Справа № 202/1035/14-ц
28 березня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей, -
У січні 2014 року ОСОБА_1 пред'явила через
суд позов до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05
квітня 1991 року перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого вони мають двох дітей: доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на
утриманні позивача, проте відповідач,
проживаючи окремо від позивача з
дітьми, не бере у повному обсязі участі
у вихованні і витратах необхідних для
виховання дітей, хоча має такий
обов'язок, тому позивач просила суд
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання дітей в розмірі
1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку до досягнення дітьми
Позивач, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явилася,
у поданій 28 березня 2014 року через
канцелярію суду заяві клопотала про
розгляд справи у її відсутність,
підтримуючи вимоги у повному обсязі, не
заперечуючи проти ухвалення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_2 заперечень проти
позову не надав та, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, свого представника до суду не
направив, про розгляд справи в його
відсутність не клопотав та про причини
неявки не повідомив, на підставі чого з
урахуванням письмової згоди позивача
відповідно до ст. 224 ЦПК України справа
підлягає розглядові судом з ухваленням
цього рішення заочно.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні письмові докази,
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з встановлених у
судовому засіданні наступних обставин.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка
набула чинності для України 27.09.1991,
батько або (і) інші особи, що виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Стверджуючи ці
положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України
та ст. 180 СК України встановлюють
обов'язок батьків утримувати дітей до
їх повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
з 05 квітня 1991 року перебувають у шлюбі,
зареєстрованому Дніпровським відділом
запису актів громадянського стану
виконкому Дніпровської районної ради
народних депутатів м.
Дніпродзержинська, актовий запис №290,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, долученим до
матеріалів справи в копії (а.с. 5).
Сторони є батьками, народжених у цьому
шлюбі дітей, які на час розгляду справи
є малолітніми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що до
матеріалів справи долучені свідоцтва
про народження в копіях (а.с. 6,7).

Діти проживають разом із матір'ю та
перебувають на її утриманні, обставини
чого відповідачем не спростовані та
доказів іншого суду не надано.

Позивач працює на посаді директора в
ТОВ «Аліпс Аурум», де її дохід з
урахуванням утриманих податків за
період з січня 2013 року по грудень 2013
року склав 11881,30 грн., а також на посаді
директора в ТОВ «Агромат-Дніпро», де її
дохід з урахуванням утриманих податків
за період з січня 2013 року по грудень 2013
року склав 13978,00 грн., що
підтверджується довідками про доходи
від 01 квітня 2014 року №7 та №8 (а.с. 43, 44).

Також судом встановлено, що відповідач
є інвалідом 3 групи загального
захворювання, інших осіб на утриманні
не має. Доказів іншого відповідно до
своїх обов'язків за ст.ст. 27, 60 ЦПК
України відповідач не надав та
відповідні твердження позивача не
спростував.

Оскільки судом з'ясовано, що
домовленості (договору) щодо сплати
аліментів на утримання дитини між
сторонами у даній справі досягнуто не
було, відповідач з дітьми не проживає,
регулярного утримання їм не надає, то
належить визнати, що ним порушено
покладений на нього статтею 180 СК
України обов'язок по утриманню, який є
безумовним, виникає в результаті
народження дитини з моменту її
народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, а тому вбачаються
усі підстави для присудження до
стягнення з відповідача за цим позовом
на користь позивача аліментів на
утримання неповнолітніх дітей.

Водночас, визначаючи розмір аліментів,
які підлягають присудженню до
стягнення з відповідача, суд виходить з
положень ч. 3 ст. 181 ч. 1 ч. 2 ст. 183 та ч.2
ст.182 СК України, які передбачають
присудження за рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліменти) у частці
від доходу її матері, батька, розмір
яких, у будь-якому випадку, не може бути
меншим на одну дитину, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Відтак, при вирішенні питання щодо
присудження до сплати аліментів та їх
розміру, суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дітей, які є
малолітніми, мешкають разом із матір'ю
(позивачем), перебувають на її
утриманні, потребують піклування,
утримання, а також стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, який має інвалідність ІІІ
групи, інших дітей та непрацездатних
членів сім'ї на утриманні не має, а
також інші обставини, що мають істотне
значення, суд приходить до висновку, що
справедливим та співмірним буде
визначити аліменти на утримання двох
дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходу) щомісяця до
повноліття кожного з дітей, але не
менше ніж сума, що складається з сум по
30 відсотків прожиткового мінімуму на
кожного з дітей відповідного віку.

За правилами ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про стягнення аліментів - у
межах суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, 224-226, 222, 367, 88
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей -
задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Дніпропетровськ, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки
м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), на утримання дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх
видів заробітку (доходу) щомісяця до
повноліття кожного з дітей, але не
менше ніж сума, що складається з сум по
30 відсотків прожиткового мінімуму на
кожного з дітей відповідного віку,
починаючи стягнення з 24 січня 2014 року
та до досягнення кожною дитиною
повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів
підлягає негайному виконанню в межах
місячних платежів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Відповідач має право подати до
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська письмову заяву про
перегляд цього заочного рішення
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем його проголошення, а
така само відповідачем з наступного за
днем постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя
О.В. Колесніченко