Єдиний унікальний номер 252/957/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/657/2014
Єдиний унікальний номер 252/957/13ц
Номер провадження 22ц-775/657/14
Головуючий 1 інстанції Наумик О.О.
Доповідач Курило В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Космачевської Т.В., Будулуци
М.С.,

при секретарі Папченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Прокуратури Донецької області, третя
особа: Державна казначейська служба
України, про відшкодування моральної
шкоди, спричиненої незаконними діями
органів прокуратури,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 25
листопада 2013 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівки від 25 листопада 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішення суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на незаконне та не
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, ухваленого з порушенням
норм матеріального права. Вказує, що
факт незаконної бездіяльності
прокуратури Донецької області
встановлений рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 11.09.2012
року, зокрема, в частині неприйняття за
його заявою від 22.03.2011 року постанову
про порушення кримінальної справи щодо
робітників прокуратури
Центрально-Міського району м. Горлівки.
Внаслідок незаконної бездіяльності
прокуратури Донецької області йому
було спричинено моральну шкоду, що
виразилась у перенесенні душевних
страждань, у порушенні звичного
життєвого укладу. Факт спричинення
моральної шкоди позивачу
підтверджується висновком експерта №
1617/31 від 30.09.2013 року, відповідно до якого
дії відповідача, що вказані в позовній
заяві та рішенні Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 11.09.2012
року, знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з
сукупністю дій та рішень відповідача.
Вважає, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив йому у
задоволенні позовних вимог. У зв'язку з
викладеним просить змінити рішення
суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представники прокуратури та
Державного казначейства в засідання
апеляційного суду не прибули, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Відповідно до статті 305
ЦПК України неявка в судове засідання
сторін та інших учасників судового
засідання, належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи
апеляційним судом. Тому апеляційний
суд розглядає справу у відсутність
представників прокуратури і
Державного казначейства.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає , виходячи з
наступного.

Звертаючись в суд з позовом про
відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1
посилався на те, що така шкода йому
заподіяна неправомірною
бездіяльністю працівників прокуратури
Донецької області у зв'язку з
неприйняттям рішення за його заявою
від 22.03.2011 р. про порушення кримінальної
справи щодо робітників прокуратури
Центрально-Міського району м. Горлівки
Донецької області, які приймали участь
у перевірці заяви про злочин
державного нотаріуса ОСОБА_2, з
порушенням строків розгляду його заяви
про злочин, з ненаданням постанови -
рішення на цю його заяву.

Неправомірність бездіяльності
прокуратури Донецької області
встановлена постановою
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 11.09.2012 року, якою було
визнано незаконними : неприйняття
рішення за заявою ОСОБА_1 від 22.03.2011 року
про порушення кримінальної справи щодо
робітників прокуратури
Центрально-Міського району м. Горлівки,
які приймали участь у перевірці заяви
про злочин державного нотаріуса
ОСОБА_2, порушення строків розгляду
заяви ОСОБА_1 про злочин , не надання
постанови - рішення на цю заяву
позивача про злочин.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що порушене право ОСОБА_1 на
вчасне прийняття рішення за його
заявою про злочин до органів
прокуратури було захищено
Ворошиловським районним судом м.
Донецька шляхом ухвалення
вищезазначеної постанови від 11.09.2012 р. А
крім того, тяжких, незворотних
наслідків для ОСОБА_1 таке порушення не
спричинило. Тому підстав для стягнення
будь якої суми судом не встановлено.

Дані висновки суду є правильними та
обґрунтованими.

Підстави відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду передбачені
правилами статті 1176 ЦК України,
зокрема, частиною 6 цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах. У наведеній
нормі Закону йдеться про
відповідальність за шкоду, завдану
актами влади (статті 1173-1175 ЦК України).

Відповідно до статті 1173 ЦК України
шкода, завдана юридичній або фізичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Незаконність дій працівників
прокуратури Донецької області, які
проявили бездіяльність під час
розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2011
року доведена постановою
Ворошиловського районного суду міста
Донецька від 11 вересня 2011 року.
Вказаною постановою встановлений факт
порушення прав та інтересів ОСОБА_1 тим,
що за його заявою не обговорювалось
питання про відмову у порушенні або про
порушення кримінальної справи у
спосіб, передбачений законом шляхом
винесення відповідної постанови. Крім
того, судом встановлений факт
порушення строків розгляду його заяви.

Разом з тим, розглядаючи справу, суд
встановив, що вказане порушене право
позивача було захищено судом, який
постановою від 11 вересня 2011 року
зобов'язав прокуратуру Донецької
області розглянути заяву ОСОБА_1 про
порушення кримінальної справи щодо
працівників прокуратури
Центрально-Міського району міста
Горлівки і винести відповідну
постанову.

Вказана бездіяльність працівників
прокуратури дійсно не потягла за собою
будь яких негативних наслідків для
ОСОБА_1, і тим більше тяжких,
незворотних.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 3 своєї постанови від
31.03.1995, № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

В обгрунтування своїх позовних вимог
про заподіяння моральних страждань від
неправомірних дій працівників
прокуратури області позивач
посилається на висновок експерта №
1617/31 від 30 вересня 2013 року, згідно якого:

позивачу ОСОБА_1 завдані душевні
страждання, як психологічне підґрунтя
моральної шкоди, що знаходяться в
прямому причинно-наслідковому зв'язку
з сукупними діями та рішеннями органів
влади (прокуратури) що не відповідають
вимогам чинного законодавства України,
а саме не прийняття прокуратурою
Донецької області рішення за заявою
ОСОБА_1 від 22.03.2011 р.; недотримання
строків розгляду звернення (заяви
ОСОБА_1 про злочин 22.03.2011 р.; неподання
процесуального рішення на заяву ОСОБА_1
про злочин 22.03.2011 р. та ненадання
відповідей на листи, розпорядження
Генеральної прокуратури України.
ОСОБА_1 має зміни в емоційному стані
індивідуально-психологічних проявах,
які перешкоджають його активному
соціальному функціонуванню, як
особистості.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції у межах своїх повноважень, що
йому надані статтею 212 ЦПК України
оцінив надані сторонами докази,
врахував в чому конкретно полягає
порушення законних прав та інтересів
позивача неправомірною бездіяльністю
працівників Донецької обласної
прокуратури, які наслідки наступили чи
могли наступити для самого позивача,
способи відновлення порушеного права і
зробив правильний висновок про те, що у
даному випадку є законним, достатнім,
обгрунтованим і справедливим способом
відновлення порушеного права позивача
- ухвалення судом рішення про визнання
бездіяльності працівників прокуратури
неправомірною і зобов'язання вчинити
певні дії. Такий спосіб захисту
порушеного права позивача визначений
постановою Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 11 вересня 2011
року.

Доводи позивача про те, що відновлення
його порушеного права має відбуватися
і шляхом стягнення за рахунок держави
грошової компенсації у розмірі 46453 грн.
не підтверджені будь якими фактами і
доказами.

Посилання позивача на висновок
психологічної експертизи про те, що
рекомендованим розміром компенсації
моральної шкоди, завданої ОСОБА_1
становить від 20.25 до 81 мінімальних
заробітних плат є необґрунтованими.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом, а ні експертом, як
вважає позивач.

Розглядаючи справу, суд не встановив
підстав для стягнення грошової
компенсації моральної шкоди позивача.
І такі дії суду не суперечать правилам
статті 23 ЦК України.

Тому висновок суду про те, що сам по
собі факт винесення судом постанови у
справі про визнання бездіяльності
неправомірною є достатнім
відшкодуванням моральної шкоди,
заподіяної позивачу порушенням його
прав та інтересів, допущених
відповідачем під час розгляду його
заяви щодо неправомірної поведінки
працівників районної прокуратури.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи,
правильно застосував норми
матеріального права і правильно
вирішив спір.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи. рішення суду є законним і
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 25
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: