Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Орган опіки та піклування Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації, Прокуратура
Дніпровського району міста Києва про
поновлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
13.01.2011 року рішенням Дніпровського
районного суду міста Києва вона була
позбавлена батьківських прав відносно
своїх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно вказаного
рішення опікуном над малолітніми
дітьми призначена її (позивача) рідна
сестра - ОСОБА_2 В даний час радикально
змінилися умови її (позивача) життя,
вона веде добропорядний спосіб життя,
має постійне місце проживання АДРЕСА_1,
яка належить її батькам, які водночас є
рідними бабусею та дідусем малолітніх
дітей. Батьки не проти її (позивача)
рішення щодо поновлення її
батьківських прав стосовно дочок, а
навпаки погоджуються та у всьому
підтримують її. З серпня 2012 року вона
працює у Всеукраїнському благодійному
фонді "Соціальне партнерство" на посаді
соціального працівника та має оклад у
розмірі 3 200 грн., має можливість та
бажання виконувати всі батьківські
обов'язки, бажає та має можливість
приймати участь в житті дітей,
піклуватися про їх фізичний та
духовний розвиток, утримувати їх
матеріально, сприяти розвитку та
гарному вихованню. Спиртні напої і
наркотики не вживає, позитивно
характеризується за місцем проживання
і на роботі, про що зазначено в
характеристиках, громадський порядок
та спокій не порушує, скарг від сусідів
не надходило. Крім того, має заохочення
за місцем роботи у вигляді подяки за
щоденну копітку працю, має хороші
відносини з сусідами та за місцем
проживання, з колегами по роботі. За час
перебування дітей в сім'ї відповідача
вона (позивач) постійно проявляла
бажання щодо виховання та забезпечення
дітей, але відповідач майже не дає
можливості бачитися з дітьми. У зв'язку
з цим, одяг, продукти харчування, ліки,
матеріальну допомогу вона передавала
через своїх батьків. Коли відповідач
дозволяла бачитися з дітьми, то все це
вона (позивач) безпосередньо приносила
сама. В квітні та травні 2013 року вона з
дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала
в лікарні на стаціонарному лікуванні,
яке оплатила сама. У зв'язку з докірною
зміною обставин її (позивача) життя і її
ставлення до батьківських обов'язків,
звернулася до суду з даним позовом та
просила поновити її в батьківських
правах.

В судовому засіданні позивач
підтримала свою позовну заяву, просила
її задовольнити. Пояснила, що вона може
та бажає сама займатися дітьми.
Претензій до відповідача вона не має,
вона все робила для дітей, вона
(позивач) їй вдячна. Зазначила, що вона
на даний час в шлюбі з особою, яка не має
відношення до дітей, і яка на даний час
відбуває покарання в місцях
позбавлення волі. Діти будуть жити з
нею в одній кімнаті в квартирі її
батьків. Зазначила, що вона не ходила до
відповідача для спілкування,
можливості побачитися там з дітьми,
оскільки на її думку відповідач не
впустила б її до квартири, не дала б
можливості побачитися з дітьми.
Періодичні зустрічі з дітьми бували
біля школи, коли діти бували у бабусі та
дідуся, де вона (позивач) проживає,
разом з дітьми гуляли та робили
фотознімки, які приєднані до справи.
Пояснила, що в 2013 року вона знаходилася
зі старшою дочкою в лікарні за
проханням відповідача. Не заперечувала
того, що їй відомо які заклади
відвідують її діти, але ні з вчителями,
ні з вихователями, на з лікарями вона не
спілкувалася, буде це робити, коли діти
будуть з нею. Представник позивача
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити, підтримав пояснення
позивача та зазначив, що позивач
змінилася корінним чином, бажає та може
сама виховувати та утримувати дітей.

Відповідач та її представник
заперечували щодо задоволення позову,
просили відмовити в задоволенні позову
та врахувати їх письмові заперечення.
Відповідач пояснила, що позивач любить
тільки себе. Вона (відповідач) ніколи не
забороняла, не перешкоджала зустрічам
позивача з дітьми, навпаки просила про
це позивача. Після зустрічей дітей з
позивачем чи знаходження дітей у
позивача з дідусем та бабусею, діти
міняються, старша дитина замикається,
про що зазначають і вчителі, а молодша
після перебування у позивача всю ніч
плакала, просила її не віддавати, бо їй
сказали, що вона (відповідач) її
тимчасова мама. Діти називають її
(відповідача) мамою, а її чоловіка
папою. Був випадок, коли позивач
сказала, що бажає займатися з дитиною
ОСОБА_3 англійською мовою, що почала
робити, але її (позивача) вистачило на
два дні. Позивач іноді приходить до неї
(відповідача), але під час цих приходів
вона спілкується з нею (відповідачем), а
не з дітьми. Коли вона (відповідач) каже
позивачу піди з дітьми погуляй,
поспілкуйся - йде, але сама таких
ініціатив не проявляє. Вони разом
обговорювали лагер, де будуть
відпочивати діти, дати від'їзду та
приїзду, але зустріти дітей вона не
приїхала, сказала потім, що забула. В 2013
році дитина ОСОБА_3 перебувала на
лікуванні в лікарні, оформлювали
документи на лікування вони з
позивачем разом, і позивач була в
лікарні з дитиною, оскільки вона
(відповідач) не могла лягти з дитиною в
лікарню. Зазначила, що дитина ОСОБА_3
любить позивачку, знає її, а молодша
дитина ОСОБА_4 позивача не знає як свою
маму. Пояснила, що вона (відповідач)
часто ходить до органу опіки, що їй з
позивачем пропонували сходити до
психолога з метою налагодження
стосунків, один раз вона приходила.
Стосовно утримання дітей пояснила, що
позивач один раз передала 200 грн.,
купила ОСОБА_4 сарафанчик та іграшку,
частково оплатила аналізи дитини
ОСОБА_3, коли перебували в лікарні.
Зазначила, що ніколи не було такого, щоб
вона не впускала позивача в квартиру,
чи чинила їй якісь перешкоди в
спілкуванні з дітьми. Дитина ОСОБА_3
після спілкування з позивачем
повідомила, що позивач вийшла заміж, її
чоловік в тюрьмі, який лише пограбував
банк. На всі ці розповіді вона
(відповідач) пояснює дитині, що у мами
(позивача) був складний період в житті,
зараз вона виправляється. Позивач
жодного разу не відвідала ні лікарів,
ні школи, садочок для з'ясування питань
про дітей. Зазначила, що спілкуватися з
позивачем можливо, але остання цього не
бажає. Просила врахувати всі зазначені
нею обставини та відмовити в
задоволенні позову, так як позивач поки
що не змінилася. Представник
відповідача просила врахувати вимоги
законодавства щодо предмету спору,
обставини, які були озвучені в суді,
якими встановлено, що належних змін
позивача в ставленні до своїх дітей не
відбулося, позивач не приймала і не
приймає участі у вихованні, утриманні
дітей, не ходить до школи, лікарів,
садочку, жодних належних умов для
проживання дітей у позивача не має.
Позивач періодично відвідує свого
чоловіка в місцях позбавлення волі, а
для дітей часу не має. Просила
врахувати, що саме батьки позивача та
відповідача ініціювали подачу даного
позову до суду, а не сама позивач.
Просила врахувати і медичні довідки
стосовно хвороб позивача, з яких
слідує, що може бути для дітей
небезпека при їх спільному проживанні.
Позивач знята з обліку у нарколога лише
в 2012 році, пройшло дуже мало часу.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування в судовому засіданні
підтримав позов, наданий ними висновок
та просив постановити рішення в
інтересах дітей.

Представник Прокуратури Дніпровського
району міста Києва в судовому
засіданні заперечив щодо задоволення
позовних вимог, оскільки задоволення
позову може нашкодити інтересам дітей.
По справі встановлено, що існує
конфлікт між сторонами - сестрами.
Наявності інтересу позивача до життя
дітей, реального бажання виконувати
свої батьківські обов'язки не було
встановлено в суді.

Вислухавши пояснення всіх сторін,
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не знайшли свого підтвердження
в суді та не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що матір'ю дітей
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 - позивач по
справі, що підтверджено копіями
свідоцтв про народження дітей.

Відповідно до рішення Дніпровського
районного суду міста Києва від 13.01.2011
року ОСОБА_1 позбавлена батьківських
прав відносно її малолітніх дітей -
дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та призначено
опікуном дітей ОСОБА_2. Крім цього, було
позбавлено батьківських прав і батька
дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_16. В даному
рішенні зазначено, що батько дитини
ОСОБА_4 помер. Підставами позбавлення
батьківських прав ОСОБА_1 в рішенні
зазначено наступне: не приймає ніякої
участі у вихованні та утриманні дітей,
не цікавиться їх життям та здоров'ям, є
хронічною наркоманкою, діти проживають
з рідною тіткою (ОСОБА_2), яка разом зі
своїм чоловіком їх утримує, виховує,
забезпечує всім необхідним для їх
життя. В указаному рішенні зазначено,
що ОСОБА_1 позов визнала, просила його
задовольнити, зазначила, що все
викладене в позовній заяві відповідає
дійсності, що вона з 1995 року вживає
наркотичні засоби періодами, часто
лікувалася, дітей залишила з батьками,
потім дітьми стала опікуватися її
сестра ОСОБА_2, не заперечувала, що вона
дітей не виховує, не утримує, не
цікавиться ними, не телефонує.

З наданих документів слідує, що через
півтора роки після постановлення
рішення про позбавлення батьківських
прав, а саме 08.08.2012 року ОСОБА_1
влаштувалася на роботу до
Всеукраїнського благодійного фонду
"Соціальне партнерство" на посаду
соціального працівника з окладом 3 200
грн. Згідно характеристик з місця
роботи та місця проживання ОСОБА_1
характеризується з позитивної сторони,
громадський порядок та спокій не
порушує, скарг від сусідів не
надходило. З довідки № 316687 від 28.08.2013
року Київської міської наркологічної
клінічної лікарні "Соціотерапія"
слідує, що ОСОБА_1 за даними облікової
документації під наркологічним
диспансерно-динамічним наглядом не
перебуває, раніше перебувала з жовтня
2008 року по серпень 2012 року по ремісії
(період утримання). В сертифікаті про
проходження профілактичного
наркологічного огляду, виданого КМНКЛ
"Соціотерапія" 05.09.2013 року ОСОБА_1,
зазначено, що наркологічних
протипоказань згідно заяви (за власним
бажанням) не виявлено. Сертифікат
дійсний до 05.09.2015 року. Згідно довідки
від 02.07.2013 року Київської міської
туберкульозної лікарні №1 з
диспансерним відділенням "ОСОБА_1
перебуває на туб.обліку в КМТЛ №1 в
групі 5.1 перенесеного туберкульозу,
загострення туберкульоза не виявлено,
епід.небезпеки для оточуючих не
представляє".

Зазначені вище документи надавалися до
Органу опіки та піклування
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації, на підставі
цих документів та характеристик на
ОСОБА_1 було складено висновок від
07.10.2013 року, відповідно до якого орган
опіки та піклування вважають за
можливе поновлення батьківських прав
ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей. В
даному висновку зазначено і те, що
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в
АДРЕСА_1, в квартирі створено
задовільні побутові умови, наявні всі
необхідні меблі та речі для виховання
та розвитку дітей.

В процесі розгляду справи було
встановлено та підтверджено
документами, що малолітні діти ОСОБА_3
та ОСОБА_4 по цей час знаходяться під
опікою опікуна ОСОБА_2, остання їх
виховує, утримує, цікавиться та приймає
безпосередню участь у навчанні,
лікуванні дітей, за її заявою
Благодійний фонд "Пам'яті пожежних
Чорнобиля", починаючи з 2010 року
направляє дитину ОСОБА_3 на літні та
різдвяні канікули до Італії на
відпочинок та оздоровлення, багато
уваги приділяє вихованню, навчанню
дітей, співпрацює з педагогами,
вихователями, діти відвідують
різноманітні гуртки. ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5 взагалі не знає біологічну
матір - позивача, оскільки майже
відразу після народження нею
опікується відповідач, так як позивач
ухилилася від виховання, утримання
дитини.

Встановлено, що з документів зі школи,
дошкільного навчального закладу,
гуртків, які відвідують діти, слідує, що
біологічна мати дітей ОСОБА_1 жодного
разу до них не зверталася, навчанням,
вихованням дітей не цікавилася. В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не
заперечувала того, що вона не
спілкувалася з педагогами,
вихователями, не цікавилася у них
успіхами дітей, їх розвитком, не
зверталася до поліклінік щодо
з'ясування питання про стан здоров'я
дітей. При цьому суд враховує те, що
позивач, відповідач з дітьми
проживають в одному населеному пункті,
відомі школа, садок, гуртки, які
відвідують діти. Однак, позивач як до
подачі позову до суду, так і в період
розгляду справи в суді жодного разу не
звернулася до цих установ та не
поцікавилася у них про успіхи, життя
своїх дітей.

Встановлено і те, що позивач не
приходила та не спілкувалася з
відповідачем, не з'ясовувала у
відповідача питання, пов'язані з
життям, навчанням, станом здоров'я
дітей. Тобто, за останні роки позивач
ніяким чином не цікавилася в повній
мірі дітьми, їх життям, оскільки таку
інформацію можливо отримати лише в
установах, де діти навчаються,
лікуються та безпосередньо у опікуна, з
якою проживають діти і яка по цей час
повністю займається їх утриманням,
вихованням.

Крім цього, позивачем не було надано
жодного доказу того, що за останні роки
вона здійснювала якісь витрати на
дітей, на їх утримання, чи намагалася
обговорити ці та інші питання стосовно
дітей з відповідачем - опікуном. При
цьому враховується і те, що дитина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 взагалі позивача
як матір не знає, оскільки майже
відразу після народження нею
опікувалася відповідач.

Судом враховується і поведінка
позивача в судовому засіданні,
відношення позивача до відповідача,
які були виявлені під час розгляду
справи в суді і які свідчать про
відсутність у позивача бажання
налагодити спілкування з відповідачем
в інтересах дітей та з метою з'ясувати
все необхідне (навчання, життя, хвороби)
дітей, оскільки таку інформацію має
лише відповідач, яка багато років
займається дітьми, утримує, виховує та
лікує їх, намагається дати належний
розвиток дітям.

Враховується і те, що позивач навіть не
намагалася прийти, поспілкуватися з
відповідачем, зустрітися з дітьми та
відповідачем разом, з метою
нетравмувати дітей, налагодити
стосунки. Дане свідчить про те, що
позивачу ніхто не чинив перешкод це
робити, але позивач не мала такого
бажання, що в свою чергу свідчить про
те, що позивач на даний час не діє в
повній мірі в інтересах дітей. Слід
відмітити те, що позивач багато років
не проживала разом з дітьми, не
займалася їх утриманням та вихованням.
Факт того, що позивач не готова на цей
час самостійно виховувати та
утримувати дітей, є і те, що в квартирі,
де проживає позивач разом зі своїми
батьками, не облаштоване місце дітям
для відпочинку, навчань, відсутні
ліжечка. Зазначене позивачем, що у разі,
якщо діти будуть з нею, вона придбає їм
необхідне, суд не може прийняти як
готовність позивача займатися своїми
дітьми.

Важливими обставинами є те, що старша
дитина ОСОБА_3 має діагноз "Детская
абсансная эпилепсия", що потребує
певного лікування, догляду, обстеження,
а молодша дитина ОСОБА_4 взагалі свою
біологічну матір (позивача) не знає. Ці
обставини є дуже істотними, які мають
бути обов'язково враховані, в інтересах
самих дітей, при вирішенні спірного
питання. А як зазначалося вище, позивач
не здійснювала ніяких дій щодо
поступового зближення з молодшою
дитиною та щодо отримання повної
інформації про стан здоров'я, методів
лікування старшої дитини, і всі ці дії
можливо здійснювати лише через опікуна
(відповідача), з метою нетравмування
дітей, але, як зазначалося вище, позивач
цього не робила і як було встановлено в
суді - не має наміру робити це.

Стосовно висновку органу опіки та
піклування, в якому зазначено, що
останні вважають за можливе поновлення
батьківських прав позивача, суд
приходить до того, що Органом опіки та
піклування Дніпровської районної
державної адміністрації не в повній
мірі були з'ясовані всі обставини, не
були перевірені та враховані медичні
документи стосовно позивача, хвороба
дитини ОСОБА_3, вік дитини ОСОБА_4, яка
взагалі не знає свою біологічну матір.

Крім цього, судом не може бути
врахований лист Служби у справах дітей
від 12.03.2014 року, де зазначається про те,
що позивач ОСОБА_1 неодноразово
зверталася до них щодо сприяння у
зустрічах з дітьми, так як опікун
забороняє їй бачитися з ними, оскільки
викладене суперечить пояснення самого
позивача в суді, та встановленим в суді
фактам - а саме, що позивач бачиться з
дітьми, жодних перешкод відповідач їй
не чинить, а навпаки сприяє цьому. Слід
зазначити і те, що допитана в суді в
якості свідка ОСОБА_11, яка підписувала
вказаний лист, зазначила, що записів,
заяв про приходи до них позивача вони
не мають, ніяких дій щодо сприяння
зустрічам з дітьми вони не здійснювали,
надавали лише консультації про
необхідність звертатися до суду. Тобто,
даний лист не є доказом того, що мали
місце перешкоди зі сторони відповідача
в спілкуванні дітей з позивачем, і
взагалі даний лист не обгрунтований
жодним доказом (відсутні заяви, листи,
рішення). У разі, якщо в дійсності
позивач і зверталася неодноразово до
органу опіки та піклування, то ці
звернення чи бесіди працівників органу
опіки та піклування були чисто
формальні.

Не можуть бути враховані та прийняті як
належний доказ до позовних вимог і
Інформаційна довідка №7/90 від 11.03.2014
року та Інформація про результати
роботи з клієнткою №6/89 від 11.03.2014 року,
складені та підписані директором
Центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді ОСОБА_12 та психологом
даного центру Н.С.В.Козинською,
оскільки ці документи оформлювалися
під час розгляду справи в суді і
позивач не повідомляла про це суд та
інших учасників процесу. Крім цього,
дані документи прямого відношення до
предмету спору не мають, складені лише
за результатами розмови з позивачем та
за результатами
психолого-діагностичної роботи з
позивачем. Ніяких документів чи
інформації про дітей, опікуна не
витребовували, не враховували. В
судовому засіданні ОСОБА_12 та ОСОБА_13
підтвердили те, що викладена в даних
документах інформація, отримана на
підставі лише розмови з позивачем.

Таким чином, в суді встановлено, що на
даний час позивач працює, не вживає
наркотичні засоби, але на думку суду
цих даних не достатньо для можливості
на даний час поновити батьківські
права позивача з викладених вище
підстав. Слід зазначити те, що без
налагодження стосунків позивача з
опікуном, яка багато років займається
дітьми позивача, виховує їх, утримує,
лікує, забезпечує всім необхідним,
займається розвитком дітей - не можливо
передавати дітей біологічній матері -
позивачу, оскільки це буде шкодити в
першу чергу дітям.

Відповідно до ст.169 СК України мати,
батько, позбавлені батьківських прав,
мають право на звернення до суду з
позовом про поновлення батьківських
прав. Суд перевіряє, наскільки
змінилася поведінка особи, позбавленої
батьківських прав, та обставини, що
бути підставою для позбавлення
батьківських прав, і постановляє
рішення відповідно до інтересів
дитини. При вирішенні справи про
поновлення батьківських прав одного з
батьків суд бере до уваги думку другого
з батьків, інших осіб, з ким проживає
дитина.

Як зазначалося вище, поновлення
батьківських прав позивача не може
бути, так як на даний час не відповідає
інтересам дітей та неможливе без
заподіяння шкоди дітям. Крім цього,
враховується, що позивач вживала
наркотичні засоби з 1995 року, з жовтня 2008
року по серпень 2012 року перебувала під
наркологічним диспансерно-динамічним
наглядом, знята з обліку по ремісії
(період утримання). Тобто, часу минуло
недостатньо щоб впевнено стверджувати,
що відпала обставина, що була підставою
для позбавлення позивача батьківських
прав. Враховується і те, що і інші
обставини, що були підставою для
позбавлення батьківських прав, -
ухилення від утримання, виховання
дітей, відсутність прояву інтересу про
життя, стану здоров'я дітей, -
залишилися, позивач в повній мірі не
усунула ці обставини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 169 СК України, ст.ст.60, 212-215, 218, 223, 294
ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та
піклування Дніпровської районної в
місті Києві державної адміністрації,
Прокуратура Дніпровського району
міста Києва про поновлення
батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: