Номер провадження: 22-ц/785/3432/14
Головуючий у першій інстанції Мазун
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Панасенкова В.О.,
Драгомерецького М.М.

при секретарі - Горновій А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 06 лютого 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Малиновська районна адміністрація
Одеської міської ради про усунення
перешкод у користуванні будинком та
стягнення моральної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про зобов'язання здійснити
певні дії,

встановила:

До Малиновськго районного
суду звернулася ОСОБА_3 з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні будинком, в якому
вказувала на те, що вона є власником 1/2
частини будинку АДРЕСА_1 та проживає у
ньому. Інша частина будинку
знаходиться у власності ОСОБА_4, який у
ній не проживає. Житло на праві
користування знаходиться у його
колишньої дружини - ОСОБА_2, яка є
відповідачкою у справі. Частина їхніх
будинків розташовані таким чином, що
вікно позивачки виходить у спільний
двір відповідачки і ОСОБА_5
Відповідачка неодноразово розбивала
скло у віконній рамі, компенсації від
неї не надходило На даний час дане
вікно повністю закладене будівельними
матеріалами та будівельними відходами,
що перешкоджає попаданню світла до
кімнати та порушує її право власності
та користування житловим приміщенням.
Також відповідачка зробила навіс над
вікном, що ще більше погіршує ситуацію
із потрапляння сонячного світла до
кімнати.

Як вказувала позивачка,
відповідачка неодноразово ображала її
нецензурною лайкою у зв'язку з чим вона
зверталася о дільничного інспектора,
проте профілактичні бесіди не дали
жодного результату. Внаслідок
неправомірних дій відповідачки,
позивачу завдана моральна шкода, яку
вона оцінила в 15000 грн.

Посилаючись на викладене,
позивачка просила зобов'язати
відповідачку прибрати навіс,
розчистити вікно та засклити віконну
раму для повноцінного користування
житлом а також стягнути з відповідачки
на її користь моральну шкоду в сумі 15000
грн.

Відповідачка пред'явила до
позивачки зустрічний позов про
зобов'язання вчинити певні дії, в якому
обґрунтовувала свої позовні вимоги
тим, що вона з 1984 року постійно проживає
разом із донькою ОСОБА_6 в 1/2 частині
домоволодіння АДРЕСА_1. На протязі 28
років ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_2 в
користуванні їхнім жилим приміщенням,
а саме - заклала цегляною кладкою вікно
коридору (літ.2-3 площею 5 кв.м.), що
примикає до їхньої кімнати та виходить
у двір ОСОБА_3 (єдиного джерела
освітлення та доступу повітря в їхню
кімнату 8,6 кв.м.), яке було у плані, в
результаті чого вони змушені включати
штучне освітлення вдень, так як із
закриттям вікна, що виходить у коридор
(літ.2-3), відповідачкою, без електричної
енергії знаходитися у кімнаті
неможливо у результаті чого в будинку
з'явилася сирість, відсутня вентиляція
повітря, в результаті якої на стінах
з'являється грибок; ОСОБА_3 ліквідувала
всі комунікації а саме водопровід та
каналізацію, які знаходилися на
веранді; без дозвільних документів
закрила вікно стіною, збільшивши площу
своєї квартири за рахунок самочинної
прибудови. Також ОСОБА_3 перешкоджала в
отриманні реєстрації, що потягло
переривання профспілкового стажу при
працевлаштуванні на роботу, з метою
заволодіння їхньою частиною будинку
незаконно намагалася виселити ОСОБА_2
та її на той час неповнолітню доньку із
винесенням особистих речей на вулицю,
принижувала її людську, жіночу
гідність, створила неможливі умови в
користуванні житлом.

Посилаючись на вказане,
ОСОБА_2 просила зобов'язати ОСОБА_3
своїми силами та за свої кошти
відновити попередній стан вікна
коридору (літ-2-3), де вона проживає,
підвести всі ліквідовані нею
комунікації а саме водопровід та
каналізацію, які знаходилися на
веранді кімнати, де вона проживає,
знести самочинно побудовану будівлю
перед вікном (закладене нею цеглою)
кімнати, де вона проживає а також
стягнути судові витрати.

До участі у справі в якості
третіх осіб залучені ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
Малиновська районна адміністрації
Одеської міської ради.

Також залучено в якості
співвідповідача за зустрічним позовом
ОСОБА_4

В судовому засіданні ОСОБА_3
підтримала свої позовні вимоги та
просила їх задовольнити, зустрічний
позов не визнала.

ОСОБА_2 підтримала свій
позов, позов ОСОБА_3 не визнала.

Третя особа - ОСОБА_5
підтримала первісний позов, в
задоволенні зустрічного позову
просила відмовити.

Представник Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради залишив вирішення справи
на розсуд суду.

Третя особа по первісному
позову та співвідповідач по
зустрічному позову ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явився, сповіщений
належним чином. Надав свої пояснення, в
яких просив слухати справу у його
відсутності, просив задовольнити
первісний позов, в задоволенні
зустрічного позову просив відмовити.

Рішенням суду первісний позов
задоволено частково. Зустрічні позовні
вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій
просить його скасувати, та постановити
нове рішення, посилаючись при цьому на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
суддю-доповідача, доводи апеляційної
скарги та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає у зв'язку з тим, що районний
суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин, та вірно
послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були
встановлені наступні обставини.

Згідно рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 06 вересня 2001
року за встановлено факт прийняття
спадщини ОСОБА_3 спадщини у вигляді 1/2
частини домоволодіння АДРЕСА_1 що
залишилася після смерті ОСОБА_7 та
визнано за ОСОБА_3 право приватної
власності на 1/2 частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Вказане рішення зареєстровано
в Одеському МБТІ 13.11.2001р.

Відповідно до свідоцтва про
право на спадщину по закону від 01.04.1983р.
ОСОБА_4 та ОСОБА_8 належить в рівних
частках 1/2 частина домоволодіння
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину по
закону від 01.04.1983р. та реєстраційним
посвідченням №6431 від 14.09.1984р.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину по закону від 09 грудня 2011 року
ОСОБА_5, як дружині померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8, належить 1/4
частина будинку АДРЕСА_1 про що
свідчить витяг КП «ОМБТІ та РОН» від
10.01.2012р.

Вказаний будинок в натурі не
розділений.

В будинку АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про що
свідчить копія будинкової книги на
вказаний будинок.

В матеріалах справи наявна копія
паспорта ОСОБА_3, з якої вбачається, що
вона зареєстрована в будинку АДРЕСА_1.

Між сторонами склалися неприязні
стосунки з приводу користування
спірним будинком та поведінкою, про що
свідчать копії заяв до правоохоронних
органів як зі сторони ОСОБА_3 так і з
боку ОСОБА_2

Суд правильно зазначив, що більшість
скарг ОСОБА_2, адресованих до
правоохоронних органів, стосуються
поведінки ОСОБА_4 та сім'ї ОСОБА_8.

З акту, складеного та підписаного
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
підписи яких завірені 13.11.2012р. головою
органу самоорганізації населення
мікрорайону «Ближні млини»,
вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 та
її донька ОСОБА_6 неодноразово вибивали
скло у вікні кімнати, належній ОСОБА_3,
принижують та ображають її нецензурною
лайкою, забили вікно повністю, в
теперішній час світло у вікно не
надходить, ОСОБА_3 зверталася до
дільничного, який провів бесіду з
ОСОБА_2 та ОСОБА_6, однак їх поведінка
після цього не змінилася.

Вимоги позивачки ОСОБА_3 стосовно того
що відповідачка заклала вікно
будівельними матеріалами та
будівельними відходами та побудувала
стіну, що перешкоджає попаданню світла
до кімнати підтверджується
фотографіями, які наявні в матеріалах
справи, з яких вбачається, що вікно
дійсно забите а також зроблений навіс
та кам'яна стіна, які перешкоджають
потраплянню сонячного світла до
приміщення ОСОБА_3 та є порушенням
права користування ОСОБА_3 жилим
приміщенням.

В своїх запереченнях на первісний
позов та в судовому засіданні
відповідачка сама зазначала, що вона
для забезпечення безпеки та
схоронності свого майна, оскільки були
спроби відкрити вхідні двері, вона без
дозвільних документів прибудувала
стіну та закрила вікно, посилаючись на
те, що у приміщенні ОСОБА_3 вночі грала
музика, доносилися неприємні запахи,
двері обливалися нечистотами. Стосовно
вибитого скла вказувала, що скла у
вікні кімнати ОСОБА_3 вона не розбивала,
а навіс зробив її колишній чоловік
ОСОБА_4, з яким вони розлучилися в 2002
році, однак доказів цьому надано не
було. Посилання ОСОБА_2 на той факт, що
вона з метою забезпечення безпеки
своєї сім'ї вчинила вказані дії не
можуть слугувати підставою
правомірності дій відповідачки,
оскільки для цього є відповідні
інстанції, до компетенції яких
відноситься розгляд зазначених питань.
Крім того, посилання відповідачки на
те, що ОСОБА_3 у спірному будинку не
проживає та не є його власником, не
заслуговують на увагу, оскільки
доказів цьому не надано.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 Цивільного
кодексу України власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню. Власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди. Власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3
стосовно зобов'язання відповідачки
прибрати навіс, розчистити вікно та
засклити віконну раму у ? частині
будинку АДРЕСА_1 які належить ОСОБА_3
дійсно є обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Згідно до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки вина відповідача знайшла своє
підтвердження в ході судового розгляду
вимоги про відшкодування моральної
шкоди позивачки підлягають частковому
задоволенню. При цьому суд першої
інстанції правильно врахував
конкретні обставини справи, а також ст.
23 ЦК України, зокрема, те, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості, а
також те, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування, тому суд
обґрунтовано вказав, що завдана
моральна шкода, яка виразилася в
стражданнях позивачки стосовно
псування її майна, неправомірної
поведінки відповідачки стосовно неї,
підлягає відшкодуванню на користь
позивача в розмірі 1000 грн.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_2 суд
правильно зазначив наступне.

Згідно висновків акту №4330 від 28.12.1990р.
обстеження стану 1/4 частини будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, по своїм
технічним характеристикам, набору
жилих кімнат та підсобних приміщень
(відсутні ванна кімната та вбиральня)
їх площ та розташуванню на ділянці не
відповідають вимогам СНІП. По
фізичному зносу основних
конструктивних елементів знаходяться
в незадовільному технічному у зв'язку
із зношенням в 45%. Визнано вказану
частину будинку обмежено придатною для
проживання. Враховуючи незручність
ділянки та розташування будинку в зоні
затоплення, привести її у
відповідність з вимогами СНІП «Жилі
споруди» не вбачається можливим. Однак,
з цього акту не вбачається, що саме з
вини ОСОБА_3 приміщення, де проживає
ОСОБА_2, стали непридатними для
проживання.

Разом з тим, у своїх поясненнях, які
надійшли через канцелярію
Малиновського районного суду м. Одеси,
ОСОБА_4 вказував на те, що саме
приміщення 2-3 (5кв.м.), яке знаходиться у
користування ОСОБА_2, є підсобним
приміщенням, що також підтверджується
технічним паспортом, і вікно в ньому
було з моменту побудування до 1990р., а в
1993р. він особисто його заклав із
внутрішньої частини кімнати.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання ОСОБА_3 своїми силами та за
свої кошти відновити попередній стан
вікна коридору (літ-2-3) є
безпідставними.

Щодо зобов'язання ОСОБА_3 своїми силами
та за свій рахунок підвести всі
ліквідовані нею комунікації, а саме
водопровід та каналізацію, які
знаходилися на веранді кімнати, то ці
вимоги не були доведені ОСОБА_2 та
спростовуються листами
«Інфоксводоканала», в яких зазначено,
що водовідведення здійснюється
внаслідок кан.випуска з точкою
вкидання у вигрібну яму, розташовану на
території домоволодіння.
Каналізаційний випуск з точкою
скидання в мережу Г.К. не виявлено. У
дворі будинку НОМЕР_1 є водозабірна
колонка, що дає можливість нормального
водозабезпечення.

У зв'язку з тим, що інших доказів в
якості підтвердження своїх позовних
вимог, в тому числі і доказів про
існування водопроводу та каналізації,
ОСОБА_2 не надала, суд першої інстанції
правильно не задовольнив ці позовні
вимоги.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про зобов'язання
ОСОБА_3 знести самочинно побудовану
будівлю перед вікном (закладене нею
цеглою) кімнати, що порушує права
користування ОСОБА_2, то суд роз'ясняв
право на подачу клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи, однак
ОСОБА_2 відмовилася заявляти таке
клопотання. Належних та допустимих
доказів позивачкою за зустрічним
позовом не надано. Крім того, з листів
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 23.08.2013р. та 31.07.2013р.
на ім'я ОСОБА_3 та Малиновської районної
адміністрації Одеської міської ради
вбачається, що виїзд на місце за
адресою - АДРЕСА_1 на об'єкт не вдався,
оскільки він був зачинений та власник
відсутній. З метою вжиття заходів
згідно чинного законодавства були
надіслані листи до Малиновського РВ
ОГУ ГУМВС України в Одеській області,
Малиновської районної адміністрації
Одеської міської ради, а також до КП
«ОМБТІ та РОН». В іншому листі йдеться
про розгляд заяви Малиновської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 19.06.2013р. щодо
проведення будівельних робіт з
улаштування прибудови за зазначеною
адресою. Власником надано технічний
паспорт на будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 79,8 кв.м., яка відображена в
технічному паспорті на дане
домоволодіння, зареєстрованого КП
«ОМБТІ та РОН» від 17.05.2002р.,
інвентаризаційна справа №3436.
Реєстраційний номер 16 доп.-125-4593 без
печатки про самовільне будівництво за
зазначеною адресою.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, виконавши всі вимоги
цивільно-процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
діючими нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин та дійшов правильного
висновку, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_3 підлягають частковому
задоволенню, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 слід
відмовити.

.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які
посилалася як на підставу своєї
апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній
скарзі про те, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа
розглянута по суті правильно, законних
підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити,
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 06 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
до касаційного суду протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М.
Драгомерецький

В.О. Панасенков