Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/908/14
Головуючий у 1 інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Савченко О.В.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
вказувало, що 30.08.2007р. між ЗАТ «ОТП Банк»
(правонаступником якого є АТ «ОТП
Банк») і відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
СL-201/392/2007. В цей же день згідно з
кредитною заявкою Банк здійснив видачу
кредитних коштів відповідачу у сумі 81
188 доларів США шляхом їх безготівкового
переказу на поточний рахунок
позичальника, що підтверджується
валютним меморіальним ордером № 1 від
30.08.2007р. Згідно з пунктом 3 ч.1 кредитного
договору проценти за користування
кредитом розраховуються банком за
фіксованою процентною ставкою у
розмірі 9,99 % річних. Погашення кредиту
та сплата відсотків здійснюється
щомісячними платежами згідно з
графіком платежів, а датою остаточного
повернення кредиту визначено 30 серпня
2013р. Банк виконав умови договору
повністю, а відповідач порушив умови
договору, припинивши щомісячні
платежі, тому Банком на підставі п.1.9
кредитного договору було направлено
вимогу від 12.03.2010р. щодо дострокового
виконання ОСОБА_2 його зобов'язань за
кредитним договором в повному обсязі.
Станом на 01.09.2010р. заборгованість
ОСОБА_2 по тілу кредиту - 59 019,76 доларів
США, що за офіційним курсом Нацбанку
України на 01.09.2010р. становить 465 471,15 грн.,
заборгованість по відсоткам - 3 674,33
доларів США або 28978,34 грн.; 25348,72 гривень -
нарахована пеня, а всього - 519 798,21 грн.

Позивач в особі ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» є новим кредитором боржника
ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором
у відповідності до укладеного з ПАТ
«ОТП Банк» договором купівлі-продажу
кредитного портфелю від 10 грудня 2010р.,
тому вступив у справу як
правонаступник ПАТ «ОТП Банк» за
поданим Банком позовом та, збільшивши
розмір стягнення у зв»язку із
збільшенням суми заборгованості
відповідача станом на 26.12.2011р., просив
стягнути з нього суму у розмірі 2 272 130,58
грн., яка складається з: заборгованості
по тілу кредиту - 56 976,03 доларів США, що
еквівалентно 455 198,59 грн.,
заборгованості по відсоткам - 4 178,46
доларів США, що еквівалентно 33 382,97 грн.,
пені за період з 27.12.2010р. по 26.12.2011р. - 1 783
322,74 грн., а також судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором у сумі 977 162,94 грн.,
а також держмито у розмірі 1700 грн. і 120
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної
справи.

Вказане рішення суду позивачем не
оскаржено.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на необґрунтованість
рішення, невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представника позивача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 30.08.2007р. між ЗАТ
«ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ
«ОТП Банк») і відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №
СL-201/392/2007. В цей же день згідно з
кредитною заявкою Банк здійснив видачу
кредитних коштів відповідачу у сумі 81
188 доларів США шляхом їх безготівкового
переказу на поточний рахунок
позичальника, що підтверджується
валютним меморіальним ордером № 1 від
30.08.2007р.

За умовами вказаного договору
відповідач ОСОБА_2 зобов'язався
прийняти, належним чином використати
та повернути позивачу вказані кредитні
кошти у строки, зазначені в кредитному
договорі, а також сплатити відповідну
платню за користування кредитом в
порядку та на умовах, що визначені в
кредитному договорі. Згідно з пунктом 3
ч.1 кредитного договору проценти за
користування кредитом розраховуються
банком за фіксованою процентною
ставкою у розмірі 9,99 % річних. Погашення
кредиту та сплата відсотків
здійснюється щомісячними платежами
згідно з графіком платежів, а датою
остаточного повернення кредиту
визначено 30 серпня 2013р.

Банк виконав умови договору повністю, а
відповідач порушив умови договору,
припинивши щомісячні платежі, тому
Банком на підставі п.1.9 кредитного
договору було направлено вимогу від
12.03.2010р. щодо дострокового виконання
ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним
договором в повному обсязі. Станом на
01.09.2010р. заборгованість ОСОБА_2 по тілу
кредиту - 59 019,76 доларів США, що за
офіційним курсом Нацбанку України на
01.09.2010р. становить 465 471,15 грн.,
заборгованість по відсоткам - 3 674,33
доларів США або 28978,34 грн.; 25348,72 гривень -
нарахована пеня, а всього - 519 798,21 грн.
Оскільки ОСОБА_2 не виконав вимогу
Банку про дострокове повернення
заборгованості, 15.09.2010р. Банк звернувся
до суду з позовом про її стягнення з
відповідача.

10.12.2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП
Факторинг» укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю,
згідно з пунктом 3.1 якого Банк продає, а
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» покупає
кредитний портфель, який включає в себе
кредитні договори, перелік яких
міститься в Додатку 1 до цього договору.

Відповідно до п. 3.3 вказаного договору,
покупець набуває а) усі права вимоги за
креди-

тними договорами, що є дійсними на дату
набрання чинності, включаючи, але не
обмежуючись правами вимоги до
боржників щодо сплати суми основного
боргу; правами вимоги до боржників щодо
сплати процентів, нарахованих на суму
основного боргу, а також правами вимоги
до боржників щодо сплати штрафних
санкцій; б) право нараховувати проценти
та штрафні санкції на суму основного
боргу за кредитними договорами.

У відповідності до вимог п. 4.1
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю на підтвердження факту
передачі кредитного портфелю в момент
укладення цього договору продавець
зобов»язується передати покупцю
кредитні документи, а у відповідності
до п. 4.3 продавець також зобов»зується
повідомити боржників про укладення
цього договору.

У зв»язку з укладенням вказаного
договору 21.02.2011р. ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулось до суду з заявою
про залучення його до участі у справі
як правонаступника позивача замість
ПАТ «ОТП Банк».

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2011р.
замінено первісного позивача в особі
ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» ( а.с. 68).

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції ретельно перевірив
заперечення відповідача і його
представника стосовно не
підтвердження ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» набуття права вимоги з
відповідача заборгованості за
кредитним договором, та вважав, що за
договором купівлі-продажу кредитного
портфелю від 10.12.2010р. таке відступлення
фактично відбулось. Тому задовольнив
позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та
частково стягнув заборгованість за
кредитним договором № СL-201/392/2007 від 30
серпня 2007р. з ОСОБА_2 на користь
позивача, зменшивши розмір пені у
відповідності до ст. 551 ЦК України з 1 783
322, 74 грн. до 488 451,56 грн. - фактичної суми
основної заборгованості ( тіло +
відсотки).

Як вбачається зі змісту апеляційної
скарги, ОСОБА_2 не оспорює укладення між
ним та ЗАТ «ОТП Банк» кредитного
договору № СL-201/392/2007 від 30 серпня 2007р.,
умов цього договору, отримання
кредитних коштів у розмірі 81 188 доларів
США, наявність у нього заборгованості
та її розмір. В апеляційній скарзі він
оспорює лише наявність у ТОВ «ОТП
Факторинг» права нового кредитора за
його кредитним договором, посилаючись
на відсутність достатніх доказів на
підтвердження факту відступлення
Банком права грошової вимоги ТОВ «ОТП
Факторинг», а також відсутність у
товариства ліцензії на здійснення
діяльності з надання фінансових
послуг, що, на його думку, унеможливлює
стягнення заборгованості на користь
товариства.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
в цій частині, колегія вважає, що судом
в ході розгляду справи досліджено ці
заперечення відповідача та надана
належна оцінка договору
купівлі-продажу кредитного портфелю та
його чинності.

Так, у відповідності до вимог п. 3.1
вказаного договору купівлі-продажу
кредитного портфелю до нього був
складений Додаток № 1, в якому
міститься перелік кредитних договорів,
які входять до складу кредитного
портфелю. В пункті 42 вказано Додатку № 1
зазначений позичальник ОСОБА_2, номер і
дата кредитного договору, укладеного
між ним та Банком, дата повернення
кредиту, розмір заборгованості
позичальника на момент купівлі-
продажу кредитного портфелю за тілом і
відсотками та підсумований розмір
боргу, ціна купівлі-продажу цього
кредитного договору, реквізити
договору поруки, який забезпечує
виконання зобов»язань за кредитним
договором ( а.с. 58-59).

Вказаний договір купівлі-продажу
кредитного портфелю від 10.12.2010р. ніким
із сторін цього договору не оспорений,
не визнаний недійсним. Банк, подавши
позов до суду про стягнення
заборгованості з відповідача ОСОБА_2 за
кредитним договором СL-201/392/2007 від 30
серпня 2007р., вибув із справи у зв»язку з
залучення правонаступника - нового
кредитора в особі ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», ухвалу суду про заміну
позивача від 21 лютого 2011р. не оскаржив.

Як пояснила представник позивача в
судовому засіданні апеляційного суду,
всі документи стосовно договірних
відносин між банком та ОСОБА_2
знаходяться у ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» та жодних претензій з боку
банку з цього приводу не висувається.

Отже, на час розгляду справи
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю від 10.12.2010р. є чинним та
виконаним його сторонами, тому колегія
вважає, що висновки суду про наявність
у позивача права вимагати повернення
боргу за кредитним договором №
СL-201/392/2007 від 30 серпня 2007р. на свою
користь, є правильними та відповідають
матеріалам справи.

Заперечення відповідача в тій частині,
що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має
ліцензії для здійснення діяльності з
надання фінансових послуг, тому така
його діяльність є незаконною, також
перевірені судом та визнано, що
факторинг можливо здійснювати без
отримання ліцензії.

Апелянт вказує на неспроможність таких
висновків суду. Проте колегія
погоджується з ними, оскільки вони
ґрунтуються на матеріалах справи. Так,
згідно свідоцтва про реєстра-цію
фінансової установи - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» та Додатку до нього,
виданих Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України, товариство має право надавати
послуги з факторингу без отримання
ліцензії та/ або дозволів ( а.с. 184).

Щодо доводів апеляційної скарги про
відсутність у ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» ліцензії на здійснення
валютних операцій, колегія вважає їх
необґрунтованими з огляду на те, що між
позивачем та відповідачем не малось
валютних операцій, оскільки кредит в
іноземній валюті надавався Банком, а
заборгованість за кредитом позивач
просить стягнути в гривневому
еквіваленті. Отже, для стягнення боргу
в гривневому еквіваленті за кредитним
договором, де кредит взято в іноземній
валюті, ліцензія або дозвіл не
потребується.

Висновки суду про задоволення позову,
де заборгованість в доларах США
стягнуто в перерахунку на гривню з
урахуванням курсу долара до гривні на
момент пред»явлення позову, не
суперечить положенням статей 192, 533 ЦК
України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що позивачем не надано, а судом не
досліджено договору комісії, про який
вказується в п. 4.4 договору
купівлі-продажу кредитного портфелю,
не впливає на правильність висновків
суду по необхідність погашення боргу
за кредитним договором новому
кредитору. До того ж, наявність такого
пункту в договорі не впливає на
правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, оскільки в
структурі заборгованості, яка
стягується за цим позовом, відсутня
така складова як сума комісії.

Таким чином, в ході апеляційного
розгляду справи колегією не
встановлено підстав для скасування або
зміни рішення суду, яке ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах законів,
тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити із залишенням без зміни
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 20 листопада 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Савченко О.В.