інстанції Бондаренко О.В.Провадження №
22-ц/780/1493/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Сліпченка О.І.

суддів: Верланова С.М., Іванової І.В.,

при секретарі : Кирюшиній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 20 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Білоцерківської міської ради
Київської області, третя особа: ОСОБА_3
про скасування рішення міської ради та
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки ,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом , посилаючись
на те , що він та ОСОБА_3 є
співвласниками житлового будинку з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.
Суміжним землевласником є відповідач
ОСОБА_2, якому належить земельна
ділянка розміром 0,0595 га по АДРЕСА_2. В 2010
році між ними виник спір, щодо меж
суміжного землеволодіння .
Співставивши свій та відповідача
державні акти на право власності на
землю, а також первинну документацію на
земельні ділянки він вперше довідався,
що в 1999 році відбулось незаконне
зменшення закріпленої за житловим
будинком АДРЕСА_1 земельної ділянки .

Просив поновити строк звернення до
суду з даним позовом, визнати
протиправним та скасувати рішення
Білоцерківської міської ради від 01.04.2003
року № 81 «Про передачу земель у
приватну власність громадян, надання в
оренду та про затвердження технічного
звіту по встановленню зовнішніх меж
земельної ділянки і підготовці
державних актів на право приватної
власності на землю, внесення змін та
доповнень у попередні рішення» та
визнати незаконними державні акти про
право власності на землю .

В судовому засіданні представник
позивача за договором - адвокат ОСОБА_4
заявив клопотання про закриття
провадження у справі мотивуючи тим, що
позивач відмовляється від даного
позову в зв'язку з примиренням сторін
та надав до суду заяву про закриття
провадження по справі .

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року закрито
провадження у справі на підставі п.3 ч.1
ст. 205 ЦПК України.

У своїй апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення норм
процесуального права просить
скасувати ухвалу суду та направити
справу для продовженя розгляду до суду
першої інстанції.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне задовольнити
заявлені вимоги , керуючись наступним.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України
позивач може відмовитись від позову
протягом усього часу розгляду справи, а
суд, до ухвалення судового рішення у
зв'язку з відмовою позивача від позову
або визнанням позову відповідачем,
роз'яснює сторонам наслідки
відповідних процесуальних дій,
перевіряє, чи не обмежений представник
сторони, який висловив намір вчинити ці
дії, у повноваженнях на їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, журналу судового засідання
(а/с 73-74), у порушення вимог ч. 2 ст. 174 ЦПК
України, судом не роз'яснено ОСОБА_1
наслідки відмови від позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає,
що при розгляді його заяви про закриття
провадження у справі суд не з»ясував
його дійсні наміри, та що намірів на
відмову від позову в нього не було, а
були наміри на укладення мирової угоди
.

У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК
України, у разі закриття провадження у
справі повторне звернення до суду з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав не допускається,
унаслідок чого ОСОБА_1 позбавлений
можливості захистити свої права в
установлений законом спосіб.

А тому, суд першої інстанції, усупереч
вимог чинного процесуального
законодавства, без врахування обставин
справи, помилково дійшов до висновку
про можливість закриття провадження по
справі у зв'язку з відмовою від позову,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі і являється беззаперечною
підставою для скасування зазначеної
ухвали згідно п. 4 ст. 311 ЦПК України,
оскільки порушення процесуального
права призвели до неправильного
вирішення питання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити .

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 грудня 2013 року скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і відповідно до
ч.1 ст.324 ЦПК України оскарженню в
касаційному порядку не підлягає ,
оскільки не перешкоджає подальшому
провадженню у справі .

Головуючий :

Судді :