СУД МІСТА КИЄВА
вул. Солом»янська, 2-А
Справа № 22- ц/ 796/135 /2014 р.
Головуючий у 1 інстанції - Войтенко Т.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
2.04.2014 р. колегія суддів судової палати
в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого - Мараєвої Н.Є.,
Суддів - Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.
При секретарі - Онищенко О.С.
Розглянули у відкритому судовому
засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_1
на рішення Подільського районного
суду м.Києва від 8.11.2013 р.
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Київської міської ради,
3-особи : ОСОБА_1, Реєстраційна служба
Головного управління
юстиції у м. Києві, Головне управління
про визнання права власності на
спадкове майно, зобов»язання
заслухавши доповідь судді
Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -
Рішенням Подільського районного суду
м.Києва від 8.11.2013 р. частково
задоволено позов ОСОБА_2 до КМР,
3-особи : ОСОБА_1, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.Києві,
Головне управління юстиції у м.Києві
про визнання права власності на
спадкове майно, зобов»язання
зареєструвати право власності, а
саме : визнано за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після батька ОСОБА_3 право
власності на спадкове майно - 14 частину
домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1, до
складу якого згідно техпаспорта
входить житловий будинок - "А", пл. 79,7
кв.м, сіни - "а", пл.14,7 кв.м, сарай "Б", пл.12,7
кв.м з погребом 6,00 кв.м, паркан - об"єкт
№1, ворота - об"єкт № 2; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою суду від 22.11.2013 р. було
виправлено арифметичну помилку у
вказаному рішенні стосовно
успадкованої частки ОСОБА_2 та
зазначено, що вона становить 1/4 ч.
домоволодіння; а також щодо визнання
за ним права власності на 1/4 ч. спірного
домоволодіння.

В апеляційній скарзі на зазначене
рішення представник 3-особи : ОСОБА_1
просить це рішення скасувати і
провадження у справі закрити,
посилаючись на його незаконність,
зокрема, на те, що суд неповно з"ясував
обставини справи, не дав належної
оцінки доказам, порушив норми
матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом, відповідно до
записів у будинковій книзі на
домоволодіння АДРЕСА_1 з 22 квітня 1958
року у спірному будинку проживала
ОСОБА_4 (а.с. 104 зворот, а.с. 128).

На момент реєстрації в даному будинку
ОСОБА_4 не перебувала у зареєстрованому
шлюбі та мала сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
народженого від шлюбу з ОСОБА_7 (а.с. 149).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 народився син
ОСОБА_8, відомості про народження якого
внесено до будинкової книги (а.с. 104,
зворот), а ІНФОРМАЦІЯ_3 - народився син
ОСОБА_3(а.с. 75-76, а.с. 104 зворот).

На момент народження синів ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 ОСОБА_4 не перебувала у
зареєстрованому шлюбі з батьком дітей,
а тому, лише після реєстрації 07 квітня
1961 р. шлюбу між ОСОБА_12 (а.с.131) ОСОБА_4
взяла прізвище «ОСОБА_4».

За спільною заявою подружжя 8 квітня 1961
року прізвище «ОСОБА_3» було змінене на
«ОСОБА_3» (а.с. 75 зворот).

2 січня 1962 року у домоволодінні АДРЕСА_1
був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 -
ОСОБА_12 (а.с. 104 зворот), 19 березня 1963 року
у домоволодінні був зареєстрований син
ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (а.с. 104 зворот, а.с. 128).

Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_8 від народження
зареєстрованими у будинку не були,
разом з тим у будинковій книзі наявні
відмітки, що за дресою АДРЕСА_1 вони від
народження постійно проживали як діти
ОСОБА_4 (а.с. 104 зворот).

30 серпня 1963 року ОСОБА_4 на
домоволодіння АДРЕСА_1 оформила право
особистої власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
особистої власності на домоволодіння,
виданим Виконкомом Подільської
районної ради народних депутатів
трудящих м.Києва (а.с. 130).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла (а.с. 135) та
після її смерті відкрилася спадщина на
належний їй на праві власності будинок
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_4 в силу вимог ст. 529 ЦК УРСР, яка
діяла на момент смерті ОСОБА_4, стали її
троє дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та
чоловік ОСОБА_12.

На випадок своєї смерті 28 жовтня 1969
року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким
заповіла 1/3 частину будинку своєму
сину ОСОБА_6 (а.с. 129).

Інша частина будинку відповідно до
ст.537 ЦК УРСР, тобто 2/3 частин будинку
підлягали спадкуванню за законом між
синами та чоловіком в рівних частках.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не
заводилась (а.с.122-123), а тому, відповідно
до вимог ст.ст.548,549 ЦК УРСР, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що відбулося фактичне спадкування
домоволодіння спадкоємцями
(зазначеними вище) по 1/6 частині кожен.

Таким чином, частка ОСОБА_6 із
урахуванням заповіту становила Ѕ ч.
домоволодіння, яка була визначена
вірно, і вподальшому була ним
подарована 3-особі по справі : ОСОБА_1

Спадкова справа на 1/6 ч. будинку, яку
фактично успадкував після смерті
дружини ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_12
(ІНФОРМАЦІЯ_5) не заводилася.

Тому, суд також правильно вважав,
відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР
відбулося фактичне спадкування після
ОСОБА_12спадкоємцями першої черги, а
саме : ОСОБА_3, ОСОБА_8, які протягом 6
місяців з дня відкриття спадщини
фактично її прийняли, в рівних частках
кожний. ОСОБА_6 участі у спадкуванні
після ОСОБА_12 не брав.

Таким чином, після смерті ОСОБА_12 у 1982
р. спадщина була розподілена наступним
чином : ОСОБА_3 та ОСОБА_8 по ј ч. будинку
кожному (16 ч. за законом від матері + 1/12
ч. за законом від батька); решта Ѕ ч.
належала ОСОБА_6

30.03.1986 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 1/2
частину домоволодіння після смерті
ОСОБА_6 (а.с. 156- 157) та зареєструвала своє
право власності в Київському міському
БТІ. Інша частина домоволодіння
залишилася не оформленою.

Судом також встановлено, що у квітні 1987
р. ОСОБА_8 разом з членами своєї сім'ї
знявся з реєстрації у спірному будинку,
більше до будинку не повертався (а.с. 109,
111) та виїхав на постійне місце
проживання до Росії.

Даних про те, що ОСОБА_8 оформив
спадщину на 1/4 ч. будинку, яку фактично
успадкував після смерті батьків, в
матеріалах справи немає.

Що стосується спадщини, яку фактично
успадкував ОСОБА_3, то судом
встановлено, що 22.09. 1984 р. ОСОБА_3 уклав
шлюб з ОСОБА_15 (а.с. 100); ІНФОРМАЦІЯ_6 у
ОСОБА_3 народився син ОСОБА_2). позивач
у даній справі (а.с.60 зворот); а 21.06.1990 р.
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 розірвано
(а.с. 101).

Позивач ОСОБА_2, син ОСОБА_3 з 24.09.1986 р.
постійно зареєстрований у спірному
будинку, що підтверджується записами
у будинковій книзі та довідкою КП
«Дирекція з управління та
вслуговування житлового фонду
Подільського району м.Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер (а.с.60) та
після його смерті відкрилася спадщина,
на фактично успадковану ним частину
будинку, і яка відповідно була
успадкована його сином, (позивачем по
справі); заповіту на випадок смерті
ОСОБА_3 не залишив, а тому суд правильно
вважав, що спадкування відбувалося
за законом.

25.06.2011 р. 3-Київською державною
нотаріальною конторою позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва на
спадщину за законом після смерті
батька у зв»язку із відсутністю
правовстановлюючих документів на
будинок на ім'я спадкодавця (а.с. 89).

Посилаючись на те, що оформити спадщину
після смерті батька ОСОБА_2 у
позасудовому порядку на 1/2 частину
домоволодіння він не може, позивач
звернувся до суду з цим позовом.

Оскільки, спадкодавець ОСОБА_3 не
перебував в зареєстрованому шлюбі на
момент смерті, інших дітей, окрім
позивача не мав, то відповідно до ст. 1261
ЦК України єдиним надкоємцем за
законом є його син ОСОБА_2

Зважаючи на те, що у судовому засіданні
було встановлено, що ОСОБА_2 є таким, що
прийняв спадщину, суд правильно дійшов
висновку, що позивач ОСОБА_2 є єдиним
спадкоємцем, який прийняв спадщину,
однак не зміг оформити її у зв'язку з
відсутністю окументів, які
підтверджують право власності на
домоволодіння.

Також суд правильно вважав, що
враховуючи неможливість видачі
свідоцтва про право на спадщину на
спірну частину домоволодіння, питання
встановлення факту належності
спадкового майна підлягає вирішенню у
судовому порядку.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ОСОБА_16
пояснила, що апеляційну скаргу ними
подано з тих підстав, що вона
проживаючи у цьому будинку (1/2 ч.),
підтримує його в належному
технічному стані, доглядає, ремонтує,
що вона витратила певні кошти на
ремонт цього будинку, а позивач не
бажає брати участі у цих витратах, і
грошей їй не віддає.

Між тим, що стосується цих доводів
апелянта, то їх не можна взяти до уваги,
оскільки, зазначені обставини можуть
бути предметом іншого спору між цими
особами, і не можуть бути підставою для
відмови у даному позові, який
заявлено позивачем.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, судом встановлено, що доводи
позивача частково знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, то
суд першої інстанції правильно дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Судом повно з»ясовано обставини
справи, дана належна оцінка доказам.
Висновки суду відповідають вимогам
закону, підтверджуються матеріалами
справи. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.
Підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - відхилити, а рішення
Подільського районного суду м.Києва
від 08.11.2013 р. - залишити без змін,

Рішення може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :