Справа № 360/2698/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі: головуючої
- судді Міланіч А.М.

при секретарі -
Щербаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Бородянка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Микулицька
сільська рада Бородянського району
Київської області, про встановлення
факту перебування у фактичних сімейних
відносинах, визнання права на ? частину
будівельних матеріалів,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року позивачка
звернулася до суду з вказаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що у 2004 році
вона познайомилась та з вересня 2004 року
почала спільно проживати як чоловік та
жінка з ОСОБА_4 На той час ОСОБА_4
перебував у іншому шлюбі, який було
розірвано у вересні 2005 року, вона
(позивачка) в іншому шлюбі не
перебувала, так як шлюб розірвала 19
серпня 1992 року. Від спільного
проживання у них народилася спільна
дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вересня 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4
проживали у квартирі знайомого в
АДРЕСА_2 а після народження дочки, з
січня 2006 року, вони поселились у
будинку матері ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 Через
те, що позивачка працювала у
Бабинецькій школі, їй надали в
смт.Бабинці Бородянського району
службове житло, в якому вона з ОСОБА_4 та
дочкою з листопада 2010 року поселилась
та проживає по даний час.

Рішенням 10 сесії 5-го скликання від 06
березня 2007 року ОСОБА_4 було надано
дозвіл на будівництво будинку в
АДРЕСА_4 а 07 квітня 2008 року він отримав
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж
адресою.

Після отримання дозволу, позивачка з
померлим за спільні кошти розпочали
будівництво житлового будинку на
зазначеній земельній ділянці. Оскільки
коштів не вистачало, то ОСОБА_1 22
березня 2010 року змушена була продати
власну квартиру в АДРЕСА_1 та вкласти
гроші на будівництво спільного
будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер і після
його смерті спадщину прийняли їх дочка
ОСОБА_5 та відповідачі по справі - мати
померлого та його дочка від першого
шлюбу.

На час смерті ОСОБА_4 будівництво
будинку не було завершене та він не був
зданий в експлуатацію. За час спільного
проживання вони збудували коробку в
два поверхи, накрили дах, поставили
вікна та вхідні двері, вартість
незавершеного будівництва становить 146
200 грн.

Вважала, що має право на ? частину
спільно нажитого з померлим майна, а
саме будівельних матеріалів,
використаних для будівництва
вказаного будинку, та коштів, сплачених
на газифікацію і проведення електрики
до даного будинку.

Тому просила встановити факт її
перебування у фактичних сімейних
відносинах з ОСОБА_4 без реєстрації
шлюбу з вересня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2
року та визнати за нею (позивачкою)
право на ? частину будівельних
матеріалів, використаних для
будівництва будинку АДРЕСА_4 вартістю 73
100 грн., і гроші в сумі 5362,50 грн., сплачені
як пайові внески у створенні
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури.

В судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_6 позов підтримали
і викладене підтвердили.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала,
посилаючись на те, що спірний будинок
будувався тільки за її та її сина -
ОСОБА_4 кошти, позивачка проживала з
ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 лише два роки до її
переїзду в АДРЕСА_5, син так і залишився
проживати в її (відповідачки) будинку.

Відповідачка ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_7 позов також не
визнали, вважали, що позивачка не має
права на частину будівельних
матеріалів, так як не вкладала коштів
на їх придбання, будинок будувався за
рахунок померлого ОСОБА_4 та допомагала
його мати, спільно з померлим позивачка
проживала лише два роки в АДРЕСА_3.

Микулицька сільська рада свого
представника в судове засідання не
направила, просила справу розглядати
без його участі.

Вислухавши пояснення позивачки та
її представника ОСОБА_6, відповідачки
ОСОБА_2, представника відповідачки
ОСОБА_7, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_4
однією сім'єю як чоловік та дружина з
вересня 2004 року - в с.Берестянка
Бородянського району Київської
області, а з січня 2006 року до листопада
2010 року - в АДРЕСА_3 вели спільне
господарство, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилась спільна дитина - дочка
ОСОБА_5 що підтверджується матеріалами
справи (а.с.8,23,59,61-63) та показами свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

При цьому суд вважає, що
відповідачі та свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, помиляються щодо часу
проживання позивачки з ОСОБА_4 в
будинку відповідачки, стверджуючи про
їх спільне проживання там не більше
двох років, оскільки одночасно вони
підтверджують вселення їх в будинок на
початку 2006 року та переїзд позивачки в
АДРЕСА_5 після надання їй квартири, що
відбулось згідно довідки Бабинецької
селищної ради (а.с.23) саме в листопаді 2013
року.

Рішенням Микулицької сільської
ради від 6 березня 2007 року ОСОБА_4 було
надано дозвіл на будівництво будинку в
АДРЕСА_4 на земельній ділянці площею 0,15
га, 14 травня 2007 року йому було видане
свідоцтво на забудову даної ділянки, а 7
квітня 2008 року, на підставі рішення
Микулицької сільської ради від 1 серпня
2007 року він отримав Державний акт на
право власності на вказану земельну
ділянку (а.с.12,14-18).

Як вбачається з показів свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_18 та що визнається
сторонами, на вказаній земельній
ділянці ОСОБА_4, починаючи з 2008 року,
розпочав будівництво жилого будинку,
яке до цього часу не завершене,
збудована коробка будинку, накрито дах,
вставлені вікна та вхідні двері.

Згідно експертного висновку від 25
жовтня 2013 року вартість даного
незавершеного будівництвом будинку
становить 146 200 грн. (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер
(а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1,2 ст. 74 СК України,
який набрав чинності з 1 січня 2004 року,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім»єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено договором між
ними. На майно, що є об»єктом права
спільної сумісної власності жінки та
чоловіка, які не перебувають у шлюбі
між собою або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.331 ЦК
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Зважаючи на вищевикладене, оскільки
судом встановлено, що позивачка певний
період спільно проживала з померлим
ОСОБА_4, вони в той час були пов'язані
спільним побутом, мали взаємні права та
обов'язки, то суд визнає за необхідне,
задовольняючи в цій частині позов,
встановити факт проживання ОСОБА_1
разом з ОСОБА_4 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 27 вересня 2005 року,
тобто, з часу розірвання ОСОБА_4 шлюбу
(а.с.10) по листопад 2010 року.

Посилання позивачки на те, що вона
проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю в
АДРЕСА_2 з листопада 2010 року по день
його смерті не знайшло свого
підтвердження в судовому засіданні та
суперечить зібраним по справі доказам,
зокрема, довідці Микулицької сільської
ради від 27 червня 2013 року, згідно якої
померлий постійно проживав до дня
смерті разом зі своєю матір'ю в АДРЕСА_3
(а.с.59). Згідно копії виписки із медичної
карти ОСОБА_4 від 23 грудня 2013 року
місцем його проживання теж зазначено
АДРЕСА_3 (а.с.64). Свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13,
які є сусідами відповідачки ОСОБА_2,
також підтвердили, що позивачка сама з
дитиною переїхала проживати в АДРЕСА_5,
а ОСОБА_4 залишився проживати у матері,
там же, на подвір'ї будинковолодіння
щоденно працював, ремонтуючи
автомобілі. Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_14 і
ОСОБА_15 лише показали, що іноді бачили
ОСОБА_4 в АДРЕСА_5, коли він приїзжав до
позивачки або коли привозив дитину в
дитячий садок, що не може бути
підтвердженням їх спільного
проживання однією сім'єю.

При цьому суд не приймає до уваги
акт від 18 липня 2013 року, складений з
участю депутата Микулицької сільської
ради, про спільне проживання позивачки
ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю з 2004 року
до дня його смерті, оскільки, як
показали в судовому засіданні свідки
ОСОБА_13 і ОСОБА_16, які підписали даний
акт, сам акт був складений працівниками
сільської ради на прохання та зі слів
позивачки без перевірки відповідності
дійсним обставинам зазначених в ньому
відомостей.

Також суд не приймає до уваги
довідку Бабинецької селищної ради від
11 вересня 2013 року про проживання
позивачки разом з ОСОБА_4 з листопада 2010
року до дня його смерті, так як вона
суперечить іншим доказам по справі,
зокрема, довідці Микулицької сільської
ради від 27 червня 2013 року про постійне
проживання ОСОБА_4 в цей час в АДРЕСА_3,
що підтвердили також і свідки ОСОБА_12 і
ОСОБА_13

В обґрунтування своїх вимог щодо
визнання права на частину будівельних
матеріалів позивачка посилається на
те, що будівництво будинку на виділеній
ОСОБА_4 земельній ділянці вони з ним
проводили спільно, проживаючи однією
сім'єю з 2008 року по день його смерті, в
дане будівництво вона вклала власні
кошти, отримані від продажу її
квартири.

Однак, судом встановлено спільне
проживання позивачки з ОСОБА_4 однією
сім'єю лише по листопад 2010 року і суду
не надано жодних доказів придбання
позивачкою з померлим в цей період
будівельних матеріалів та
використання їх для будівництва
вказаного будинку. Не надано доказів і
вкладення позивачкою власних коштів у
будівництво.

За таких обставин, приймаючи до
уваги вищевикладене, суд вважає за
необхідне в цій частині в позові
відмовити.

Не підлягають до задоволення і
вимоги позивачки про визнання її права
на грошові кошти в сумі 5362,5 грн.,
оскільки суду надані докази лише про
сплату ОСОБА_4 1000 грн. за проект
газифікації (а.с.25), що ніяк не є пайовим
внеском, а розрахунок обсягу пайової
участі (а.с.24), на який посилається
позивачка не свідчить про
перерахування вказаних в ньому коштів.

Керуючись ст..3,60,63,74 СК України, ст.331
ЦК України, ст.10,11,209,212-215,218 ЦПК України,
суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа - Микулицька сільська рада
Бородянського району Київсьокої
області, про встановлення факту
перебування у фактичних сімейних
відносинах, визнання права на ? частину
будівельних матеріалів задовольнити
частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
разом з ОСОБА_4 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з 27 вересня 2005 року по
листопад 2010 року.

В іншій частині в позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Бородянський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя А.Міланіч