У Х В А Л А

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
і представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 04 вересня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ЗАТ СК «ВУСО»
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_5, звернулася в суд
із даним позовом, мотивуючи тим, що
відповідачем 31 грудня 2010 року було
вчинено правопорушення, внаслідок
якого допустив зіткнення з автомобілем
«Пежо» реєстраційний номер НОМЕР_1,
який належить їй на праві власності і
після чого залишив місце ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль «Пежо» отримав
значні пошкодження і сума збитків
згідно оцінки становить 23882 грн. За
проведення оцінки вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу позивачем також
сплачено 4500 грн.

Позивачу та його сім'ї також було
спричинено моральну шкоду у зв'язку з
відсутністю транспортного засобу, який
тривалий час знаходився на ремонті, яку
позивач оцінив у 2500 грн. Враховуючи
послуги на юридичну допомогу та
судовий збір просила стягнути на її
користь з відповідача суму у розмірі
27023 грн. та кошти за спричинену моральну
шкоду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 04 вересня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5
кошти за спричинену матеріальну шкоду
в розмірі 27023 грн. 71 коп. та кошти за
спричинену моральну шкоду в розмірі 1000
грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки позивачем не доведено розмір
завданої шкоди, єдиним допустимим
доказом такої може бути висновок
автотоварознавчої експертизи або
письмовий доказ у вигляді документа
про грошові витрати, понесені
позивачкою на ремонт транспортного
засобу, а звіт про оцінку вартості
майна не може бути належним та
допустимим доказом по справі.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4, який
просить рішення суду залишити без змін,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Постановою Ужгородського МУ УМВС
України в Закарпатській області від 22
лютого 2011 року в порушенні
кримінальної справи по факту ДТП, яка
мала місце 31.12.2010 року в м. Ужгороді, по
вул. Кошицька, біля буд. 26 відмовлено на
підставі п.2 ст. 6 КПК України і за
порушення вимог п.п. 12.1, 12.3 та 2.10 (а, б, в,
д, е, є) ПДР України водія ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Постановою судді Ужгородського
міськрайонного суду від 05 вересня 2011
року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушень передбачених ст.ст. 122-4,
124 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 420 грн., за те, що 31.12.2010
року близько 16 год. 15 хв. гр. ОСОБА_1
керуючи автомобілем марки «Фіат
Дукато» д/н НОМЕР_2, по вул. Кошицькій в
м. Ужгороді біля будинку № 26 не вибрав
безпечну швидкість, не врахував
дорожню обстановку, внаслідок чого
допустив наїзд на автомобіль марки
«Пежо» д/н НОМЕР_1, після чого залишив
місце ДТП, що спричинило пошкодження
транспортного засобу (а.с. 8).

Постановою Апеляційного суду
Закарпатської області від 08 грудня 2011
року постанову судді Ужгородського
міськрайонного суду від 05 вересня 2011
року щодо ОСОБА_1 скасовано, а справу
відносно нього за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП
провадженням закрито на підставі п.7 ст.
247 КУпАП у зв'язку із закінченням
строків накладення адміністративного
стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з тим, даною постановою
констатовано, що суддя місцевого суду
обґрунтовано прийняв рішення про
наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП і такий
висновок судді ґрунтується на повно і
всебічно досліджених у суді зібраних у
справі доказах і заперечення ОСОБА_1
вини у порушенні правил дорожнього
руху є необґрунтованим і повністю
спростовано зібраними у справі
доказами (а.с. 10, 11).

Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль «Пежо», реєстраційний номер
НОМЕР_1 отримав значні пошкодження і
згідно звіту № 000741 про оцінку вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу від 27 січня 2011
року вартість матеріального збитку
складає 23827 грн.

За проведення оцінки вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу ОСОБА_5 сплачено
450 грн.

Згідно квитанції до прибуткового
касового ордера від 22 грудня 2011 року за
послуги адвоката ОСОБА_5 сплачено в
касу ТОВ ЮК «Юкком» - 2500,00 грн., та
сплачено судовий збір - 291 грн. 71 коп.

При розгляді справи та постановленні
рішення суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у позовних
вимогах до ЗАТ СК «ВУСО», оскільки в
порушення вимог підпункту 33.1.2 пункту
33.1 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ОСОБА_1 в період
з 31.12.2010 року по 03.01.2011 року не повідомив
про факт настання страхового випадку
до ЗАТ СК «ВУСО».

У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За таких обставин, суд першої інстанції
встановивши правовідносини сторін, які
випливають із встановлених обставин з
посиланням на вимоги ст.ст. 1166, 1187 ЦК
України обґрунтовано стягнув
заподіяну матеріальну шкоду та у
відповідача на користь позивача
моральну шкоду, оскільки позивачка
була позбавлена можливості
використовувати автомобіль за
призначенням, мала вимушені істотні
зміни в її життєвих стосунках, зазнала
моральних страждань у зв'язку із
пошкодженням її власності.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтуються на фактичних обставинах
справи і вимогах закону.

За клопотанням відповідача
апеляційним судом призначалася
автотоварознавча експертиза, яка не
була проведена судовим експертом
ОСОБА_6, так як термін дії його
свідоцтва судового експерта по
спеціальності 12.2 «Визначення вартості
дорожніх транспортних засобів, розміру
збитку, завданого власнику
транспортного засобу» закінчився
28.01.2014 року.

Від проведення такої експертизи іншому
експерту представник відповідача
відмовився і просив суд звіт про оцінку
вартості майна наданий позивачем до
уваги не приймати, так як такий не може
бути належним та допустимим доказом та
розглядати справу по суті.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що звіт
про оцінку транспортного засобу № 000741
виконаний ПП «ОСОБА_7» у якого наявний
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності і на думку судової колегії є
належним та допустимим доказом даний
звіт.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 04 вересня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.