22-ц/772/398/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бессараб Н. М.Категорія:
2Доповідач: Сорока Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого: Сороки Л.А.

суддів: Стеблюк Л.П., Нікушина В.П.

при секретарі: Торбасюк О.І.

за участю: ОСОБА_2 її представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників
відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 17.12.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, за участю
третьої особи - ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу
та про визнання права власності на
майно, що перебуває у спільній сумісній
власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом до ОСОБА_7 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу та про визнання права власності
на майно, що перебуває у спільній
сумісній власності. Мотивуючи позов
зазначила, що з 1993 року проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу та
перебувала у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. За період цих відносин
вони вели спільне господарство та були
пов'язані спільним побутом, обробляли
присадибну ділянку, мали спільний
сімейний бюджет, придбавали спільні
речі, спільно відпочивали, спільно
виховували дочку та онуку позивачки. В
інших зареєстрованих шлюбах не
перебували.

Позивачка вказує, що має у власності
квартиру по АДРЕСА_2, а померлий ОСОБА_8
мав свою частку в будинку по АДРЕСА_1, в
якому вони проживали влітку. В період з
2004 по 2008 рік спільно добудували до
даного будинку коридор, кімнату, кухню,
комору, санвузол, яке є об'єктом
спільної сумісної власності її та
ОСОБА_8

За життя ОСОБА_8 заповів все своє майно
доньці позивачки ОСОБА_4 Після смерті
ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне
йому майно, а саме на частину
будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1.
Спадщину прийняли спадкоємець за
заповітом ОСОБА_4 та спадкоємець, який
має право на обов'язкову частку в майні
померлого - його мати ОСОБА_7

В зв'язку з виниклим спором та з метою
захисту майнових прав, пов'язаних з
фактичними стосунками чоловіка і жінки
без реєстрації шлюбу, позивач просила
суд:

- встановити факт постійного
проживання однією сім'єю її - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 без
реєстрації шлюбу з 01.01.1994 року по день
смерті останнього, тобто по
ІНФОРМАЦІЯ_3.

- визнати прибудови до житлового
будинку, а саме: коридор площею 8.3 кв. м.
(літ 3-1), кімнату площею 8,2 кв. м. (літ. 3-4),
кухню площею 9,6 кв. м. (літ. 3-5), санвузол
площею 2,3 кв. м. (літ. 3-6), коридор площею
1,6 кв. м. (літ. 3-7) та комору площею 0,2 кв. м.
(літ. 3-8), що розташовані АДРЕСА_1,
спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та
ОСОБА_2

- визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину даних прибудов до житлового
будинку.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.12.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На це рішення позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення скасувати, постановити нове,
яким її позов задовольнити. Скаржник -
ОСОБА_2 посилається на незаконність та
не обґрунтованість рішення суду та
вважає його таким, що порушує її
майнові права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Суд
цих вимог дотримався.

Судом першої інстанції встановлено, що
покійному ОСОБА_8 на праві спільної
сумісної власності, на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №316981 від
01.04.2005 року, належить земельна ділянка
площею 0,0235 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для
введення садівництва та на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯА №316698 від
01.04.2005 р., а також на праві спільної
сумісної власності йому належить
земельна ділянку площею 0,1000 га, яка
розташована по АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд (а/с
168-169). Згідно свідоцтва на право
власності № 2582 від 19.02.2008р. ОСОБА_8 на
праві спільної часткової власності
належить 1/60 частка в будинку «А»:
кімнати 3-2, 3-3 житловою площею 28,0 кв. м.,
що розташований по АДРЕСА_1 (а/с 21-22).

Також судом встановлено, що прибудови,
на частку ? яких претендує позивач
ОСОБА_2, ОСОБА_8 були прийняті в
експлуатацію на підставі декларації
від 18.04.2012 року про готовність об'єкта
до експлуатації (а/с 50).

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що позивач не надала належних
переконливих доказів на підтвердження
вимог позовної заяви.

Покази свідків, допитаних судом за
клопотанням ОСОБА_2 не спростовують
показів ОСОБА_7 та її представників про
те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 проживали як
одна сім'я.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_8 був зареєстрований та
проживав в АДРЕСА_1 тоді як ОСОБА_2
зареєстрована АДРЕСА_2 (а/с 102 зворотня
сторона).

Доводи ОСОБА_2 щодо проживання з ОСОБА_8
однією сім'єю спростовується даними, що
містяться в матеріалах спадкової
справи, відкритої після смерті ОСОБА_8,
з якої вбачається, що донька позивачки
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 28.01.2013 року звернулася з
заявою про прийняття спадщини,
посилаючись на заповіт залишений на її
ім'я ОСОБА_8 В цій заяві вона вказує, що є
ще одна спадкоємиця, яка має право на
обов'язкову частку у спадщині це мати
ОСОБА_8 - ОСОБА_7

Окрім того, ОСОБА_4 в цій же заяві
зазначає наступне: «Пережилої дружини
та осіб, з якими спадкодавець проживав
однією сім'єю, але не перебував у шлюбі,
немає».

Жодного письмового доказу на
підтвердження позовних вимог ОСОБА_2
суду не надала.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що стосунки між ОСОБА_8 і ОСОБА_2 не мали
характеру сімейних правовідносин та
відмовив в задоволенні позову.

Підстав для задоволення апеляційної
скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 17.12.2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом 20-ти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: