Справа №173/3004/13-ц
Провадження №2/173/126/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю. при
секретарі судового засідання
Демяненко С.І., провівши попереднє
судове засідання у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання їх неповнолітньої дитини. В
обґрунтування позовних вимог
зазначає, що з червня 2000 року проживала
разом однією сім'єю з ОСОБА_2 без
реєстрації шлюбу. З вересня 2000 року
припинили проживати разом, а
ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька,
ОСОБА_3. Донька проживає разом з нею та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач кошти на утримання дитини
добровільно надавати не бажає,
інтересами дитини не цікавиться. В той
же час відповідач працює у кар'єрі
Вільногірського
гірничо-металургійного комбінату, має
регулярний дохід, на утриманні інших
дітей не має. Позивач зазначає, що вона
працює продавцем в с. Андріївка,
отримує 575 грн. Відповідач категорично
відмовляється надавати допомогу на
утримання донька. Окрім того позивач
зазначила, що донька має захворювання
серця та потребує лікування,
регулярного обстеження в м.
Дніпропетровськ. У зв'язку з чим
позивач просила суд стягнути аліменти
на утримання доньки у розмірі ? частини
усіх видів доходу (заробітку)
відповідача щомісяця, починаючи
стягнення з дня пред'явлення позову та
до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивач
підтримала позов та просила
задовольнити позовні вимоги. Суду
пояснила, що проживає з дитиною окремо
від відповідача, який не надає
матеріальної допомоги на утримання їх
дитини. Інших дітей, непрацездатних
батьків на утриманні вона не має. У
свідоцтві про народження відомості про
батька записано з її слів, оскільки на
час народження доньки вони не
проживали вже разом з відповідачем. До 9
років донька не знала про існування
батька, проте коли вони познайомилися
він купував доньці подарунки та
визнавав своє батьківством щодо неї.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, проти задоволення позовних
вимог заперечував, оскільки не вважає
себе батьком цієї дитини.

Представник відповідача також проти
позову заперечував, оскільки відсутні
правові підстави для стягнення
аліментів з відповідача, оскільки
нічим не підтверджується, що він є
батьком дитини позивача.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, прийшов до наступних
висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася
ОСОБА_3,батьками якої згідно зі
свідоцтвом про народження НОМЕР_1
записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3).
Відомості про батька дитини записані
зі слів матері.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України обов'язок по утриманню дитини
до досягнення нею повноліття покладено
на батьків.

Відповідно до розділу VІІ «Прикінцеві
положення» Сімейного кодексу України
та п. 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15 травня 2006 року, на думку суду, до
правовідносин щодо походження дитини
застосовуються положення Кодексу про
шлюб та сім'ю України, які діяли на час
народження дитини.

Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та
сім'ю України походження дитини від
батьків, які не перебувають між собою в
шлюбі, встановлюється шляхом подачі
спільної заяви батьком і матір'ю дитини
в державні органи реєстрації актів
громадянського стану. В разі
народження дитини у батьків, які не
перебувають у шлюбі, при відсутності
спільної заяви батьків батьківство
може бути встановлене в судовому
порядку за заявою одного з батьків або
опікуна (піклувальника) дитини, особи,
на утриманні якої знаходиться дитина, а
також самої дитини після досягнення
нею повноліття.

В судовому засіданні сторони визнали,
що не перебували у зареєстрованому
шлюбі та не подавали спільної заяви в
державні органи реєстрації актів
громадянського стану, а тому у
відповідності до ч.1 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України дані
обставин не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач заперечує своє
батьківство щодо ОСОБА_3, а позивачем не
надано доказів того, що він дійсно є
батьком дитини, зокрема рішення суду
про встановлення батьківства, суд
вважає, вимоги позивача за таких
обставин необґрунтованими, а тому
позов не підлягає задоволенню

Керуючись ст. 180 Сімейного кодексу
України, ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю
України, ст. ст. 88, 212-215, п.1 ч.1 ст. 367
Цивільного процесуального кодексу
України суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю. Шевченко