АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Батрин О.В.
№ 22-ц/796/5309/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Печерського районного суду
м. Києва від 25 лютого 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» про захист прав
споживача, стягнення коштів за
договором банківського вкладу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 25 лютого 2014 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»)
про захист прав споживача, стягнення
коштів за договором банківського
вкладу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким її позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, судом було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи. Звертає увагу суду на те, що
відповідно до п.п.2.3.4.,3.1,6.2 Договору про
передавання активів та зобов'язань АТ
«Родовід Банк» № 1126-В/2011;В11/1304/001 від 13
квітня 2011 року з 20 квітня 2011 року
виконання зобов'язання за договором
строкового банківського вкладу
«Авансовий» №ДРД.533.А12-646/12-2009 повинен
здійснювати саме ПАТ «Державний
ощадний банк України». ПАТ «Державний
ощадний банк України» було зобов'язане
проінформувати вкладників про порядок
та строки здійснення виплат за
прийнятими зобов'язаннями Родовід
банку, а тому, суд дійшов
безпідставного висновку про те, що
обов'язок ПАТ «Державний ощадний банк
України» по виплаті сум по отриманих
від ПАТ «Родовід банк» зобов'язаннях
виникав лише після пред'явлення вимоги
вкладником та належне виконання
зобов'язань ПАТ «Державний ощадний
банк України». Наголошує на тому, що
відповідач здійснив повернення вкладу
та нарахованих процентів лише 08 червня
2011 року. Вимогу про повернення вкладу
та сплату нарахованих процентів вона
пред'явила ще 20 грудня 2010 року до ПАТ
«Родовід банк», а останній передав
відповідачу зобов'язання строк
виконання яких вже настав. Судом першої
інстанції не було враховано правову
позицію, викладену в Постанові ВСУ від
29 травня 2013 року по справі № 6-39цс13.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
повідомлена про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у відсутність апелянта.

Представник ПАТ «Державний ощадний
банк України» просить відхилити подану
апеляційну скаргу, а рішення суду
залишити без змін, посилаючись на його
законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2009 року
між ПАТ «Родовід Банк» (банк) та ОСОБА_1
(вкладник) було укладено договір
строкового банківського вкладу
«Авансовий» № ДРД.533.А12-646/12-2009.
Відповідно до п.1.1. умов договору банк
прийняв від вкладника на депозит
грошову суму в розмірі 66 000,00 доларів
США строком на 12 місяців та 2 дні та
зобов'язався повернути суму вкладу 20
грудня 2010 року і проценти, нараховані
на неї на умовах та в порядку,
встановлених цим договором (а. с. 11-14).

Згідно з п. 2.2. договору строкового
банківського вкладу «Авансовий» №
ДРД.533.А12-646/12-2009 за повний строк
зберігання суми вкладу, які вказані в п.
1.1. цього договору, банк нараховує та
сплачує вкладнику 13,5 процента річних
від суми вкладу.

20 грудня 2010 року, ОСОБА_1 звернулася до
ПАТ «Родовід Банк» з вимогою про
повернення вкладу у сумі 66 000 доларів
США та нарахованих процентів (а. с. 15).
Однак, ПАТ «Родовід Банк» відмовило
ОСОБА_1 у поверненні вкладу та виплаті
нарахованих процентів.

30 березня 2011 року Кабінетом Міністрів
України і Національним банком України
було винесено постанову № 323 «Про
взаємодію Кабінету Міністрів України і
Національного банку України щодо
відчуження ПАТ «Родовід Банк»
зобов'язань перед фізичними особами за
вклади та активів ВАТ «Державний
ощадний банк України», відповідно до п.
4 якої Кабінет Міністрів України і
Національний банк України постановили
взяти до відома, що ПАТ «Родовід Банк»
припиняє 31 березня 2011 року виплати за
зобов'язаннями перед фізичними особами
за вкладами і поточними рахунками,
складає реєстр вкладів для передачі
Ощадбанку, а Ощадбанк починає виплату
коштів за вкладами фізичним особам за
їх зверненням на підставі реєстру
вкладів та внутрішніх документів
Ощадбанку не пізніше ніж у місячний
строк після припинення виплат ПАТ
«Родовід Банк» (а. с. 51).

13 квітня 2011 року на виконання
зазначеної постанови Кабінету
Міністрів України і Національного
банку України № 323 між ПАТ «Родовід
Банк» та ВАТ «Державний ощадний банк
України» було укладено договір про
передавання активів та зобов'язань №
1126-В/2011;В11/1304/001, за яким ПАТ «Родовід
Банк» передав, а ВАТ «Державний ощадний
банк України» прийняв зобов'язання
перед фізичними особами за вклади, у
тому числі і за договором банківського
вкладу, який був укладений з ОСОБА_1 (а.
с. 16-24).

Пунктом 1.7. вказаного договору
передбачено, що Ощадбанк здійснює
виплату коштів вкладникам Родовід
Банку відповідно до прийнятих
зобов'язань Родовід Банку в порядку та
на умовах цього договору та постанови.

Відповідно до п. п.2.3.4.,2.3.5. про
передавання активів та зобов'язань №
1126-В/2011;В11/1304/001 Ощадбанк зобов'язався
інформувати вкладників Родовід Банк
про порядок та строки здійснення
виплат за прийнятими зобов'язаннями
Родовід Банку згідно Постанови;
здійснювати за зверненням вкладників
Родовід Банку виплату грошових коштів
вкладникам Родовід Банку за прийнятими
зобов'язаннями Родовід Банку на
підставі Реєстру(ів) вкладів та
оригіналу Договору банківського
рахунку та/або Договору банківського
вкладу, наданих вкладником Родовід
Банку.

Згідно з реєстром вкладів сума
зобов'язань перед позивачкою станом на
20 квітня 2011 року, яка була передана ПАТ
«Державний ощадний банк України»
складала 66 000,00 доларів США - розмір
вкладу; 5 634,42 доларів США - 13,5 % річних за
користування вкладом; 216,98 доларів США -
1 % річних за користування вкладом за
період з 21 грудня 2011 року по 19 квітня 2011
року.

08 червня 2011 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» було сплачено на користь
ОСОБА_1 71 929,15 грн., що згідно з довідкою
ПАТ «Державний ощадний банк України»
від 02 червня 2011 року складається з 66 000,00
доларів США основної суми вкладу за
договором, 5 634,42 доларів США процентів,
нарахованих ПАТ «Родовід Банк» за
ставкою 13,5 % річних, 216,98 доларів США
процентів, нарахованих ПАТ «Родовід
Банк» станом на 19 квітня 2011 року за
ставкою 1% річних, 77,75 доларів США
процентів, нарахованих ПАТ «Державний
ощадний банк України» за ставкою 1%
річних з 19 квітня 2011 року (а. с. 26-29).

ОСОБА_1 порушила питання про стягнення
з ПАТ «Державний ощадний банк України»
1 142,80 доларів США різниці між сумою
процентів, які за умовами договору мали
бути нараховані за ставкою у розмірі 13,5
% річних, та сумою процентів, які були
виплачені їй з обрахунку 1% річних.
Також на підставі ст. 625 ЦК України
просила стягнути 295,28 доларів США трьох
процентів річних, обрахованих за
період з 20 квітня 2011 року по 08 червня 2011
року

В обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що вона має право
на отримання процентів за договором
банківського вкладу до моменту
повернення вкладу. При цьому, із заявою
про видачу їй вкладу, вона звернулася
до ПАТ «Родовід Банк» ще 20 грудня 2010
року. ПАТ «Державний ощадний банк
України» вчасно про порядок та строки
здійснення виплат за договором
банківського вкладу «Авансовий» №
ДРД.533.А12-646/12-2009 від 16 грудня 2009 року на
підставі договору про передавання
активів та зобов'язань № 1126-В/2011;В11/1304/001
від 13 квітня 2011 року її не повідомило та
здійснило виплату вкладу лише 08 червня
2011 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову ОСОБА_1, виходячи з
того, що за умовами договору про
передавання активів та зобов'язань №
1126-В/2011;В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року ПАТ
«Державний ощадний банк України»
здійснює виплати за зверненнями
вкладників АТ «Родовід Банк» в межах
переданих йому зобов'язань, які
відображені в Реєстрі вкладників та
передані по Акту приймання-передачі
Реєстру вкладників. Тому, 08 червня 2011
року ПАТ «Державний ощадний банк
України» було погашено заборгованість
АТ «Родовід банк» перед позивачем на
суму 71 851,40 доларів США; строк дії
договору № ДРД.533.А12-646/12-2009 про
строковий банківський вклад
«Авансовий» від 16 грудня 2009 року,
укладений між АТ «Родовід банк» та
ОСОБА_1 закінчився 20 грудня 2010 року.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
відхиляє доводи ОСОБА_1, що ПАТ
«Державний ощадний банк України» має
нараховувати до моменту фактичного
повернення депозиту проценти за
банківським вкладом, які визначені
умовами укладеного між ПАТ «Родовід
банк» та ОСОБА_1 договору.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

ПАТ «Державний ощадний банк України»
прийняв на себе зобов'язання здійснити
виплату коштів за вкладами фізичних
осіб по зобов'язанням ПАТ «Родовід
банк», що складаються з суми залишку
коштів за договорами банківського
рахунку та суми нарахованих і не
сплачених процентів, суми вкладу та
суми нарахованих та не сплачених
процентів за договорами банківського
вкладу, які визначені в Реєстрі вкладів
та які передаються від ПАТ «Родовід
банк» на підставі договору про
передавання активів та зобов'язань №
1126-В/2011;В11/1304/001 від 13 квітня 2011 року,
який укладений на виконання постанови
№ 323 від 30 березня 2011 року «Про
взаємодію Кабінету Міністрів України і
Національного банку України щодо
відчуження ПАТ «Родовід Банк»
зобов'язань перед фізичними особами за
вклади та активів ВАТ «Державний
ощадний банк України».

Як вбачається з матеріалів справи, 02
червня 2011 року ОСОБА_1 в підтвердження
наявності заборгованості ПАТ «Родовід
банк» передала ВАТ «Ощадбанк» договір
банківського вкладу та отримала
довідку про наявний балансовий
рахунок в ВАТ «Ощадбанк», суму вкладу
за договором 66000 доларів США та суму
нарахованих і несплачених відсотків
станом на 19 квітня 2011 року 5634, 42 долари
США і 215, 98 доларів США, виходячи з
ставки 13,5%. Також, виходячи з ставки 1%
ПАТ «Родовід банк», з 19 квітня 2011 року
по 01.06.11 року нарахував 77,75 долари США
по вкладу ОСОБА_1

Грошові кошти ОСОБА_1 отримала готівкою
в Оболонському відділенні ВАТ
«Ощадбанк» 08 червня 2011 року.

Таким чином, ПАТ «Державний ощадний
банк України» здійснив на користь
ОСОБА_1 виплати відповідно до меж
взятих не себе зобов'язання за
договором про передавання активів та
зобов'язань № 1126-В/2011;В11/1304/001 від 13
квітня 2011 року, який укладений на
виконання постанови № 323 від 30 березня
2011 року «Про взаємодію Кабінету
Міністрів України і Національного
банку України щодо відчуження ПАТ
«Родовід Банк» зобов'язань перед
фізичними особами за вклади та активів
ВАТ «Державний ощадний банк України».
Підстави для стягнення на користь
позивачки процентів за договором
банківського вкладу в більшому розмірі
відсутні.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про
стягнення 3% річних за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання на
підставі ст. 625 ЦК України. Здійснення
виплати грошових коштів по вкладах ПАТ
«Родовід Банк» ПАТ «Державний ощадний
банк» здійснював за фактом
відповідного звернення вкладника та
наявності документів, які дозволяють
ідентифікувати його особу та провести
перевірку даних Реєстру. ОСОБА_1 не
довела суду, що відповідач після її
звернення відмовив у видачі грошових
коштів, які підлягали виплаті.

Рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим. Судом було
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним доказам по
справі, тому підстав для скасування
оскаржуваного рішення судом
апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 25 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді