АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/2235/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/85/К/14
Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області

в складі : головуючого судді:
Митрофанової Л.В.

суддів:
Остапенко В.О., Савіної Г.О.

при секретарі:
Абрамян Н.Л.

за участі: представника ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Бродька Анатолія
Івановича

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк", третя особа - ОСОБА_5
про визнання договору поруки
припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»),
третьої особи ОСОБА_5 в якому просила
визнати припиненим договір поруки від
12 листопада 2007 року, за яким позивач
поручилась за боржника ОСОБА_5
відповідно до умов основного договору.
Однак відповідач, самостійно, без
узгодження з позивачкою підвищив
відсоткову ставку на строк погашення
кредиту, що підтверджується договором
іпотеки від 15 серпня 2012 року, тому
позивач вважає припиненим договір
поруки.

Рішенням суду від 10.10.2013 року, в
якому виправлено описку ухвалою суду
від 28.11.2013 року, позов задоволено.

Визнано припиненим договір
поруки № KRR0GK00151007/1 від 12 листопада 2007
року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ
"ПриватБанк".

Додатковим рішенням від 28 листопада 2013
року з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь
держави стягнуто судовий збір в
розмірі 114 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі
представник відповідача просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
позивачка з правилами та умовами
надання банківських послуг була
ознайомлена, про що свідчить її підпис
в договорі, а в умовах кредитного
договору передбачено право Банку
збільшення кредитної ставки.

Крім того суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про збільшення
обсягу відповідальності поручителя,
оскільки не мала місця зміна основного
зобов'язання.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовної заяви, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 12 листопада 2007
року був укладений кредитний договір №
KRR0GK00151007, згідно умов якого Банк
зобов'язався надати ОСОБА_5, а вона в
свою чергу зобов'язалася прийняти,
належним чином використовувати та
повернути банку кредит (грошові кошти),
а також сплатити плату за кредит в
порядку та на умовах, визначених
Кредитним договором.

Також 12 листопада 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений
Договір іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 12.11.2007 року
за № 3482.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором
KRR0GK00151007 від 12.11.2007 року між ОСОБА_4 та
ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір
поруки № KRR0GK00151007/1 від 12 листопада 2007
року.

Згідно п. 4 Договору поруки, ОСОБА_4
відповідає перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у
тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_5, за
всіма зобов'язаннями останньої за
основним договором, включаючи
повернення основної суми боргу ( у т. ч.
суми кредиту, регресу), сплату
процентів, комісій, відшкодування
можливих збитків, сплату пені та інших
штрафних санкцій, передбачених умовами
Кредитного договору.

У зв'язку з внесенням змін до
кредитного договору, пов'язаного з
підвищенням відсоткової ставки та
збільшення терміну повернення кредиту,
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 15
серпня 2008 року укладено договір про
внесення змін до договору іпотеки,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 12.11.2007 року за № 3482, який у
свою чергу також посвідчений приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 15 серпня
2012року за № 3155 /а.с. 9/.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
того, що збільшення процентної ставки
за кредитним договором та збільшення
строку повернення кредиту відбулися
без згоди поручителя, та є підставою
для припинення поруки відповідно до
вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоді
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. Таке збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає в
разі підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами:
установлення (збільшення розміру)
неустойки тощо.

Аналогічні положення містяться у
пункті 22 Постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року за № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
згідно якого обсяг зобов'язання
поручителя визначається як умовами
договору поруки, так і умовами
основного договору, яким визначено
обсяг зобов'язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Проте якщо в договорі
поруки передбачено, зокрема,
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
дав згоду на зміну основного
зобов'язання. Якщо в договорі поруки
такі умови сторонами не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
повного виконання зобов'язань за
кредитним договором, порука
припиняється після закінчення 5 років з
дня настання терміну повернення за
кредитним договором., зміна і
доповнення за договором вносяться
тільки за згодою сторін /а.с. 5/.

Крім того, відповідно до п. 13 договору
поруки зміни і доповнення до цього
договору вносяться тільки за згодою
сторін, в письмовому вигляді, шляхом
складення відповідної додаткової
угоди.

Отже спірний договір не містить
можливість зміни розміру відсотків за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати, збільшення строків повернення
кредиту, тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, таким чином відбулась
зміна основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності, тому
договір поруки має бути припиненим.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача про те, що
право Банку збільшення кредитної
ставки передбачено умовами кредитного
договору не можуть бути підставою для
скасування рішення про визнання
договору поруки припиненим, оскільки
пунктом 16 договору поруки передбачено,
що Поручитель надає поруку Банку за
виконання третьою особою, ОСОБА_5,
зобов'язань за кредитним договором №
KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007 року в
рамках наступних умов: повернення
кредиту у строк з 12.11.2007 року до 12.11.2014
року; сплату відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,92% за місяць,
щомісячного надання грошових коштів
(щомісячний платіж) не менше 255,49 дол.
США, сплату винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 3,00%
від суми виданого кредиту, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 0,20% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати. Погашення за
кредитним договором здійснюється в
строк з 12.11.2007 року по 12.11.2014 року.

Зі змісту договору поруки вбачається,
що зміна і доповнення за договором
поруки вносяться тільки за згодою
сторін /а.с. 5/, та не передбачена
можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати тощо без додаткового
повідомлення поручителя та укладення
окремої угоди, то ця умова договору
стала результатом домовленості сторін
(банку і поручителя), а, отже, поручитель
не давала згоду на зміну основного
зобов'язання.

Також безпідставними є доводи
апеляційної скарги про те, що не мало
місце збільшення обсягу
відповідальності поручителя, оскільки
не мала місця зміна основного
зобов'язання.

Як убачається із договору поруки
ОСОБА_4 стала поручителем за виконання
ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним
договором № KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007
року в рамках оговорених та
встановлених умов, а саме: повернення
кредиту у строк з 12.11.2007 року до 12.11.2014
року; сплату відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,92% за місяць,
щомісячного надання грошових коштів
(щомісячний платіж) не менше 255,49 дол.
США, сплату винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 3,00%
від суми виданого кредиту, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 0,20% від суми виданого кредиту
щомісяця в період сплати, а у зв'язку із
внесенням змін до кредитного договору
мало місце підвищення відсоткової
ставки з 0,92% до 1,09% та збільшення
терміну повернення кредиту з 7-ми до 17
років.

Таким чином, окрім зміни основного
зобов'язання має місце збільшення
обсягу відповідальності позивачки, що
є необхідними складовими для визнання
припиненим договору поруки.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що підстав, передбачених
законом, для скасування рішення суду
немає, а тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: