У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І., суддів:
Євграфової Є.П.,Завгородньої І.М.,
Журавель В.І.,Ситнік О.М.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до громадської організації
«Народна спілка «Добробут»,
підприємства «Ресурс» Всеукраїнської
організації «Союз організацій
інвалідів України», підприємства
«Перспективабуд» громадської
організації «Народна спілка
«Добробут» про визнання частково
недійсним іпотечного договору та
визнання майнових прав на об'єкт
нерухомого майна, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на
заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 24 квітня 2012
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 11 грудня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у
якому зазначав, що 18 червня 2003
року між товариством з обмеженою
відповідальністю «МакВент» (далі - ТОВ
«МакВент»), громадською організацією
«Народна спілка «Добробут» (далі - ГО
«НС «Добробут») та підприємством
«Ресурс» Всеукраїнської організації
«Союз організацій інвалідів України»
(далі - підприємство «Ресурс» ВО «Союз
організацій інвалідів України»)
укладений довгостроковий
інвестиційний договір № 34/208/Б про
будівництво житлового комплексу з
громадсько-побутовими приміщеннями за
адресою: АДРЕСА_1.

18 червня 2009 року між ТОВ «МакВент» та
ОСОБА_6 був укладений договір про
відступлення права вимоги, згідно з
яким до останнього перейшли усі права
та обов'язки інвестора ТОВ «МакВент» за
довгостроковим інвестиційним
договором № 34/208/Б.

Просив визнати недійсним іпотечний
договір, укладений 25 січня 2010 року між
ГО «НС «Добробут» та підприємством
«Перспективабуд» ГО «НС «Добробут» у
частині передачі в іпотеку нежитлового
приміщення в АДРЕСА_1, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що до складу переданих
у іпотеку приміщень входять
приміщення, що були ним проінвестовані,
а спірний договір був укладений без
погодження з позивачем. Також просив
визнати за ОСОБА_6 майнові права на
об'єкт нерухомого майна - нежитлові
приміщення в АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 24
квітня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду м. Києва від
11 грудня 2012 року, позов задоволено.
Визнано іпотечний договір, укладений 25
січня 2010 року між ГО «НС «Добробут» та
підприємством «Перспективабуд» ГО «НС
«Добробут», посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 та
зареєстрований у реєстрі за № 185,
недійсним у частині передачі в іпотеку
нежитлового приміщення в АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_6 майнові права на
об'єкт нерухомого майна - нежитлові
приміщення в АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу суду апеляційної
інстанції та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали цивільної справи
та вивчивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 18 червня 2003 року
між ТОВ «МакВент», ГО «НС «Добробут» та
підприємством «Ресурс» ВО «Союз
організацій інвалідів України» було
укладено довгостроковий інвестиційний
договір № 34/208/Б про будівництво
житлового комплексу з
громадсько-побутовими приміщеннями за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9−?11, т. 1).

Відповідно до умов договору ТОВ
«МакВент» виступило як інвестор, ГО «НС
«Добробут» −? замовник-генінвестор,
підприємство «Ресурс» ВО «Союз
організацій інвалідів
України»-генпідрядник-інвестор.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 1 до
договору інвестору передалися
нежитлові приміщення площею 362 кв. м
(а.с. 12, т. 1).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1
до договору сторони погодили фактичне
розташування нежитлових приміщень в
осях А-Д 9-13 з прибудовами, що будуть
передані інвестору у власність, згідно
з затвердженою проектною
документацією. План розташування
вказаних приміщень є невід'ємною
частиною договору (додаткова угода № 2).

Разом з тим плану розташування
вказаних приміщень матеріали справи не
містять, що підтверджує доводи
касаційної скарги стосовно того, що
судом самостійно визначені нежитлові
приміщення, на які визнано право
власності за ОСОБА_6, що не відповідає
завданням цивільного судочинства і
свідчить про перебирання судом
повноважень сторін договору.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до п. 3.3 довгострокового
інвестиційного договору №
34/208/Б після здачі об'єкта в
експлуатацію площа житлових та
нежитлових приміщень розподіляється
пропорційно фактичному внеску у
будівництво об'єкта інвестування
генпідрядника-інвестора та інвестора
за вирахуванням частки
замовника-генінвестора та службових
квартир.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їх права та
обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 24 липня 2013 року
скасовано рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 06 липня 2012
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 04 квітня 2013 року про визнання
за ОСОБА_7 права власності на нежитлові
приміщення АДРЕСА_1 з тих підстав, що
рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 24 квітня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 11 грудня
2012 року, визнано за ОСОБА_6 майнові
права на об'єкт нерухомого майна -
нежитлові приміщення в АДРЕСА_1.

При розгляді цивільної справи за
позовом ОСОБА_7 встановлено, що
розпорядженням Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації від
22 серпня 2011 року № 534 присвоєно
новозбудованому житловому будинку по
АДРЕСА_1 - поштову адресу: АДРЕСА_1. 20
грудня 2011 року між ОСОБА_7 та
управителем фонду фінансування
будівництва - фінансовою компанією
товариством з обмеженою
відповідальністю «Житлобуд-Інвест»
було укладено договори про участь у
Фонді фінансування будівництва виду А
«Перспектива». Предметами даних
договорів є зобов'язання позивача з
участі у Фонді фінансування
будівництва та передання управителю
коштів у розмірі 1 592 тис. грн за
договором № 21/Н та 980 тис. грн
за договором № 22/Н в управління з метою
отримання у власність нежитлових
приміщень АДРЕСА_1

29 грудня 2011 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Житлобуд-Інвест» (управитель) та
ОСОБА_7 (довіритель) було укладено
договір № У21/Н уступки майнових прав,
за яким управитель уступив довірителю
майнові права на об'єкт інвестування,
нежитлове приміщення в осях АВ/9-13 з
прибудовою 197-Б на другому поверсі
будинку по АДРЕСА_1, загальною площею
159,2 кв. м. Загальна вартість об'єкта
інвестування становить 1 592 тис. грн.

16 січня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Житлобуд-Інвест» (управитель) та
ОСОБА_7 (довіритель) було укладено
договір № 22/Н уступки майнових прав, за
яким управитель уступив довірителю
майнові права на об'єкт інвестування,
вбудоване офісне приміщення АДРЕСА_1,
загальною площею 98 кв. м. Загальна
вартість об'єкта інвестування
становить 980 тис. грн.

Таким чином, при розгляді справи судом
першої інстанції було допущено
порушення вимог ч. 6 ст. 130 ЦПК України
щодо визначення кола осіб, які повинні
брати участь у справі та вимог,
передбачених п. п. 3, 4 ЦПК України, щодо
встановлення правовідносин, що виникли
між сторонами та встановлення правових
норм, що підлягають застосуванню до цих
правовідносин.

Крім того, з матеріалів цивільної
справи вбачається, що підприємством
«Перспективабуд» ГО «Народна спілка
«Добробут» зазначалося, що житловий
комплекс, у якому знаходяться спірні
нежитлові приміщення, не завершений
будівництвом та не введений в
експлуатацію.

За правилами ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

На зазначені вимоги закону суди уваги
не звернули, не перевірили доводів щодо
не закінчення будівництвом житлового
комплексу та невведення його в
експлуатацію.

У зв'язку з наведеним оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 задовольнити.

Заочне рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 24
квітня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 11 грудня 2012
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І.
Євтушенко Судді: Є.П. Євграфова
В.І. Журавель І.М. Завгородня О.М.
Ситнік