Справа № 2-1751/2009
Провадження № 22-ц/779/872/2014
Головуючий у 1 інстанції Федик Л.І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Беркій
О.Ю.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
шкоди за порушення грошового
зобов'язання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Калуського міськрайонного
суду від 24 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
указаним позовом, мотивуючи позовні
вимоги тим, що 11.11.1996 року уклав з
відповідачами договір позики на суму
12266 грн. терміном до 11 квітня 1997 року.
Для забезпечення повернення позики в
той самий день був укладений договір
застави квартири, яка належить
відповідачам і знаходиться по АДРЕСА_1.
В зв'язку з невиконанням зобов'язань
20.05.1997 року державним нотаріусом було
вчинено виконавчий напис, відповідно
до якого відповідачі повинні сплатити
позивачу 12513 грн. Виконавчий напис було
пред'явлено до виконання у відділ
державної виконавчої служби. Однак
вказаний виконавчий напис не виконаний
по даний час. Рішенням суду від 13 червня
2008 року було задоволено його позов до
відповідачів та стягнуто шкоду за
порушення грошового зобов'язання,
проте відповідачі борг не повертають.
Рішення суду охоплювало період
прострочення від 11.04.1997 року до 01.04.2008
року. Позивач зазначив, що в період з
01.04.2008 року по 01.06.2009 року відповідачами
завдано йому матеріальну шкоду,
пов'язану з інфляцією та відсотками,
яка згідно аудиторського висновку
становить 9090,16 грн. інфляційних втрат і
1693,06 грн. трьох відсотків річних, а
всього 10783,22 грн. Просив стягнути з
відповідачів на його користь вказану
суму коштів, 50 грн. витрат на проведення
розрахунку інфляційних втрат
аудиторської фірми, 1000 грн. витрат за
надання правової допомоги та судові
витрати по справі в солідарному
порядку.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду від 24 грудня 2009 року позовні
вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 10783,22 грн.
матеріальної шкоди за порушення
грошового зобов'язання та 50 грн. витрат
за проведення розрахунку інфляційних
витрат в солідарному порядку.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 120 грн.
судового збору по справі, 255 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та 1000 грн. витрат на
правову допомогу в солідарному
порядку.

На вказане рішення ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права. Зокрема апелянт
зазначає, що судом неправильно
застосовано ст.625 ЦК України, яка в
даному випадку застосуванню не
підлягає. Також зазначає, що рішення
суду в частині суми боргу ґрунтується
не на доказах, а на припущеннях, що є
порушенням статей 57, 60, 212 ЦПК України.
Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_4 з
наведених у ній мотивів та просила
задовольнити скаргу.

Інші сторони в судове засідання не
прибули, хоча належно повідомлені про
розгляд справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_2, яка підтримала
скаргу, обговоривши доводи апеляційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову та стягуючи з ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку
10783,22 грн. матеріальної шкоди за
порушення грошового зобов'язання, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачі не повернули борг
позивачу, що дало останньому на
підставі ч.2 ст.625 ЦК України право
вимагати від відповідачів сплатити
матеріальну шкоду, яка складається з
інфляційних втрат і 3% річних за період
з 01.04.2008 року по 01.06.2009 року.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається, у тому
числі, з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій відповідає
кореспондуючий обов'язок боржника
сплатити гроші на користь кредитора.

Встановлено, що згідно рішення
Калуського міськрайонного суду від
13.06.2009 року №2-163/08р., яке набрало
законної сили, 07.11.1996 року ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 позичили
у ОСОБА_3 12266 грн. на чотири місяці. Цього
ж дня між сторонами було укладено
договір застави, згідно якого
заставодержатель надав заставодавцю
кредит на суму 12266 грн. за договором
позики, а заставодавець забезпечив
кредит заставою належного йому на
праві власності майна, а саме
чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_1. У
зв'язку з несплатою вищезазначеного
боргу, 20.05.1997 року державним нотаріусом
Калуської міської державної
нотаріальної контори було вчинено
виконавчий напис. Борг за договором
позики не було повернуто. Зазначеним
рішенням суду позов ОСОБА_3 задоволено
та стягнуто з відповідачів на користь
позивача в загальному 3% річних від суми
12266 грн., що становить 4037 грн. та шкоду
завдану інфляцією в розмірі 35099 грн. 42
коп. за період з 11.03.1997 року по 11.03.2008
року. Зокрема, цим рішенням з ОСОБА_2
стягнуто в користь позивача 15654,44 грн.
шкоди за порушення грошового
зобов'язання та 168,54 грн. судових витрат,
з ОСОБА_5 - 7827,20 грн. шкоди за порушення
грошового зобов'язання та 84,27 грн.
судових витрат, з ОСОБА_6 - 7827,20 грн.
шкоди за порушення грошового
зобов'язання та 84,27 грн. судових витрат,
з ОСОБА_4 - 7827,20 грн. шкоди за порушення
грошового зобов'язання та 84,27 грн.
судових витрат (а.с.6-8).

З довідки міського відділу ДВС
Калуського МУЮ №4872 від 27.05.2009 року
встановлено, що у даному відділі ДВС
перебуває виконавчий напис нотаріуса
№2-915 від 20.05.1997 року, виданий державним
нотаріусом Калуської державної
нотаріальної контори про стягнення
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 12513,82
грн. На момент видачі довідки залишок
стягнення становить 12513,82 грн. (а.с.9).

Відповідно до аудиторського висновку
від 29.05.2009 року незалежної аудиторської
фірми "Аудит-Сервіс ІНС" завдана
позивачу інфляцією шкода становить
9090,16 грн. (а.с.5), 3% річних становлять 1693,06
грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З урахуванням викладеного, положення
ст.625 ЦК України регулюють
зобов'язальні правовідносини, тобто
поширюються на порушення грошового
зобов'язання, яке існувало між
сторонами до вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 ЦК України

Вказані норми передбачають, що
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо з договорів та інших
правочинів, передбачених законом, а
також угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать, а в
окремих випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

При цьому ч. 3 ст.11 ЦК України, в якій
йдеться про те, що цивільні права та
обов'язки у випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
можуть виникати з рішення суду, не дає
підстав для застосування положень ст.625
ЦК України у разі наявності між
сторонами деліктних, а не договірних
зобов'язань. Крім того, із рішення суду
зобов'язальні правовідносини не
виникають, так як вони виникають з
актів цивільного законодавства, про що
й зазначено в ст.11 ЦК України, адже
рішення суду лише підтверджує
наявність чи відсутність
правовідносин і вносить в них ясність
та визначеність.

З врахуванням наведеного, суд першої
інстанції, стягуючи інфляційні кошти
за час прострочення та 3% річних,
помилково провів їх розрахунок із
загальної суми заборгованості,
визначеної по рішенню суду, яка
включала в себе уже стягнуті за
рішенням судів інфляційні кошти за час
прострочення і 3% річних за попередні
періоди та не врахував, що до
правовідносин, пов'язаних із
виконанням судового рішення про
стягнення коштів за порушення
грошового зобов'язання положення ч.2
ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Крім того помилковим є і висновок суду
про те, що після смерті боржника ОСОБА_7
його правонаступник ОСОБА_2 зобов'язана
задовольнити вимоги кредитора у
розмірі, що відповідає його частці у
спадщині, оскільки спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони заподіяні
позичальникові за життя боржника, а не
після його смерті.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду від 24 грудня 2009 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди за
порушення грошового зобов'язання
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді
О.В. Пнівчук

О.Ю. Беркій