Справа № 536/505/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

за участю секретаря Левицької І.П.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
стягнення судових витрат,

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17 березня 2014 року
звернувся в суд з позовом до
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення в солідарному порядку на
його користь матеріальної шкоди в сумі
19 020,66 гривень, моральної шкоди в сумі 20
000 гривень та стягнення витрат,
пов'язаних з проведенням експертизи в
сумі 500 гривень та судових витрат у
справі, пов'язаних з оплатою судового
збору в сумі 200 гривень.

В обґрунтування позову вказував,
що 12 серпня 2013 року було порушено
кримінальне провадження (до ЄРДР
внесене за №0001109) за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

В ході проведення досудового
розслідування було встановлено, що 11
серпня 2013 року, о 16 годині 50 хвилин
виникла пожежа у дворі його будинку, по
АДРЕСА_1, в результаті чого повністю
згорів автобус ЛАЗ, державний номерний
знак НОМЕР_1, який належить йому на
праві власності. Пожежа виникла з вини
малолітніх дітей відповідачів - ОСОБА_5,
2008 року народження, ОСОБА_6, 2007 року
народження, ОСОБА_7, 2002 року народження,
які бавились піротехнічними засобами.

Постановою слідчого СВ
Кременчуцького РВ УМВС України в
Полтавській області Хорольського А.В.
від 15 серпня 2013 року дане кримінальне
провадження було закрите у зв'язку з
тим, що на момент вчинення
кримінального правопорушення ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 не досягли віку, з якого
настає кримінальна відповідальність
за кримінальне правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Матеріальна шкода згідно
висновку про оцінку транспортного
засобу склала 19 020 гривень 66 копійок.

Крім того, йому була завдана
моральна шкода, яку він оцінює у
розмірі 20 000 гривень.

Пошкодження майна викликало у нього
моральні страждання у зв'язку з
протиправним посяганням на належне
йому на праві власності майно, він
позбавлений можливості
використовувати транспортний засіб за
призначенням та заробляти на життя.

Оскільки завдана шкода йому
добровільно не була відшкодована
відповідачами, просив суд стягнути її в
солідарному порядку з відповідачів
примусово на підставі статей 1166,1167, ч.1
статті 1178 Цивільного кодексу України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
свої позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити позов в повному обсязі, в
обґрунтування позову пояснив так, як
викладено вище в описовій частині
рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнали та
пояснили, що їх діти до підпалу не
причетні, їх вина у встановленому
порядку не доведена.

Відповідач ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилася, хоч була
належним чином повідомлена про час і
місце розгляду справи, про що свідчить
зворотна розписка на а.с.25.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що внаслідок
пожежі, яка сталася 11 серпня 2013 року,
згорів належний позивачу автобус «ЛАЗ»
у селі Вільна Терешківка
Кременчуцького району.

Постановою слідчого СВ
Кременчуцького РВ УМВС України в
Полтавській області Хорольського А.В.
від 15 серпня 2013 року кримінальне
провадження, внесене 12 серпня 2013 року
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0001109 закрито у
зв'язку з відсутністю у діянні
малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.194 КК України
(а.с.6).

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 в силу статей 10,60
ЦПК України не довів у суді обставин,
на які він посилається як на підставу
своїх позовних вимог.

Так, відповідно до ч.1,2 статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкода завдана не з
її вини.

Згідно статті 1190 Цивільного
кодексу України особи, спільними діями
або бездіяльністю яких було завдано
шкоди, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.

Позивачем не надано беззаперечних
доказів, що шкода внаслідок
пошкодження автобуса «ЛАЗ» під час
пожежі завдана у результаті спільних
дій малолітніх дітей відповідачів:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Згідно роз'яснення абзацу 1 п.2 та
абзацу 2 п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992
року зі змінами «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Особи, які спільно заподіяли
шкоду, тобто заподіяли неподільну
шкоду взаємопов'язаними, сукупними
діями або діями з єдністю наміру,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілими.

Надана позивачем в обґрунтування
позовних вимог постанова слідчого про
закриття кримінального провадження
(а.с.6) не містить висновку слідчого про
об'єктивну та суб'єктивну сторони
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 статті 194 КК України,
про причетність цих дітей до
заподіяння шкоди внаслідок підпалу
автобуса та не конкретизує яка саме
малолітня дитина вчинила протиправні
дії, а відтак цей процесуальний
документ достовірно не доводить, що
шкода завдана саме цими дітьми.

Тому відсутні підстави для
застосування судом ч.1 статті 1178 ЦК
України та покладення на відповідачів
обов'язку відшкодування шкоди.

Позивачем в обґрунтування моральної
шкоди не надано доказів, що пошкоджений
транспортний засіб до пожежі, тобто до
11 серпня 2013 року ним використовувався
за призначенням та в результаті
використання автобуса він заробляв
собі на життя.

Згідно ч.1 статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

За таких обставин, суд повністю
відмовляє позивачу ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди за їх недоведеністю.

Відповідно до статті 88 ЦПК України
суд відмовляє позивачу також і у
стягненні судових витрат.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 15,16,1166,1167,1190 ЦК
України, статтями 10,11,60,88,209,213-215,218 ЦПК
України, суд

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, стягнення судових
витрат відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Ю. І. Степаненко