У Х В А Л А

іменем україни

22 січня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія», третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Домоград», про розірвання договору
пайового внеску та стягнення внесених
коштів за касаційною скаргою
житлово-будівельного кооперативу
«Гармонія» на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26 квітня 2013
року та рішення апеляційного суду
Одеської області від 16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що після виконання договору від 10
лютого 2007 року з товариством з
обмеженою відповідальністю «Домоград»
(далі - ТОВ «Домоград») про надання
інформаційних-консультативних послуг
з приводу інвестицій житла та сплати за
надані послуги, 28 серпня 2007 року він
уклав із житлово-будівельним
кооперативом «Гармонія» (далі - ЖБК
«Гармонія») договір пайового внеску
щодо квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 50,02 кв. м, відповідно до умов
якого сплатив 341 011 грн., що еквівалентно
67 527 доларів США. Згідно з умовами
додаткового договору від 11 вересня 2008
року сторони визначили термін введення
будинку в експлуатацію на четвертий
квартал 2010 року. Проте у порушення умов
указаного договору кооператив не
збудував зазначений будинок та не
передав йому зазначену квартиру.
Враховуючи викладене, позивач просив
розірвати договір пайового внеску від
28 серпня 2007 року та стягнути з
відповідача внесені кошти у розмірі 565
096 грн. 91 коп.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 26 квітня 2013 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Розірвано
договір від 28 серпня 2007 року та
додатковий договір пайового внеску на
будівництво багатоквартирного будинку
АДРЕСА_2, укладений 11 березня 2008 року
між ОСОБА_3 та ЖБК «Гармонія». Стягнуто
з ЖБК «Гармонія» на користь ОСОБА_3
грошові кошти, витрачені на укладення
договору, у розмірі 538 190 грн. 19 коп.
Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2013 року рішення
районного суду в частині стягнення
грошових коштів скасовано. Стягнуто з
ЖБК «Гармонія» на користь ОСОБА_3 341 011
грн. В іншій частині рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ЖБК «Гармонія»
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
й ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач не виконав умов договору
резервації квартири, оскільки у
визначені договором строки не збудував
житловий будинок та не передав
позивачеві його квартиру, що є
підставою для розірвання зазначеного
договору. При цьому суд послався на те,
що умови договору резервації та
додаткових угод до нього свідчать про
фактичну сплату позивачем вартості
квартири.

Скасовуючи рішення районного суду та
частково задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив із того, що з
відповідача слід стягнути суму
внесених у національній валюті
грошових коштів, а не їх еквівалент у
доларах США станом на момент ухвалення
судового рішення. В іншій частині
рішення суд апеляційної інстанції
погодився із мотивами та висновками
районного суду про те, що сплата
внесків позивачем підтверджується
підписом керівника ЖБК «Гармонія» на
укладених договорах.

Проте погодитись із такими висновками
апеляційного суду не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам закону судове рішення
апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 після
отримання
інформаційно-консультативних послуг
від ТОВ «Домоград» 12 березня 2007 року
уклав із ЖБК «Гармонія» договір
резервації квартири АДРЕСА_1, загальною
площею 50,02 кв. м. У подальшому, 28 серпня
2007 року, сторони уклали договір
пайового внеску, умовами якого
встановили термін введення будинку в
екслуатацію та передачу позивачеві
його квартири на четвертий квартал 2010
року.

У визначений сторонами строк будинок
не зведений та не введений в
експлуатацію.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на
те, що у результаті порушення
відповідачем умов договору пайового
внеску виникли підстави для його
розірвання та стягнення внесених за
ним грошових коштів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже позивач зобов'язаний довести факт
сплати пайового внеску.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У ч. 1 ст. 545 ЦК України зазначено, що
боржник, який виконав солідарний
обов'язок, має право на зворотну вимогу
(регрес) до кожного з решти солідарних
боржників у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
вирахуванням частки, яка припадає на
нього.

Апеляційний суд дійшов до передчасного
висновку про стягнення з відповідача 341
011 грн., оскільки у порушення ст. ст. 212-214,
303, 316 ЦПК України належним чином не
перевірив факту оплати позивачем
вартості квартири, зокрема сплати
зазначеної суми відповідачеві згідно з
умовами договору (ст. 526 ЦК України).

У п. 1.1 договору від 28 серпня 2007 року № 5
вказано, що ЖБК «Гармонія» приймає від
ОСОБА_3 пайовий внесок, а апеляційний
суд вказав, що ЖБК «Гармонія» прийняв
від ОСОБА_3 пайовий внесок, хоча порядок
оплати і отримання коштів чітко
передбачені договором.

Так, п. 4.1 договору пайового внеску від 28
серпня 2007 року встановлено, що ОСОБА_3
повинен сплатити первинний пайовий
внесок у розмірі 100 % від вартості
квартири, тобто 341 011 грн.

Відповідно до п. 4.3 цього ж договору
розрахунки здійснюються у
безготівковій формі пайщиком виключно
з власного поточного рахунку фізичної
особи в національній валюті України по
курсу НБУ на день сплати внесків чи в
готівковій формі вносячи у касу ЖБК по
прибутковій квитанції. При здійсненні
розрахунків пайщиком в платіжному
дорученні (квитанції) зазначається
призначення платежу (а.с. 11-13).

Аналогічні умови містяться й у
договорі від 11 березня 2008 року (а.с. 14-16).

При цьому у зазначених договорах не
міститься посилань на те, що на момент
їх укладення позивач сплатив
відповідачеві обумовлену вартість
квартири, а, навпаки, сторони у цих
договорах погодили порядок передачі
грошових коштів, що свідчить про
обов'язок позивача оплатити зазначену
суму в майбутньому.

Отже, висновок суду апеляційної
інстанції про сплату позивачем
грошових коштів за договором пайового
внеску є передчасним, його суд дійшов
при неповному з'ясуванні всіх обставин
справи і доказів, поданих сторонами, та
не давши їм належної правової оцінки.
Такі квитанції позивач суду не надав,
як і доказів безготівкової форми
оплати.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлені, рішення апеляційного суду
не відповідає вимогам ст. ст. 212-214, 303, 316
ЦПК України щодо оцінки доказів та
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для його
скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу житлово-будівельного
кооперативу «Гармонія» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська