У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кафідової
О.В., Коротуна В.М.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Київська
районна у м. Донецьку рада, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету
Київської районної в м. Донецьку ради,
треті особи: комунальне підприємство
«Служба єдиного замовника Київського
району м. Донецька», Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської Ради, про визнання недійсними
та скасування рішень, свідоцтва про
право власності на житло, зняття з
реєстраційного обліку, виселення,
визнання права власності, вселення,
усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_6, на
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 18 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 06 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_6, третя особа - Київська районна в
м. Донецьку рада, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Не погоджуючись із вказаним позовом,
ОСОБА_6 у травні 2010 року звернулася до
суду із зустрічним позовом, вимоги
якого під час розгляду справи
неодноразово уточнювала та остаточно
просила визнати недійсним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Київської районної в м. Донецьку ради
народних депутатів від 14 лютого 1992 року
№ 64/4 та від 16 лютого 1994 року № 74/1;
визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
житлове приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1; зняти з
реєстраційного обліку всіх
зареєстрованих осіб та виселити з
наданням іншого житла з житлового
приміщення за вказаною адресою;
визнати за ОСОБА_6 право власності на
житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1;
вселити ОСОБА_6 та усунути перешкоди в
користуванні вказаним житловим
приміщенням; стягнути з виконавчого
комітету Київської районної в м.
Донецьку ради народних депутатів на
користь ОСОБА_6 на
відшкодування моральної шкоди 500 тис.
грн та судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 12 серпня 2011 року
зустрічну позовну заяву ОСОБА_6
залишено без розгляду.

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Донецька від 12
серпня 2011 року первісний позов
задоволено. Визнано ОСОБА_6 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 23 березня 2012
року вказане рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
первісного позову ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа -
Київська районна в м.
Донецьку рада, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 27 квітня 2012 року ухвалу
Київського районного суду м. Донецька
від 12 серпня 2011 року, якою залишено без
розгляду зустрічну позовну заяву
ОСОБА_6, скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення
апеляційного суду Донецької області
від 23 березня 2012 року залишено без змін.

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 18 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 06 серпня 2013 року, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_6 в
особі представника ОСОБА_7 просить
скасувати рішення Київського
районного суду м. Донецька від
18 червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 06 серпня 2013
року, ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_6 задовольнити в
повному обсязі, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню
з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Київської районної в м.
Донецьку ради від 09 вересня 1987 року за
№ 377/2 квартиру АДРЕСА_1 надано ОСОБА_8 та
його дружині ОСОБА_6 у зв'язку з
відселенням з приватного будинку
АДРЕСА_2 (том 1, а. с. 43, 44).

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Донецьку ради
від 14 лютого 1992 року за № 64/4 звільнену
спірну квартиру було включено до
складу службових квартир та надано
тесляру ЖЕУ № 3 ОСОБА_4 та членам його
родини: дружині ОСОБА_5 і сину ОСОБА_3
(том 1, а. с. 10).

Рішенням виконавчого комітету
Київської районної в м. Донецьку ради
від 16 лютого 1994 року за № 74/1 вказану
квартиру виключено зі складу службових
та 13 червня 2008 року відповідачам разом
із ОСОБА_9 видано свідоцтво про право
власності на це житлове приміщення, по
ј частині кожному (том 1, а. с. 12, 5).

Із матеріалів справи та пояснень
ОСОБА_7 в судовому засіданні
апеляційного суду апеляційний суд
встановив, що позивачка за власною
заявою 24 червня 1992 року виписалася зі
спірної квартири в зв'язку з виїздом на
інше місце проживання (том 1, а. с. 49).

Статтею 107 ЖК Української РСР
передбачено, що наймач жилого
приміщення вправі за згодою членів
сім'ї в будь-який час розірвати договір
найму. У разі вибуття наймача та
членів його сім'ї на постійне
проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж
населеному пункті договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня
вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім'я, то договір
найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув,
втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

З огляду на зазначене, правильним є
висновок суду першої інстанції, з яким
обгрунтовано погодився й апеляційний
суд, про безпідставність заявлених
вимог ОСОБА_6, з тих підстав, що,
виписавшись із спірної квартири за
власним бажанням, ОСОБА_6 втратила
право користування цією квартирою, а
тому передача спірної квартири у
користування відповідачам її житлових
прав не порушує.

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
повно та всебічно дослідив наявні у
справі докази, правильно визначився з
характером спірних правовідносин та
нормою матеріального права, яка
підлягає застосуванню, в результаті
чого ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
ст. ст. 212-214 ЦПК України,
підстави для скасування рішення
відсутні, а наведені в касаційній
скарзі доводи висновків судів не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення - залишенню без змін, з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє від
імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 18 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 06 серпня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик