Номер провадження: 22-ц/785/3813/14
Головуючий у 1 інстанції Пепеляшков
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Фальчука В.П., Таварткіладзе
О.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента» - Малявкіна А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента» про припинення правовідносин
за договором поруки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_1 на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014
року, -

встановила:

06.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента» (далі ТОВ «ІЛК «Рента») про
припинення правовідносин за договором
поруки фінансового лізингу.

При цьому ОСОБА_1 посилався на те, що в
результаті невиконання умов договору
ПП «Кабаре-Лідер», ТОВ «ІЛК «Рента» в
односторонньому порядку розірвало
договори фінансового лізингу, шляхом
направлення на адресу боржника
письмових повідомлень. Позивач за
вказаним договором був поручителем, а
так як відповідно до статті 553 ЦК
України порука має похідний характер
від основного зобов'язання (договорів
фінансового лізингу) і є дійсною до
припинення основного зобов'язання або
до закінчення строку дії основного
зобов'язання, позивач просив визнати
правовідносини за договором поруки від
11.04.2008р. укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ
«ІЛК «Рента» такими, що припинилися
починаючи з 19.07.2011р.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 вимоги позову
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідача, Малявкін А.Б.
та Сергєєв Р.С. заперечували проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що розірвання угоди не виключає
проведення між сторонами розрахунків
за зобов'язаннями, що виникли до
розірвання угоди.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 17.02.2014р. в позові ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 просить рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 17 лютого 2014р. скасувати, ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_1
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. При цьому
зазначає, що договір фінансового
лізингу було розірвано, а тому
зобов'язання за цим договором
припинились , в тому числі і за
договором поруки.

В суді ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-лізингова компанія
«Рента» - Малявкін А.Б. просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, мотиви і
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
вислухавши пояснення сторін, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в
задоволенні позову, суд першої
інстанції посилався на те, що вимоги
ОСОБА_1 про визнання договору поруки
припиненим задоволенню не підлягають,
так як заборгованість за вказаними
договорами лізингу не погашена,
зобов'язання не виконане та його
забезпечення є чинним до теперішнього
часу.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 10.04.2008р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «I Л К «Рента» та
Приватним підприємством
«Кабаре-Лідер» було укладено договір
фінансового лізингу обладнання №
06/03/08-Л та договір фінансового лізингу
№ 07/03/08-Л, за якими Товариством з
обмеженою відповідальністю «I Л К
«Рента» надав ПП «Кабаре-Лідер» у
платне строкове володіння обладнання,
обумовлене договорами лізингу (а.с. 31,
32).

На забезпечення виконання зобов'язання
ПП «Кабаре-Лідер» за вказаними
договорами лізингу між Товариством з
обмеженою відповідальністю «I Л К
«Рента» та ОСОБА_1 було укладено
договір поруки від 11.04.2008р. (а.с .5-6).

Товариством з обмеженою
відповідальністю «I Л К «Рента» 15.07.2011р.
на адресу ПП «Кабаре-Лідер» було
надіслано два листа вих. № 26/07 та № 27/07
від 15.07.2011р. (а.с. 7-8, 10-11), якими
Товариство з обмеженою
відповідальністю «I Л К «Рента»
повідомив про те, що «ПП «Кабаре-Лідер»
припинило проведення оплати
лізингових платежів за договором
фінансового лізингу обладнання №
06/03/08-Л та № 07/03/08-Л від 10.04.2008р. на
користь TOB «ІЛК «Рента», у зв'язку з чим,
на підставі ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
фінансовий лізинг», п. 12.7 договорів
фінансового лізингу обладнання №
06/03/08-Л та № 07/03/08-Л від 10.04.2008р., TOB «ІЛК
«Рента» відмовилося від укладеного з
ПП «Кабаре-Лідер» договору фінансового
лізингу обладнання № 06/03/08-Л та № 07/03/08-Л
від 10.04.2008 р.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 14.12.2012р. в справі
про визнання ПП «Кабаре-Лідер»
банкрутом ТОВ «ІЛК «Рента» визнано
кредитором по вимогам за договорами
фінансового лізингу № 06/03/08-Л та №
07/03/08-Л (а.с. 38-40).

Згідно з ч.1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
встановлена на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
фінансовий лізинг", відносини, що
виникають у зв'язку з договором
фінансового лізингу, регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, з урахуванням
особливостей, що встановлюються цим
законом.

Згідно зі ст.806 Цивільного кодексу
України, за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

У ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ГПК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

За ч. 4. ст. 631 ЦК України, закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
також не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Згідно із ч. 3 ст. 653 ЦК України, у
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

За п. 15.2 обох Договорів лізингу ,
укладених між відповідачем і боржником
термін їх дії був обмежений строком
лізингу, а в частині взаєморозрахунків
- строком їхнього повного здійснення.

Відповідно до п. 15.3 обох Договорів
лізингу містить припис, згідно із яким
при наявності між сторонами взаємних
невиконаних зобов'язань (в т.ч.
фінансових), договори у частині цих
невиконаних зобов'язань діють до
повного їхнього виконання.

За п.3.2 Договору поруки, дія цього
договору припиняється після
припинення дії договору лізингу та
або повного погашення боржником або
поручителем усієї суми заборгованості
за договором лізингу.

За п.3.3. Договору поруки, одностороння
відмова від виконання зобов'язань за
цим договором, а також одностороння
зміна умов цього договору не
допускається.(а.с.5-6).

Згідно Договору поруки,
укладеного між відповідачем і
позивачем, виходячи з п. 3.2 цього
договору його дія припиняється після
припинення дії Договорів лізингу та
/або повного погашення боржником або
поручителем усіх сум заборгованості за
Договорами лізингу.

Отже, з огляду на положення ст.ст.
631, 653 ЦК України, а також вищевказані
пункти Договорів лізингу та Договору
поруки, зобов'язання боржника (та,
відповідно, і його поручителя -
позивача) перед відповідачем (як
лізингодавцем і кредитором) в частині
відшкодування непогашених сум
заборгованості за Договорами лізингу
лишились в силі навіть після
припинення дії останніх.

Тобто, відповідно до даного пункту
Договору, умови припинення Договору
поруки ставляться у залежність від
події, у формі повного виконання
лізингоотримувачем своїх зобов'язань
по Договору фінансового лізингу.

Відповідно до п.1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припиненням нею
зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено,
що лізингоотримувач не виконав свої
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів у період договору фінансового
лізингу, тобто, як боржник, так і його
поручитель (позивач) навіть після
відмови відповідача від Договорів
лізингу усе одно лишились солідарними
боржниками відповідача в частині
фінансових зобов'язань боржника за
Договорами лізингу.

Таким чином, умови укладеного між
сторонами договору не передбачають
права вимоги однієї із сторін щодо
припинення зобов'язань по договору
поруки, передбачені статтею 559
Цивільного кодексу України, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для припинення дії
договору поруки від 11.04.2008р.

Враховуючи все вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1 п.1, 308, 314,
315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 17 лютого 2014 року -залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно з моменту проголошення, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
А.М.Кварталова

В.П. Фальчук

О.М. Таварткіладзе