Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 411/1030/13-ц
Провадження № 22ц/782/490/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Масенко Д.Є., Коротких
О.Г.,

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Луганську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 16 січня 2014 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна, що є в спільній
частковій власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся з
позовом до ОСОБА_3 (далі відповідачка) в
уточнених вимогах якого в редакції від
09 грудня 2013 року просив: визнати за ним
право власності на ? частки квартири за
адресою: АДРЕСА_1, стягнувши з нього на
користь позивачки суму вартості цієї
частини квартири у розмірі 13.600,00
гривень. В обґрунтування заявлених
вимог позивач зазначив, що спірна
квартира знаходиться у спільній
частковій власності сторін; зазначена
квартира розподілу на дві
рівнозначних не підлягає; визначена
експертним висновком сума компенсації
внесена позивачем на депозитний
рахунок суду.

Рішенням Кіровського міського суду
Луганської області від 16 січня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив: рішення скасувати,
задовольнити позов у повному обсязі. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначив, що 16.01.2014 року
після оголошення судових дебатів, суд
безпідставно долучив до матеріалів
справи надані відповідачкою додаткові
докази, з якими ОСОБА_2 не встиг
ознайомитися; за доведеністю
передбачених статтею 365 ЦК України
підстав, суд мав задовольнити позов у
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, заслухавши
пояснення сторін, що з'явилися, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що припинення права власності на
? частку спірної квартири завдасть
істотної шкоди інтересам
відповідачки.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком, виходячи з
наступного. Судом встановлено, та
матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Договору
дарування від 14 жовтня 2004 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Кіровського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_4
(реєстр № 2171) є співвласниками
нерухомого майна - квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Право власності кожного з
співвласників на ? частку вищевказаної
квартири зареєстроване у
встановленому законом порядку, що
підтверджується даними копії витягу
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 05.01.2005 року (а. с. 12-16).

Відповідачка мешкає у спірній
квартирі, позивач проживає у АДРЕСА_2 (
а.с.99).

З висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
170/27082013 від 06 вересня 2013 року
вбачається, що ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1, із господарськими
будівлями та спорудами, на час
проведення експертизи складає 27.200,00
гривень; ринкова вартість ? частки
даної квартири складає - 13.600,00 гривень;
розподіл квартири в натурі є
неможливим; експерт запропонував
варіант користування квартирою між
співвласниками ( а. с. 51-68).

З даних фотокопії квитанції № 6201941
вбачається, що 06.12.2013 року ОСОБА_2 вніс
на депозитний рахунок Територіального
управління Державної судової
адміністрації у Луганській області
грошові кошти у розмірі 13.600,00 гривень (
а.с.92).

Між сторонами виник спір з приводу
припинення права на частку у спільному
майні за вимогою інших співвласників.
Правовідносини щодо припинення на
вимогу інших співвласників майна
права особи на частку в спільній
власності, за відсутності на це її
згоди й бажання, тобто примусово,
регулюються нормами статті 365 ЦК
України.

Відповідно до частини 1 статті 365 ЦК
України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: 1) частка є
незначною і не може бути виділена в
натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне
володіння і користування майном є
неможливим; 4) таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Із змісту зазначеної норми закону
випливає, що припинення права особи на
частку в спільному майні допускається
за наявності будь-якого з передбачених
пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК
України випадку, але лише в тому разі,
коли таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може
бути завдана співвласнику, вирішується
в кожному конкретному випадку з
урахуванням обставин справи та
особливостей об'єкта, який є спільним
майном.

Частка відповідачки у спірному
спільному майні у розмірі ? частини
квартири за адресою: АДРЕСА_1, не є і не
може вважатися незначною. З
урахуванням того, що ОСОБА_3 іншого
житла не має, припинення права на
частку спірної квартири безсумнівно
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідачки. Визначена у позові
грошова компенсація не може вважатися
справедливою оскільки проблему
забезпеченості відповідачки іншим
житлом не вирішує. Вимоги про
визначення порядку користування
спірною квартирою позивачем не
заявлялися.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а спрямовані на
переоцінку доказів, яким суд дав
належну правову оцінку, повно та
всебічно встановивши обставини справи.
Порушень норм процесуального права під
час проведення судового засідання
16.01.2014 року, не встановлено.

Відповідно до статті 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суд з одних
лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини
справи та відповідні їм
правовідносини, правильно застосував
правові норми та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення. Підстав для
зміни або скасування рішення суду
першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Кіровського міського суду
Луганської області від 16 січня 2014 року,
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку, шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: