АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/986/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 636/2923/13-ц
Категорія : захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Бородіна М.М.

Міненкової Н.О.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 03 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
комунального підприємства «Малинівка»
про захист прав споживачів,
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

11 липня 2013 року позивач звернувся
у суд з позовом, в якому, з посиланням на
вимоги ст..22 Закону України «Про захист
прав споживачів», просив захистити
його права як споживача послуг
відповідача , шляхом його зобов»язання
виконати взяті на себе відповідно до
Договору про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення від 28 грудня 2012
року та розпочаття надання таких
послуг, передбачених договором.
Стягнути з відповідача на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. та
моральну шкоду, розмір якої визначає у
6000 грн.. а також витрати на правову
допомогу в сумі 250 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
проживає в АДРЕСА_1 та 28 грудня 2012 року
між ним та відповідачем було укладено
зазначений договір , який в порушення
як умов договору, так і ст. 18 ч.1 ст. 19
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. 19, 21, 23, 47 Закону України
«Про питну воду та питне
водопостачання» відповідачем не
виконується та з моменту укладання
такого договору послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення йому не надаються.

Як на підставу відшкодування
матеріальної шкоди,позивач, з
посиланням на вимоги ст. 1166 ЦК України,
просить стягнути з відповідача
витрати, пов»язані з придбанням ним
питної води яку змушений купувати у
зв»язку з відсутністю водопостачання.

Як на підставу відшкодування
відповідачем моральної шкоди, позивач,
з посиланням на вимоги п.1 ч.2 ст. 23, ст..
1167 ЦК України, зазначає на те, що
вказаними неправомірними діями
відповідача, йому та членам його сім»ї
завдано моральну шкоду, яка полягає у
емоційному стресі та душевних
стражданням, які він та його сім»я
перенесли внаслідок ненадання
відповідачем послуг з водопостачання
та водовідведення.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та його представник
підтримали вказані позовні вимоги та
просили їх задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні суду першої
інстанції позовні вимоги позивача не
визнав. Свої заперечення обгрунтовував
тим, що позивач до укладення вказаного
договору мав заборгованість за надані
йому послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення,
зазначивши, що даний договір є
недійсним, оскільки на ньому стоїть
факсимільний підпис.

Рішенням Чугуївського міського
суду Харківської області від 03 грудня
2013 року позовні вимоги позивача
задоволені частково. Суд зобов»язав
відповідача виконати взяті на себе
зобов»язання відповідно до договору
про надання послуг з централізованого
постачання холодної води та
водовідведення від 28 грудня 2012 року та
розпочати надання таких послуг
позивачу та стягнув з відповідача на
користь позивача 250 грн. витрат на
правову допомогу. В іншій частині
позовних вимог позивачу відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить змінити вказане рішення суду
першої інстанції та стягнути з
відповідача на його користь 1000 грн.
матеріальної шкоди та 6000 моральної
шкоди.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує порушенням судом першої
інстанції норм п.1 ч.2 ст. 23, ст. ст. 1166, 1167
ЦК України, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
відшкодування йому відповідачем
матеріальної та моральної шкоди та
зазначає, що при застосуванні п.4 ч.1 ст.
611 ЦК України судом першої інстанції не
враховано, що ст. 47 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
передбачено відшкодування
відповідачем йому моральної шкоди .

Відповідач в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи , про що свідчить поштове
повідомлення про вручення йому судової
повістки ( а.с. 84) та про причини своєї
неявки в судове засідання не повідомив.

За таких обставин на підставі ч.2 ст.
305 ЦПК України судова колегія вважає за
необхідне розглянути справу за
відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача та його
представника, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
позивача сторонами в апеляційному
порядку не оскаржується, а тому
законність та обгрунтованість рішення
суду в цій частині судом апеляційної
інстанції не перевіряється.

Відмовляючи позивача в задоволенні
позовних вимог щодо відшкодування йому
відповідачем матеріальної та
моральної шкоди, Суд першої інстанції ,
з посиланням на вимоги ст. 611 ЦК України,
виходив з того, що укладеним між
сторонами договором не передбачено
такої відповідальності відповідача ,
як відшкодування матеріальної та
моральної шкоди ,у разі порушення
зобов»язання щодо централізованої
подачі холодної води та
водовідведення.

При цьому судом першої інстанції
встановлено, підтверджено наявними у
справі доказами, та цей факт сторонами
не заперечується, що 28 грудня 2012 року
між сторонами було укладено договір
про надання послуг з центрального
постачання холодної води і
водовідведення (а.с.8-9).

Як свідчать умови вказаного
договору, при його підписанні
відповідач брав на себе зобов»язання
забезпечувати вчасне та відповідної
якості надання послуг згідно з
законодавством та умовами договору
(пункт 4.4).

В пункті 5.2 умов зазначеного
договору передбачено відповідальність
відповідача у разі неналежного надання
або ненадання послуг, зниження
кількості і якісних показників послуг,
надання послуг не в повному
обсязі-шляхом зменшення розміру плати,
порушення прав споживачів згідно з
законодавством, порушення зобов»язань,
встановлених договором або
законодавством.

Судом першої інстанції також
встановлено , підтверджено наявними у
справі та цей факт також не
заперечувався відповідачем, що на час
ухвалення судом рішення у справі
відповідач взяті на себе відповідно до
договору зобов»язання не виконує та не
надає позивачу послуги з центрального
постачання холодної води і
водовідведення .

Як свідчать матеріали справи,
виниклі між сторонами правовідносини
регулюються укладеним між сторонами 28
грудня 2012 року договором про надання
послуг з центрального водопостачання
та водовідведення, а також Законами
України «Про захист прав споживачів »
та «Про питну воду та питне
водопостачання».

Згідно до вимог п.4 ч.1 ст. 611 ЦК
України, у разі порушення
зобов»язанння настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Як свідчать зазначений вище договір
про надання послуг, його умовами не
передбачено відшкодування
відповідачем матеріальних збитків та
моральної шкоди в разі порушення
взятих на себе зобов»язань

В п.15 ст. 47 Закону України « Про
питну воду та питне водопостачання»,
встановлено, що заподіяна споживачеві
моральна(немайнова) шкода, якою
порушені його законні права,
відшкодовується підприємством питного
водопостачання у порядку,
встановленому законами України.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону,
споживач питної води-юридична чи
фізична особа, яка використовує питну
воду для забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних побутових та
господарських потреб.

Таким чином, вказана норма Закону
пов»язує відшкодування моральної
шкоди , якщо вона заподіяна особі як
споживачеві послуг питного
водопостачання та визначає, що порядок
відшкодування такої шкоди
визначається законами України.

Порядок відшкодування такої
шкоди вказаним Законом не
передбачений.

Згідно до вимог п.5 ч.1 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживачі під час придбання,
замовлення або використання продукції
, яка реалізується на територій України
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на відшкодування майнової
та моральної шкоди завданої внаслідок
недоліків продукції (дефекту в
продукції), відповідно до закону.

В п.15 ст. 1 зазначеного Закону України
встановлено, що недолік , це будь-яка
невідповідність продукції вимогам
нормативно-правових актів і
нормативних документів, умовам
договорів або вимогам, що
пред'являються до неї, а також
інформації про продукцію, наданій
виробником (виконавцем, продавцем).

Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 22
Вказаного Закону України, захист прав
споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом.
При задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди.

Таким чином, за змістом вказані норми
Закону України «Про захист прав
споживачів» передбачають право
споживача на відшкодування моральної
(немайнової) шкоди ,заподіяної тільки
внаслідок недоліків продукції (
дефекту в продукції), тоді як свідчать
матеріали справи, позивач заявляє
вимогу про відшкодування відповідачем
матеріальної та моральної
шкоди,заподіяних внаслідок ненадання
відповідачем послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог позивача в цій частині.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі вказаний висновок
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене судова
колегія приходить до висновку про
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218
ЦПК України , судова колегія -,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду
Харківської області від 03 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: