споживчого кредиту.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Проте, згідно п.п.
5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) терміни позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним Договором встановлюється
сторонами тривалістю 5 років.

Таким чином, згідно умов кредитного
договору, укладеним між сторонами,
початок перебігу строку позовної
давності у позивача виник 06.03.2008 року, а
саме з моменту, коли він дізнався про
порушення свого права, а тому, згідно
умов договору, закінченням строку
позовної давності слід вважати 05.03.2013
року.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач звернувся до суду із вказаним
позовом 03.10.2013 року, а тому вважається
таким, що пропустив строк позовної
давності для звернення до суду із
вказаними позовними вимогами щодо
кредитних зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором № LVXRRX03270208 від
05.03.2007 року.

Враховуючи вище наведене, в
задоволенні позову слід відмовити у
зв'язку з спливом строку позовної
давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
документально підтверджені судові
витрати понесені позивачем стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 58, 59, 60, 197, 212, 213, 224-226 ЦПК
України, ст.ст. 256, 257, 267, 530 ЦК України, п. 7
ч. 11 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
судового рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяЄ. О. Данилів