Номер провадження № 22-ц/785/192/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою Одеської міської
ради на рішення Приморського районного
суду м. Одеси від 11 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бастма», Одеської
міської ради (треті особи - Приморська
районна адміністрація Одеської
міської ради, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕсЕйчВі») про
надання житлової площі,

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до
суду першої інстанції з позовом до ТОВ
«Бастма», Одеської міської ради (треті
особи - Приморська районна
адміністрація Одеської міської ради,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕсЕйчВі»), та
просила зобов'язати відповідачів
надати їй двокімнатну квартиру
загальною площею 67,73 кв.м.

Позивачка обґрунтовувала вимоги тим,
що вона є власником двокімнатної
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, загальною
площею 67, 73 кв.м, житловою площею 47, 8
кв.м.

30 травня 2004 року стався обвал сходової
клітини та частини квартир
трьохповерхової правоворотньої
споруди будинку АДРЕСА_1, і позивачку
розмістили для тимчасового проживання
у готелі «Пассаж». Рішенням Виконкому
Одеської міської ради №N376 від 05 липня
2004 року ОСОБА_2 була включена до списку
сімей, які потребують першочергового
надання житлових приміщень у зв'язку із
виселенням.

У тому ж році їй запропонували
однокімнатну квартиру у сел.
Котовського значно меншої площі і без
відповідних санітарних умов.

Також ОСОБА_2 вказувала, що рішенням
Виконкому Одеської міської ради №857
від 08 грудня 2005 року функції замовника
на проектування, реконструкцію та
будівництво комплексу житлових
будинків кварталу, що реконструюється,
в тому числі в межах вул. Жуковського,
були покладені на Управління
капітального будівництва Одеської
міської ради з відповідними функціями
по виселенню сімей, а рішенням
Виконкому від 10 червня 2010 року №292 -
вказані функції були передані ТОВ
«Бастма».Однак, на вимоги позивачки до
ТОВ «Бастма» про надання їй
відповідної житлової площі, останній
було відмовлено. В результаті
вищевикладеного, ОСОБА_2 звернулась за
захистом своїх прав до суду.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 11 листопада 2013 року позов
ОСОБА_2 було задоволено частково.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга Одеською міською
радою, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 разом з батьками мешкала у
двокімнатній квартирі НОМЕР_1 в будинку
АДРЕСА_1, що підтверджується ордером
№1729 від 23 червня 1966 року. Після смерті
батьків, згідно розпорядження
Виконавчого комітету Жовтневої
Райради народних депутатів №404 від 11
квітня 1995 року, вказана квартира була
переоформлена на ім'я позивачки.

ОСОБА_2 належить на праві приватної
власності 578/1000 частин вищевказаної
квартири, загальною площею 67, 73 кв.м,
житловою площею 47, 8 кв.м - 24, 6 кв.м та 23, 2
кв.м, що підтверджується відповідними
свідоцтвом про право власності на
житло, розпорядженням органу
приватизації від 04 лютого 1997 року №90364
та технічним паспортом квартири.

30 травня 2004 року відбувся
непередбачуваний обвал сходової
клітини будинку АДРЕСА_1, і позивачку
тимчасово розмістили проживати до
готелю «Пассаж».

Згідно рішення ВК ОМР №346 від 05 липня 2004
року «Про внесення доповнень до
списків сімей, які потребують
позачергового надання жилих приміщень
у зв'язку з виселенням з квартир та
споруд, що загрожують обвалом»,
затверджених п.1 рішення Виконавчого
комітету Одеської міської ради від 16
червня 2000 року №329», ОСОБА_2 було
включено до списку сімей, що потребують
позачергового надання житлових
приміщень.

Управлінням капітального будівництва
Одеської міської ради позивачці було
запропоновано однокімнатну квартиру у
сел. Котовського, яка була значно менша
за площу квартири НОМЕР_1 і без
відповідних санітарних умов.

Також у даному рішенні вказано, що у
зв'язку з непередбаченим обвалом
сходової клітини та частини квартир
трьохповерхової правоворотньої
споруди будинку АДРЕСА_1, окремі
ділянки стін, перекриття, даху
знаходяться в аварійному стані та
загрожують обвалом. Тому подальше
проживання сімей, у тому числі квартири
НОМЕР_1, стало небезпечним та
неможливим, а проведення відновлюючого
ремонту є недоцільним, споруда
підлягає зносу.

У готелі «Пассаж» ОСОБА_2 мешкала до 2007
року, а після того, як ОМР припинила
оплату за її проживання, змушена була
переїхати до своїх знайомих, у яких
проживала до 2012 року.

Згідно п. 22-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» № 2 від 12 квітня 1985 року,
позови про виселення з наданням іншого
жилого приміщення (статті 114, 114-1, 117, 125,
ч.3 ст.132 ЖК) не можуть бути задоволені,
якщо надане приміщення не відповідає
санітарним і технічним вимогам.
Вирішуючи це питання, суд має
враховувати, як визначений згідно з
постановою Ради Міністрів УРСР від 26
квітня 1984 р. N 189 "Про порядок обстеження
стану жилих будинків з метою
встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання"
перелік випадків, коли жилі будинки
(жилі приміщення) визнаються
невідповідними санітарним і технічним
вимогам, так і інші конкретні обставини
(стан здоров'я, склад сім'ї тощо).

У 2008 році ТОВ «Бастма», як інвестор
забудови комплексу житлових будинків
та громадських закладів кварталу
забудови, на підставі договору про
співробітництво №15-06Ф від 06 квітня 2006
року, звернулось до ОСОБА_2 з позовом
про виселення її з квартири НОМЕР_1 в
будинку АДРЕСА_1 у квартиру АДРЕСА_2,
загальною площею 66, 29 кв.м. Однак,
Приморським районним судом м. Одеси
даний позов був залишений без розгляду.

Таким чином, рішеннями Виконкому
Одеської міської ради №857 від 08 грудня
2005 року «Про визначення управління
капітального будівництва Одеської
міської ради замовником на
проектування та будівництво комплексу
житлових будинків кварталу, що
реконструюється в межах вул.
Жуковського, вул. Преображенської,
пров. Нечипуренка, вул. Єврейської з
відселенням жителів із аварійних та
ветхих будівель» та від 15 листопада 2006
року №686 «Про надання дозволу
управлінню капітального будівництва
Одеської міської ради на подальше
проектування та будівництво комплексу
житлових будинків у кварталі, що
реконструюється в межах вулиць:
Жуковського, Преображенської, пров.
Нечипуренка, Єврейської в м. Одесі»,
вказані функції були покладені на
Управління капітального будівництва
ОМР.

Однак, у зв'язку із клопотанням ТОВ
«Бастма» та рішеннями від 25 лютого 2010
року №84 «Про внесення змін до рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради від 15 листопада 2006 р. №686 «Про
надання дозволу управлінню
капітального будівництва Одеської
міської ради на подальше проектування
та будівництво комплексу житлових
будинків у кварталі, що
реконструюється в межах вулиць:
Жуковського, Преображенської, пров.
Нечипуренка, Єврейської в м. Одесі» та
№292 від 10 червня 2010 року «Про внесення
змін до рішень виконавчого комітету
Одеської міської ради від 08 грудня 2005 р.
№857, від 15 листопада 2006 р. 686 та від 25
лютого 2010 р. №8», ці функції були
передані до ТОВ «Бастма».

З відповіді КП «Міське капітальне
будівництво» від 23 січня 2013 року на
звернення ОСОБА_2 про надання їй
житлової площі вбачається, що всі права
та обов'язки, в тому числі в частині
відселення громадян з ділянки
забудови, встановлені рішеннями ВК ОМР
від 08 грудня 2005 року №857, від 15
листопада 2006 року №686 та від 25 лютого 2010
року №84, були покладені на ТОВ «Бастма»
у зв'язку зі зміною замовника
будівництва об'єкта.

Згідно положень ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

За приписами пунктів першого та п'ятого
частини першої ст. 31 наведеного Закону,
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать, зокрема: організація за
рахунок власних коштів і на пайових
засадах будівництва, реконструкції і
ремонту об'єктів комунального
господарства та соціально-культурного
призначення, жилих будинків, а також
шляхів місцевого значення; визначення
у встановленому законодавством
порядку відповідно до рішень ради
території, вибір, вилучення (викуп) і
надання, землі для містобудівних
потреб, визначених містобудівною
документацією.

Відповідно до положень ст. 110 ЖК УРСР,
громадяни виселяються з жилих будинків
державного і громадського житлового
фонду з наданням іншого
благоустроєного жилого приміщення,
якщо: будинок, у якому знаходиться жиле
приміщення, підлягає знесенню; будинок
(жиле приміщення) загрожує обвалом;
будинок (жиле приміщення) підлягає
переобладнанню в нежилий.

Згідно зі ст.112 ЖК УРСР якщо будинок
(жиле приміщення) загрожує обвалом,
громадянам, виселюваним з цього
будинку (жилого приміщення), інше
благоустроєне жиле приміщення залежно
від належності будинку надається
виконавчим комітетом місцевої Ради
народних депутатів чи державною,
кооперативною або іншою громадською
організацією, а в разі неможливості
надання жилого приміщення цією
організацією - виконавчим комітетом
місцевої Ради народних депутатів.

Отже, Одеська міська рада, згідно
чинного законодавства, має право
вирішувати питання щодо надання
позивачці житла у відповідності із
вимогами чинного житлового
законодавства.

Однак, не зважаючи на вищевикладене, та
порушуючи норми закону, Одеська міська
рада не здійснила відселення ОСОБА_2 з
аварійного будинку та не надала їй
житлову площу.

Судом також було встановлено, що ОСОБА_2
звернулась до Приморської районної
адміністрації ОМР з заявою про
вирішення її житлового питання.

Згідно листа ПРА ОМР від 22 серпня 2012
року, ОСОБА_2 було надано тимчасове
житло у готелі «Центральний».

Сусідці позивачки - ОСОБА_3, яка
проживала у квартирі НОМЕР_2 будинку
АДРЕСА_1, ОМР була надана рівноцінна за
площею квартира АДРЕСА_3. Проте, ОСОБА_2
рівноцінної до її квартири житлова
площа Одеською міською радою до
теперішнього часу надана не була.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен
має право на житло. Держава створює
умови, за яких кожний громадянин матиме
змогу побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше, як на підставі закону або за
рішенням суду.

Отже, ненадання ОСОБА_2 Одеською
міською радою житлової площі порушує
її конституційні права. Таким чином,
оскільки обов'язки щодо відселення
мешканців ветхого будинку та надання
їм іншої житлової площі покладені на
органи місцевого самоврядування, то
суд вірно вважав за можливе
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2
щодо надання їй Одеською міською радою
двохкімнатної квартири загальною
площею 67, 73 кв.м.

Оскільки ТОВ «Бастма» не здійснює у
даний час реконструкцію даного району,
а термін такої реконструкції
продовжений до 2015 року, то і відселення
мешканців з даного кварталу не
відбувається. А тому і надання квартири
ОСОБА_2 зі сторони ТОВ «Бастма» є
недоречним.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання у апеляційній скарзі
Одеської міської ради на те, що функцію
замовника на проектування та
будівництво комплексу житлових
будинків і громадських будівель
фактично було передано ТОВ «Бастма»,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що обвал правостороннього
аварійного флігелю в будинку АДРЕСА_1, у
якому знаходиться квартира НОМЕР_1
позивачки, стався 30 травня 2004 року,
тобто ще за півтора роки до прийняття
рішення ВК ОМР від 08 грудня 2005 року №857,
яким Управління капітального
будівництва ОМР було визначено
замовником на проектування та
будівництво комплексу житлових
будинків кварталу, що реконструюється
в межах, в тому числі, вул. Жуковського з
виселенням жителів із аварійних ветхих
будівель. Крім того, функцію замовника
на проектування та будівництво
комплексу житлових будинків і
громадських будівель у вищевказаному
кварталі фактично було передано ТОВ
«Бастма» лише рішенням Виконкому від 10
червня 2010 року №292 та продовжено до 31
грудня 2015 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що
Одеська міська рада в межах своїх
повноважень з дотримання вимог чинного
законодавства може вирішувати питання
щодо доцільності використання
житлового фонду, який став аварійним та
підлягає зносу, зокрема, проведення
реконструкції та будівництва в межах
кварталу з відселенням жителів із
аварійних та ветхих будівель.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Одеської міської
ради - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 11 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва