Справа № 544/1859/13-ц
пров. №2/544/11/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 січня 2014 року
м.
Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської
області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Несена О.І..,

позивача ОСОБА_1, представника позивача
- адвоката ОСОБА_2 ( фізичних осіб),
представників відповідачів Кудрявцева
О.О., Пшиченка І. П. (представників
юридичних осіб),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду по вул. Леніна, 41,
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Комунального підприємства «Каштан»,
виконавчого комітету Пирятинської
міської ради про визнання членом сім'ї
наймача та права користування
житловим приміщенням,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 у жовтні 2013 року
звернулася до суду з позовом до
Комунального підприємства «Каштан»
про визнання членом сім'ї наймача та
права користування житловим
приміщенням.

Ухвалою суду від 10.12.2013 третю особу,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - виконавчий комітет
Пирятинської міської ради, залучено до
участі у справі як співвідповідача.

В обґрунтування позовних вимог
позивач вказує, що у серпні 2005 року її
дядько - ОСОБА_6 отримав право на
переоформлення житлово-правової
документації на квартиру АДРЕСА_1. В цій
квартирі проживала та була
зареєстрована її мати ОСОБА_7, яка є
рідною сестрою ОСОБА_6 Позивач з
дитинства теж проживала разом з
дядьком та матір'ю в цій квартирі. Її
вселення та проживання там було
обумовлене тим, що мати була розлучена
та зловживала спиртними напоями, тому
її вихованням займався рідний дядько
ОСОБА_6, який і утримував її, піклувався
про неї як про рідну дитину. З
досягненням повноліття позивач вийшла
заміж і тимчасово полишила дядька та
проживала у будинку чоловіка. Після
розлучення з чоловіком вона знову
повернулася до дядька і жодного разу не
полишала квартири. В 2013 році вона
отримала у спадок житло по АДРЕСА_2, де
зареєстрована на даний час. Проте, у
будинку не проживає, оскільки він не
відповідає нормальним
житлово-побутовим умовам для
проживання сім'ї з 4 чоловік, у тому
числі двох маленьких дітей. Тому дядько
погодився, щоб вона із сім'єю проживала
у його квартирі на правах члена родини.
Вони вели спільне господарство,
сплачували комунальні послуги та
підтримували квартиру у належному
санітарному стані. Після смерті її
матері - ІНФОРМАЦІЯ_8, дядько пропонував
зареєструвати позивачку у квартирі,
проте вона хотіла зачекати ще рік
після смерті матері. ІНФОРМАЦІЯ_6
дядько помер, тому позивач
зареєструватися у квартирі так і не
встигла.

На даний час вона продовжує із
сім'єю проживати у вказаній квартирі,
останнім квартиронаймачем якої був її
дядько, бо іншого благоустроєного для
проживання сім'ї житла не має.

При зверненні до КП «Каштан» про
переукладення договору найму вказаної
квартири їй було відмовлено, оскільки
вона не зареєстрована у ній та
рекомендовано встановити факт
спільного проживання з
квартиронаймачем у судовому порядку.

Просить визнати за нею право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зобов'язати КП «Каштан» укласти з нею
договір найму цієї квартири.

У судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_2 позов
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві, просили його
задовольнити.

Представник відповідача КП
«Каштан» Пшиченко І.П. у судовому
засіданні не заперечував обставин
спільного проживання однією сім'єю
позивачки з попереднім
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6 Проте, вказав, що КП «Каштан»
матиме повноваження на укладення з
позивачкою договору найму житла лише
після винесення відповідного рішення
Пирятинської міської ради про дозвіл
КП «Каштан» переоформити
житлово-правові документи.

Представник відповідача -
Пирятинської міської ради Кудрявцев
О.О. у судовому засіданні позов визнав,
не заперечував проти його
задоволення, вважав доведеними
обставини спільного проживання однією
сім'єю позивачки з попереднім
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини:

Відповідно до рішення виконкому
Пирятинської міської ради Полтавської
області від 10.08.2005 №620 ОСОБА_6 отримав
право на переоформлення
житлово-правових документів на
квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку зі смертю
основного квартиронаймача - його
батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7
(а.с.9).

15.08.2005 року ОСОБА_6 уклав з
комунальним підприємством «Наш дім»
договір найму вказаного житлового
приміщення, що належить до житлового
фонду Пирятинської міської ради та
перебувала на балансі КП «Наш дім» (в
даний час на балансі КП «Каштан») (а.с.10).

Позивачка ОСОБА_5 є рідною
племінницею ОСОБА_6 (а.с.11- 14), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.7). На час смерті ОСОБА_6
був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1
один (а.с.24).

У вказаній квартирі проживала та
була зареєстрована мати позивачки -
ОСОБА_7, яка є рідною сестрою ОСОБА_6
Позивачка з дитинства теж проживала
разом з дядьком та матір'ю в цій
квартирі. Її мати зловживала спиртними
напоями, тому її вихованням займався
рідний дядько ОСОБА_6, який і утримував
її, піклувався про неї як про рідну
дитину. Після одруження позивачка
виїхала з квартири та тимчасово
проживала у будинку чоловіка. Після
розлучення вона знову повернулася до
дядька і з 2010 року проживала у вказаній
квартирі із сім'єю: чоловіком ОСОБА_9 та
двома дітьми: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47).

У судовому засіданні свідки
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 підвердили
вказані обставини та пояснили, що вони
проживають у сусідніх квартирах
будинків АДРЕСА_1,АДРЕСА_4, позивачка з
самого дитинства проживала у квартирі
АДРЕСА_1 та виховувалася рідним дядьком
- ОСОБА_6 За 3 роки до смерті дядька вона
повернулася проживати у цю квартиру
разом із сім'єю, де вони проживають і
нині. Позивач проживала разом з
дядьком однією сім'єю, вони вели
спільне господарство. Позивач
опікувалася ним та після його смерті
взяла на себе всі витрати по його
похованню.

Після смерті дядька позивач
звернулася до КП «Каштан» про
переукладення з нею договору найму
вказаної квартири, однак їй було
відмовлено, оскільки вона не
зареєстрована у ній та рекомендовано
встановити факт спільного проживання з
квартиронаймачем у судовому порядку.

Статтею 64 Житлового кодексу (далі -
ЖК) УРСР передбачено, що члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

За приписом статті 65 ЖК УРСР наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться в п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України» № 2
від 12 квітня 1985 року з відповідними
змінами, наймач вправі в установленому
порядку за письмовою згодою всіх
членів сім'ї, які проживають разом з
ним, вселити в займане ним жиле
приміщення інших осіб.

Вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд повинен
з'ясувати, чи дотриманий встановлений
порядок при їх вселенні, зокрема: чи
була письмова згода на це всіх членів
сім'ї наймача, чи прописані вони в
даному жилому приміщенні, чи було це
приміщення постійним місцем їх
проживання, чи вели вони з наймачем
спільне господарство, тривалість часу
їх проживання, чи не обумовлювався
угодою між цими особами певний порядок
користування жилим приміщенням.

Відсутність письмової згоди на
вселення сама по собі не свідчить про
те, що особи, які вселилися, не набули
права користування жилим приміщенням,
якщо за обставин справи безспірно
встановлено, що вони висловлювали таку
згоду.

Згідно вимог статті 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У судовому засіданні безспірно
встановлено, що позивачка, зі згоди
квартиронаймача ОСОБА_6, тривалий час
постійно проживала з дядьком у
спірній квартирі та вела з ним спільне
господарство. Вказані обставини не
заперечувалися представниками
відповідачів у справі.

Враховуючи викладене, позивачка
ОСОБА_5 набула права користування
квартирою АДРЕСА_1 як член сім'ї наймача
ОСОБА_6

Наявність у позивачки на праві
приватної власності іншого житлового
приміщення АДРЕСА_2 (а.с.18-23), який вона
отримала у спадок та у якому
зареєстрована, не може бути підставою
для позбавлення її права користування
вищевказаним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 33 ЖК УРСР,
потребуючі поліпшення житлових умов
члени житлово-будівельних
кооперативів, громадяни, які мають
жилий будинок (квартиру) у приватній
власності, та інші громадяни, що
проживають у цих будинках
(квартирах), забезпечуються жилими
приміщеннями на загальних підставах.
Згідно ст. 34 ЖК України потребуючими
поліпшення житлових умов визнаються
громадяни, забезпечені житловою площею
нижче за рівень, що визначається в
порядку, встановленому Радою Міністрів
УРСР і Українською республіканською
радою професійних спілок. Норма жилої
площі в Українській РСР
встановлюється в розмірі 13,65
квадратного метра на одну особу (ст. 47
ЖК Української РСР).

Розмір жилої площі житлового
будинку, що належить позивачці складає
15 кв.м., що вочевидь, не забезпечує
потреби сім'ї, яка складається із 4
чоловік, у жилій площі.

Такич чином, позовні вимоги ОСОБА_5
про визнання її членом сім'ї наймача
ОСОБА_6 та визнання за нею права
користування житловим приміщення
квартири АДРЕСА_1, є законними і
обґрунтованими.

Відповідно до норм ст.ст. 18,61,116 ч.3
ЖК України та роз'яснень, що містяться в
п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України» № 2 від 12
квітня 1985 року з відповідними змінами,
управління житловим фондом
здійснюється власником або
уповноваженим ним органом у межах,
визначених власником.

Згідно ст.61 Житлового кодексу УРСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду
укладається між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
і наймачем-громадянином, на ім'я якого
видано ордер.

За приписами ст. 106 ЖК УРСР,
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів
сім'ї, які проживають разом з ним,
вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму
жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

З огляду на викладене, суд вважає, що
вимога позивачки, як члена сім'ї
колишнього квартиронаймача, про
зобов'язання КП «Каштан» (на балансі
якого знаходиться будинок АДРЕСА_1, що
знаходиться у вказаному будинку, є
законною та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України,
на підставі ст.ст. 64, 65, 61, 106 ЖК УРСР,
суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, членом
сім'ї ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 право
на користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати Комунальне підприємство
«Каштан» укласти з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,
договір найму житлового приміщення -
квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Пирятинський районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набуває законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий -

Повний текст рішення виготовлений
20.01.2014