інстанції - Прокудіна Н. Г.Номер
провадження 22-ц/788/435/14 Суддя-доповідач -
Кононенко О. Ю. Категорія - 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М., Семеній Л. І.,

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до директора
КП «Сумижитло» Сумської міської ради
Хоруженко Оксани Володимирівни, КП
«Сумижитло» Сумської міської ради про
зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом, мотивуючи
його тим, що він проживає за адресою:
АДРЕСА_1. КП «Сумижитло» СМР звернулось
до суду із заявою про видачу судового
наказу про стягнення з нього
заборгованості по утриманню будинку і
прибудинкової території в сумі 1403 грн.
41 коп.

Ковпаківським районним судом м. Суми 09
січня 2013 року було прийнято рішення на
користь КП «Сумижитло» СМР. Ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області від 04 квітня 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено та
скасовано судовий наказ
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 09 січня 2013 року.

У зв'язку з цим ОСОБА_3 просив на
підставі вказаного рішення
апеляційного суду зобов'язати КП
«Сумижитло» СМР зняти з нього борг в
сумі 1403 грн. 41 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 22 січня 2014 року відмовлено
ОСОБА_3 в задоволенні позову в повному
обсязі за необґрунтованістю позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить зазначене рішення суду
скасувати.

При цьому зазначає, що судом першої
інстанції було повністю проігноровано
надану ним інформацію, а взято до уваги
тільки відомості, надані КП
«Сумижитло» СМР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
представника відповідача КП
«Сумижитло» СМР Єрмоленко Д.Ю., яка
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до рішення Сумської міської
ради № 516 МР від 25 травня 2011 року
балансоутримувачем житлового фонду
комунальної власності територіальної
громади м. Суми, в т.ч. і житлового
будинку АДРЕСА_1, в якому проживає
ОСОБА_3, є КП «Сумижитло» СМР.

За період з 01 липня 2011 року по 31 грудня
2013 року КП «Сумижитло» СМР надало
позивачу послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій
відповідно до затвердженого рішенням
виконавчого комітету Сумської міської
ради тарифів, їх структури,
періодичності та строків надання (а.с.
52-56).

Протягом періоду з 01 січня 2011 року по 30
листопада 2012 року позивач частково
сплачував послуги (а.с. 45-48).

В період з 01 липня 2011 року по 31 грудня 2013
року в будинку ОСОБА_3 були виконані
роботи з заміни труб, трубопровідної
каналізації, ремонту електромереж та
інший обсяг робіт.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що КП
«Сумижитло» СМР було дотримано вимоги
чинного законодавства України щодо
надання позивачу житлово-комунальних
послуг.

Проте, погодитись з таким висновком
суду не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 04 квітня 2013 року було
скасовано судовий наказ
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 09 січня 2013 року, яким стягнуто з
ОСОБА_3 на користь КП «Сумижитло» СМР
заборгованість по утриманню будинку і
прибудинкової території в сумі 1403 грн.
41 коп. (т. 1 а.с. 88).

В своїй позовній заяві ОСОБА_3 просив
зобов'язати КП «Сумижитло» СМР зняти з
нього зазначену суму боргу,
обґрунтовуючи свої вимоги
постановленням апеляційним судом
ухвали про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів, згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України,
можуть бути: 1) визнання права; 2)
визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Наявність права на пред'явлення позову
не є безумовною підставою для
здійснення судового захисту, а лише
однією з необхідних умов реалізації
встановленого вищевказаними нормами
права.

Вирішуючи спір, суд повинен
встановлювати наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов, тобто встановити чи є
особа, за позовом якої (або в інтересах
якої) порушено провадження у справі
належним позивачем. Відсутність права
на позов в матеріальному розумінні
тягне за собою прийняття рішення про
відмову в задоволенні позову,
незалежно від інших встановлених судом
обставин, оскільки лише наявність
права обумовлює виникнення у інших
осіб відповідного обов'язку перед
особою, якій таке право належить, і яка
може вимагати виконання такого
обов'язку від інших осіб.

Отже, суду обов'язково необхідно
з'ясовувати наявність чи відсутність
факту порушення або оспорення права
позивача.

Проте, суд першої інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення, не звернув уваги
на вищезазначені вимоги закону, не дав
належної оцінки обраному позивачем
способу захисту порушених, на його
думку, прав та не з'ясував, чи є
порушеними, невизнаними або оспореними
права позивача, на захист яких подано
позов.

Крім того, місцевий суд порушив вимоги
диспозитивності цивільного
судочинства, оскільки дійшов висновку
про дотримання КП «Сумижитло» СМР
вимог чинного законодавства щодо
надання позивачу житлово-комунальних
послуг, що знаходяться поза межами
заявлених ним вимог.

Колегія суддів вважає, що підставою для
відмови позивачу у задоволенні позову
є невірно обраний ним спосіб захисту
порушених прав.

Представник відповідача визнала,
що після скасування судового наказу КП
«Сумижитло» СМР не зверталось до суду в
порядку позовного провадження про
стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в
сумі 1403 грн. 41 коп. по утриманню будинку
та прибудинкової території.

Ураховуючи викладене, із
заявлених підстав позов ОСОБА_3
задоволенню не підлягає.

За таких обставин, рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову ОСОБА_3 в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст.
307, п. 4 ч. 1 ст. 309 , ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст.
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 22 січня 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3.

Рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -