У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів: Завгородньої І.М., Євграфової
Є.П., Іваненко Ю.Г., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до
Гвардійської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ
ступенів Міністерства освіти і науки,
молоді і спорту Автономної Республіки
Крим про визнання недійсними записів у
трудовій книжці, внесення змін до
трудової книжки, визнання незаконною
заяви, визнання незаконними і
скасування наказів, стягнення
заробітної плати, відшкодування
моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 7 жовтня 2013 року та рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 11 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернулася до
суду з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначила, що вона на підставі
наказу № 18-к від 23 січня 2012 року
призначена на посаду інструктора з
праці в Гвардійській спеціальній
загальноосвітній школі інтернаті І-ІІ
ступенів Міністерства освіти та науки.

Наказом № 32-к від 25 січня 2013 року
позивач переведена на посаду швачки з
ремонту одягу на час роботи основного
працівника на підставі власної заяви
від 24 січня 2013 року.

Згідно наказу № 168-к від 7 травня 2013 року
ОСОБА_4 переведена на посаду
інструктора з праці.

Позивач просила визнати незаконним
запис у трудовій книжці під № 27 від 24
січня 2012 року, як вчинений з порушенням
Інструкції про ведення трудових книжок
та зобов'язати відповідача змінити цей
запис, зазначивши вірне найменування
підприємства, особу, що видала наказ
про взяття на роботу на українській
мові, визнати незаконною її заяву про
тимчасове переведення на посаду швачки
з ремонту одягу на час хвороби
основного робітника від 24 січня 2013
року, як таку, що була написана нею
внаслідок тиску, визнати незаконним і
скасувати наказ № 32-к від 25 січня 2013
року про переведення з посади
інструктора з праці на посаду швачки на
час хвороби основного робітника,
зобов'язати відповідача внести до
трудової книжки запис про помилковість
запису № 27, зробленого повторно 25 січня
2013 року про переведення на посаду
швачки на час тимчасово відсутнього
робітника, визнати незаконним та
скасувати наказ № 168 від 7 травня 2013
року про переведення з посади швачки на
посаду інструктора з праці, зобов'язати
відповідача скасувати запис під № 28,
стягнути з відповідача недонараховану
заробітну плату із розрахунку
середнього заробітку за посадою
інструктора з праці за час перебування
на посаді швачки та стягнути 10000
гривень у відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 7
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Зобов'язано Гвардійську спеціальну
загальноосвітню школу - інтернат І-ІІ
ступенів Міністерства освіти і науки,
молоді і спорту Автономної Республіки
Крим внести виправлення у трудову
книжку серії НОМЕР_1, зазначивши про
недійсність записів № 27 (повторний) про
переведення на посаду швачки на час
відсутності основного робітника та
запису № 28 про переведення на посаду
інструктора з праці.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 11
грудня 2013 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання недійсними записів у трудовій
книжці, внесення змін до трудової
книжки, визнання незаконною заяви,
визнання незаконними і скасування
наказів, стягнення заробітної плати,
відшкодування моральної
шкоди змінено шляхом виключення з його
мотивувальної частини посилання на
сплив позовної давності, як одну з
підстав для відмови в позові.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої та
апеляційної інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. При цьому суд касаційної
інстанції перевіряє законність і
обґрунтованість постановлених судових
рішень в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції, та
доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від 7
жовтня 2013 року, в частині, залишеній без
змін рішенням Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2013 року та рішення Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко