У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 його представника
ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 на рішення Рівненського
районного суду Рівненської області від
6 грудня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
відшкодування матеріального збитку та
моральної шкоди заподіяних злочином.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного
суду Рівненської області від 6 грудня
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
матеріальний збиток 1027 грн. 37 коп.,
моральну шкоду 5000 грн., понесені судові
витрати 114 грн. 70 коп. Стягнуто з
відповідача на користь держави судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник
відповідача вважає рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим в зв'язку із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Доводить що у
позивачки не виникло законного права
на звернення до суду з даним позовом.
Покликається на те, що між позивачкою
та відповідачем у кримінальному
провадженні укладено угоду на
примирення за якою ОСОБА_5
зобов'язувався добровільно
відшкодувати завдані матеріальні
збитки та моральну шкоду, що виключає
можливість примусового стягнення
такої шкоди. Вважає, що позивачка у
даній справі, яка є потерпілою у
кримінальному провадженні, не
зверталась, в порядку ч.1 ст.476 КПК
України, до суду із клопотанням про
скасування вироку з тих підстав, що
засуджений не виконував умови
укладеної угоди в частині
відшкодування завданих збитків.
Потерпіла відмовилась від претензій
матеріального характеру до
обвинуваченого, а тому на цій підставі
була укладена угода про примирення у
кримінальному провадженні. Суд першої
інстанції визначаючи розмір моральної
шкоди, який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки, не
врахував характер та обсяг страждань
потерпілої та її майнових витрат. За
викладених обставин просить рішення
суду скасувати та ухвали нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивач вказує на
безпідставність доводів апеляційної
скарги. Вважає, що вона не втратила
право на звернення до суду про
відшкодування завданої для неї
матеріального збитку та моральної
шкоди від злочину вчинено відповідачем
у порядку цивільного провадження.
Доводи, що доводи викладені в
апеляційній скарзі не заслуговують на
увагу. Просить апеляційну скаргу
відхилити.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач ОСОБА_5 вироком
Рівненського районного суду
Рівненської області від 15 травня 2013
року засуджений за вчинення злочину,
відповідальність за який передбачена
ч.2 ст.125 КК України, визнаний винним в
тому, що 11 листопада 2012 року, біля 18 год.
перебуваючи в будинку АДРЕСА_1, під час
конфлікту з потерпілою, на ґрунті
особистих неприязних стосунків,
умисно, двічі вдарив ОСОБА_3 головою об
стіну в приміщенні кухні, внаслідок
чого завдав закриту черепно-мозкову
травму, струс головного мозку, забій
потиличної частини голови, чим
спричинив легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров'я.

Цим же вироком затверджено угоду від 14
травня 2013 року про примирення між
винним та потерпілою та призначено
покарання у виді громадських робіт на
строк сто п'ятдесяти годин, за якою
засуджений ОСОБА_5 зобов'язувався у
повному обсязі відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги про
відшкодування завданого матеріального
збитку пов'язаного з витратами
позивачки на лікування суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному
лікуванні в травматологічному
відділенні Рівненської ЦРЛ в період з 11
по 23 листопада 2012 року та понесла
витрати на придбання медикаментів на
суму 1027 грн. 37 коп., що документально
підтверджується та відповідає
положенням ст.1166 ЦК України щодо
відшкодування у повному обсязі
майнової шкоди завданої
неправомірними діями особи.

Суд першої інстанції, визначаючи
розмір моральної шкоди у грошовому
розмірі, що підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_5 на користь позивача
ОСОБА_3, виходив із характеру вчинено
злочину, глибини фізичних та душевних
страждань потерпілої, погіршення її
здібностей на їх реалізацію, ступеня
вини особи, що її завдала, його
матеріального стану, зменшив суму
відмінну від вимог викладених у
позовній заяві до 5000 грн.

На переконання колегії суддів,
визначення грошового розміру
моральної шкоди відповідає матеріалам
справи, положенням ст.1167 ЦК України та
роз'ясненням, що викладені в п.9
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
враховуючи розумність та
справедливість щодо винної особи
ОСОБА_5, діями якого завдано ушкодження
здоров'я потерпілій ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставності заявлених позовних
вимог у цивільному провадженні за
наявності укладеної угоди між
позивачем та відповідачем про
примирення у кримінальному
провадження не заслуговують на увагу з
наступних підстав.

Питання про відшкодування шкоди
завданої потерпілому внаслідок
протиправних дій винної особи
регулюються нормами кримінально
процесуального законодавства та
нормами цивільно процесуального
законодавства.

Зокрема, п.10 ч.1 ст.56 КПК України
визначено, що протягом кримінального
провадження потерпілий має право на
відшкодування завданої кримінальним
правопорушенням шкоди в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України
кожній особі надається право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених прав, які підлягають захисту
судом при здійсненні правосуддя.

Пунктами 8 та 9 ст.16 ЦК України
визначається спосіб захисту цивільних
прав та інтересів щодо відшкодування
майнової та моральної (немайнової)
шкоди

Угодою від 14 травня 2013 року про
примирення між винним та потерпілою,
яка затверджена вироком Рівненського
районного суду Рівненської області від
15 травня 2013 року не визначено розмір
матеріального збитку та моральної
шкоди завдані відповідачем ОСОБА_5, а
тому позивачка не втратила права на їх
відшкодування, відповідно до ст.479 КПК
України, що відшкодування шкоди
потерпілому у кримінальному
провадженні у формі приватного
обвинувачення може відбуватися на
підставі угоди про примирення або без
неї.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 6 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н,М, Ковальчук

М,П, Григоренко