АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/113/2014
Головуючий у І інстанції Голік
Доповідач - Корчевний
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Оніщука М.І., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі
Жуковій Л.І., Товарницькій А.В.,
Охневській Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на
заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2012
року в цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Корчевного
Г.В., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року ЗАТ «Донгорбанк»,
яке відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
змінило назву на Публічне акціонерне
товариство «Донгорбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
український міжнародний банк»
звернулось до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фактор
Ексім» про розірвання договору та
стягнення заборгованості.

Просило з урахуванням уточнень
стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 9 480 101 грн. 18 коп., штраф за
невиконання обов'язку поручителя в
сумі 1 725 465 грн. 08 коп., та судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між
ЗАТ «Донгорбанк» відповідно до умов
кредитного договору № 2007-38 від 21.08.2007
року було надано кредит ТОВ «ВКФ «З
Ком», яке відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
змінило назву на ТОВ «Фактор Ексім» у
сумі 8 150 580 грн. 00 коп., в редакції
додаткової угоди № 24 від 19.11.2008 року для
поповнення обігових коштів, строком
погашення згідно з графіком, з кінцевою
датою погашення 24.07.2009 року, під 30 %
річних за користування кредитом за
строковою заборгованістю та 35,0 % річних
за користування кредитом за
простроченою заборгованістю, в
редакції додаткової угоди № 26 від
18.02.2009 року.

Видача кредиту здійснена в
безготівковій формі та підтверджена
меморіальним ордером та випискою з
рахунку ТОВ «Фактор Ексім».

У відповідності до п. 3.4.2 (в редакції
додаткової угоди № 24 від 19.11.2008 року)
кредитного договору передбачено
обов'язок ТОВ «Фактор Ексім» повернути
кредит в повній сумі в строк,
передбачений п. 1.1 кредитного договору.
Кредит має бути повернений у
відповідності до графіку.

У відповідності до п. 3.4.3 (в редакції
додаткової угоди № 24 від 19.11.2008 року)
кредитного договору передбачено
обов'язок сплачувати банку нараховані
відсотки за користування кредитом, а
також відсотки за безпідставне
користування кредитом.

В порушення умов кредитного договору
відповідачем ТОВ «Фактор Ексім» у
відповідності до графіку платежі не
здійснювалися.

Для забезпечення належного виконання
умов договору ТОВ «Фактор Ексім», між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 38-2007/2 від 19.11.2008 року, у
відповідності до умов якого він
поручається за належне виконання
зобов'язання ТОВ «Фактор Ексім».

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2012
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Перший український міжнародний банк»
заборгованість у сумі 9 480 101 (дев»ять
мільйонів чотириста вісімдесят тисяч
сто один) грн. 18 коп., штраф у сумі 1 725 465(
один мільйон сімсот двадцять п»ять
тисяч чотириста шістдесят п»ять) грн.,
витрати з оплати судового збору у
розмірі 1 700 грн. та витрати з оплати
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн.

Не погоджуючись із заочним рішенням
суду ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,
подала апеляційну скаргу та просить
суд апеляційної інстанції заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 квітня 2012 року
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
закону.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 21.08.2007 року між
позивачем - ЗАТ «Донгорбанк», яке
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи змінило
назву на Публічне акціонерне
товариство «Донгорбанк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
український міжнародний банк» та ТОВ
«ВКФ «З Ком», яке відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи змінило назву на ТОВ
«Фактор Ексім» було укладено кредитний
договір № 2007-38, відповідно до умов
якого банк надає ТОВ «Фактор Ексім» не
відновлювальну кредитну лінію на суму
19 300 000 (дев»ятнадцять мільйонів), з
зобов'язанням виконати умови договору
не пізніше 19.02.2009 року.

Для забезпечення належного виконання
умов кредитного договору 19.11.2008 року
між

позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 38-2007/2, відповідно до
умов якого поручитель поручається за
належне виконання позичальником умов
кредитного договору.

Оскільки позичальником належним чином
не виконані умови кредитного договору
у відповідності до умов договору
поруки позичальник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Суд задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Перший український міжнародний банк»
керувався нормами матеріального та
процесуального закону, а саме ст. 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальнику у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Колегія апеляційного суду міста Києва
зазначає, що судом першої інстанції не
було з»ясовано всі істотні обставини,
які мають значення для справи, що
призвело до ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення, зокрема те,
що, порука ОСОБА_2 за ТОВ «Фактор Ексім»
припинилася у зв'язку зі збільшенням
обсягу відповідальності Поручителя, та
у зв'язку із закінченням
шестимісячного терміну для надіслання
вимоги, як передбачено ст. 559 ЦК України,
а тому у суду відсутні підстави для
стягнення грошових коштів з
поручителя, колегія суду погоджується
з такими посиланнями представника
виходячи із наступного.

Оскільки днем настання строку
виконання зобов»язання в сумі 544 180
(п»ятсот сорок чотири тисячі сто
вісімдесят) грн. є 19 лютого 2009 року, а
ПАТ «Перший український міжнародний
банк» звернувся до суду із позовною
заявою до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості лише 04 листопада 2009
року, однак без заяви про поновлення
строку звернення до суду.

Крім того, у судовому засіданні
Апеляційного суду міста Києва
представник ПАТ «Перший український
міжнародний банк» заперечував проти
пропущення процесуального строку
звернення до суду із позовною заявою,
однак, колегія суду, зазначає, що
відповідно до положень ст.. 559 ЦК
України ПАТ «Перший український
міжнародний банк» пропустив строк
звернення з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Колегія суду зазначає, що відповідно до
п. 24 Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ зазначено, що відповідно до
частини четвертої статті 559 ЦК порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Крім того, колегія суду зазначає, що
згідно із матеріалів справи
вбачається, що Публічне акціонерне
товариство «Перший український
міжнародний банк» направляв вимогу
про дострокове стягнення
заборгованості поручителю, (а.с. 59-61),
однак представник Банку не надав
підтвердження отримання ОСОБА_2 такої
вимоги, а відповідно до Постанови
Верховного суду України від 12 вересня
2012 року, де зазначено, що відповідно до
п.3 Правил надання послуг поштового
зв»язку рекомендоване поштове
відправлення - поштове відправлення
(лист, поштова картка, бандероль,
секограма, дрібний пакет, мішок «М»), що
приймається для пересилання без
зазначення суми оголошеної цінності
вкладення з видачею відправникові
розрахункового документа про
прийняття і доставляється (вручається)
адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з п.114 Правил надання послуг
поштового зв»язку адресовані фізичним
особам рекомендовані повідомлення про
вручення реєстрованих поштових
відправлень, повідомлення про
надходження переказів, що
пересилаються телеграфом або
електронною поштою, а також усі
повторні повідомлення про надходження
поштових відправлень вручаються
особисто адресату, а разі його
відсутності - повнолітнім членам сім»ї
за умови пред»явлення ними документа,
що посвідчує особу.

Виходячи із вищезазначеного, боржник
вважається повідомленим, коли не лише
відправлено на його адресу вимогу, а й
доведено факт його вручення адресатові
під розписку, а тому так як поручитель
не отримував такої вимоги про
дострокове стягнення заборгованості,
він вважається не повідомленим.

Отже, оскільки вимогу ОСОБА_2 не
отримував, тому відповідно до ч. 4 ст. 559
ЦК України порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя.

Також, за клопотанням представника
апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ухвалою
Апеляційного суду міста Києві від 13
травня 2013 року було призначено судову
почеркознавчу та технічну експертизу
Додаткової угоди №1 від 19.02.2009 року до
Договору поруки №38-2007/2.

Згідно експертного висновку
№6354/13-34/6355/13-32/6356/13-33, підпис від імені
ОСОБА_2 у графі «ПОРУЧИТЕЛЬ» в
оригіналі додаткової угоди №1 від
19.02.2009 року виконаний самим ОСОБА_2,
однак спочатку був виконаний підпис
від його імені, поверх якого
надрукований текст документу, а потім
здійснено відтиск печатки від імені
ТОВ «Фактор Ексім».

В судовому засіданні представник ПАТ
«Перший український міжнародний банк»
відповідь на питання, яким чином
спочатку був поставлений підпис ОСОБА_2
на аркуші паперу, а потім надрукований
текст додаткової угоди №1 від 19.02.2009
року та поставлений відтиск печатки -
не зміг надати.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Виходячи із вищевикладеного, ОСОБА_2 не
був повідомлений про умови додаткової
угоди №1 від 19.02.2009 року до договору
поруки №38-2007/2 від 19.11.2008 року, а саме про
збільшення обсягу відповідальності
поручителя за основним зобов»язанням,
включаючи повернення суми кредиту,
сплати процентів за його користування,
комісій та неустойки (пені, штрафів) і
спричинених збитків.

Ґрунтуючись на висновках експертизи,
колегія суду вказує, що відповідно до
п.22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5, де зазначено,
що згідно з ч.1 ст. 559 ЦК України
припинення договору поруки
пов»язується зі зміною забезпеченого
зобов»язання за відсутності згоди
поручителя на таку зміну та за умови
збільшення обсягу відповідальності
поручителя. При цьому обсяг
зобов»язання поручителя визначається
як умовами договору поруки, так і
умовами основного договору, яким
визначено обсяг зобов»язань боржника,
забезпечення виконання яких здійснює
поручитель. Якщо з обставин справи не
вбачається інформованості поручителя
і його згоди на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни основного
зобов»язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручителя має право на пред»явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Тому, колегія суду вважає, що заочне
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 квітня 2012 року
необґрунтоване, незаконне та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги ПАТ
«Перший український міжнародний банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
- залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України
апеляційний суд скасовує рішення суду
першої інстанції і ухвалює нове
рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 квітня 2012
року - скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Перший український
міжнародний банк» до ОСОБА_2, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фактор Ексім» про
стягнення заборгованості - залишити
без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: