Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/673/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Пляка
Доповідач Мурашко С. І.
УХВАЛА

Іменем України

27.02.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу ? частини квартири та
визнання на неї права власності, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, на рішення
Олександрівського районного суду
Кіровоградської області від 16 січня 2014
року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 та просила
визнати дійсним укладений між нею та
відповідачкою договір купівлі-продажу
1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати
за нею право власності на вказану
частину квартири.

Зазначала, що 15.03.2012 року вона
домовилась з відповідачкою про
придбання 1/2 частини зазначеної
квартири за 20000 грн.

Вони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, який передбачає сплату
грошей в сумі 20000 грн., заселення до
квартири на умовах, що відповідачка
виселиться з частини квартири, забере
свої речі, зніметься з реєстрації на
протязі одного року, тобто до 15.03.2013
року, з послідуючим посвідченням
договору купівлі-продажу нотаріально.

Після сплати коштів вона
вселилася з дитиною в її частину
вказаної квартири та занесла свої речі.

Відповідачка винесла все своє
майно і перейшла проживати в іншу
кімнату квартири, яка є власністю її
сина.

Поділ квартири між
відповідачем та її сином був
здійснений ними по взаємній згоді,
оскільки площі кімнат майже однакові.

Відповідач
відмовляється знятися з реєстрації та
посвідчити договір купівлі-продажу
нотаріально.

Рішенням Олександрівського
районного суду Кіровоградської
області від 16 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

В судове засідання апеляційного
суду сторони не з'явилися про час і
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
відхиленню, з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідачці
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності з ОСОБА_4 належить квартира
АДРЕСА_1 (а.с.77).

Квартира розташована на другому
поверсі будинку та є двохкімнатною.

Відмовляючи в задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачка не може в односторонньому
порядку розпоряджатися квартирою, яка
є спільною сумісною власністю, а також
відсутня домовленість сторін щодо всіх
істотних умов договору.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для задоволення
позову, виходячи з наступного.

Матеріалами справи
підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 є
спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло (а.с.36) та
витягом з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (а.с.77).

Зі змісту доданої до позовної
заяви розписки (а.с.4) слідує, що ОСОБА_3
продала ОСОБА_2 належну їй ? частину
квартири АДРЕСА_1 за 20000 грн.

Зазначену суму ОСОБА_3 отримала з
умовою, що вона позбавляється права
власності на ? частину зазначеної
квартири, але буде зареєстрована в ній
до вирішення питання реєстрації за
іншою адресою. Свої речі зобов'язалася
винести зі своєї частини квартири, а
покупець ОСОБА_2 туди поселяється та
заносить своє майно.З реєстрації
ОСОБА_3 зніметься на протязі року, тобто
до 15.03.2013 року.

Витрати на нотаріальне оформлення бере
на себе ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 368 ЦК
України визначено, що спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України
розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

У разі вчинення
одним із співвласників
правочину щодо розпорядження
спільним майном вважається, що
він вчинений за згодою всіх
співвласників.

Згода співвласників на
вчинення правочину щодо розпорядження
спільним майном, який підлягає
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, має бути
висловлена письмово і нотаріально
посвідчена.

Оскільки спірна квартина є
спільною сумісною власністю
відповідачки та ОСОБА_4 і вчинення
правочину щодо розпорядження нею
підлягає нотаріальному посвідченню,
тому повинна бути згода останнього,
висловлена письмово і нотаріально
посвідчена.

Висловлена письмово та
нотаріально посвідчена згода ОСОБА_4 на
відчуження спірної квартири в
матеріалах справи відсутня, а тому
відповідачка не мала права
розпоряджатися їхньою спільною
сумісною власністю без згоди
співвласника.

Крім того, статтею 657 ЦК України
визначено, що договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню,
крім договорів купівлі-продажу майна,
що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК
України договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є укладеним
з дня такого посвідчення.

Частина 3 статті 334 ЦК
України регламентує момент набуття
права власності за договором, а саме
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Встановлено, що 15 березня 2012 року
ОСОБА_3 написала розписку, що продала ?
частину квартири за 20000 грн., які
повністю отримала від ОСОБА_2, але
договір купівлі-продажу частини
квартири сторони у встановленому
законом порядку не оформили.

Згідно із ч.2 ст.215 ЦК
України, якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин є
нікчемним. У випадках, встановлених
Цивільним кодексом України, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

Відповідно до ст.220 ЦК України в
разі недодержання сторонами вимог про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися
щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, закон надає суду
право визнавати дійсним договір, який
через недодержання сторонами вимог
закону про його нотаріальне
посвідчення є нікчемним.

Проте, правила ст.220 ЦК України
щодо можливості визнання договору
купівлі-продажу дійсним не поширюється
на договори купівлі-продажу, предметом
яких є земельна ділянка, єдиний
майновий комплекс, житловий будинок
(квартира) або інше нерухоме майно,
оскільки такий правочин підлягає
нотаріальному посвідченню та
вважається укладеним з моменту такого
посвідчення.

Отже, не будучи
укладеним, договір не може бути
визнаний судом дійсним, оскільки не
породжує для сторін прав та обов'язків.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 16
січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді