Справа № 567/92/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської
області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд із
позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
вказуючи на те, що з 06.09.2011 р. перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу з відповідачем в них
народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Спільне життя з відповідачем не
склалося, причина в тому, що вони є
різними людьми, з різними характерами
та поглядами на життя, між ними
відсутні будь-які почуття, а без цього
сім'я неможлива. Впродовж близько
чотирьох місяців вони як одна сім'я
спільно не проживають. Неодноразово
зверталася до відповідача з проханням
змінити спосіб життя, проте стосунки
між ними не покращилися, вважає, що шлюб
існує формально, а тому перспектив для
збереження сім'ї не вбачає, просила
шлюб розірвати, малолітнього сина
залишити проживати з нею. Судові
витрати позивачка просила покласти на
відповідача.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала повністю, та просила
їх задовольнити з підстав, наведених у
позовній заяві. Пояснила, що на даний
час вона, відповідач та їх спільна
дитина проживають в будинку її батьків
в АДРЕСА_2 Рівненської області, проте
спільного господарства не ведуть,
шлюбних стосунків не підтримують,
спільний бюджет у них відсутній,
спільних інтересів також немає. Шлюбне
життя з відповідачем не склалося,
оскільки відповідач час від часу
зловживає алкогольними напоями,
ображає її нецензурними словами, з
приводу чого між ними часто виникають
суперечки та непорозуміння, зневажливо
ставиться до неї. Наміру відновити
сімейні відносини з відповідачем не
має, просила розірвати шлюб, вказуючи
на те, що не бажає досягати примирення з
відповідачем та її рішення про
розірвання шлюбу є остаточним. У разі
розірвання шлюбу просила малолітнього
сина залишити проживати з нею.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав повністю. Вказав,
що він разом з відповідачкою проживає в
будинку її батьків в АДРЕСА_2, однак
зареєстроване місце його проживання
АДРЕСА_1. Спільного господарства з
позивачкою не веде, шлюбних стосунків
вони не підтримують. Вказав, що не
заперечує проти розірвання шлюбу, як і
немає заперечень щодо проживання їх
спільного малолітнього сина з
позивачкою після розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Позивачка ОСОБА_1 з 06.09.2011 р. перебуває у
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2,
який було зареєстровано Грем'яцькою
сільською радою Острозького району
Рівненської області (актовий запис за
№ 07), що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.09.2011
р.

З пояснень сторін та матеріалів справи
судом встановлено, що під час
перебування у шлюбі у сторін народився
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 від 01.03.20112 р.

Судом було надано сторонам строк для
примирення, проте примирення між
сторонами не відбулося, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 наміру зберегти сім'ю не
виявили.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу
України кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до збереження шлюбних
відносин є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість.

Судом встановлено, що позивачка та
відповідач проживають в одному будинку
в АДРЕСА_2, однак впродовж
тривалого часу спільного господарства
не ведуть, шлюбних стосунків не
підтримують, та відсутня така складова
сім'ї як наявність взаємних прав та
обов'язків, що є свідченням постійних, а
не тимчасових розладів у сімейних
стосунках.

З пояснень сторін судом встановлено, що
між подружжям часто виникають
конфлікти та непорозуміння, свідком
яких є їх малолітній син.

Подальше збереження шлюбу за
відсутності спільного ведення побуту
та за відсутності між сторонами
взаємних прав та обов'язків буде
суперечити їх інтересам та інтересам
дитини, яка повинна виховуватись у
сім'ї, в якій існують гармонійні
стосунки та почуття поваги і любові.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу
України, суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, відсутність між сторонами
спільного побуту є свідченням
формального існування шлюбу та
підтвердженням відсутності фактичних
шлюбних відносин.

Беручи до уваги встановлені обставини,
суд приходить до переконання про
наявність фактичних та правових
підстав для розірвання шлюбу та
залишення малолітньої дитини ОСОБА_4
після розірвання шлюбу для проживання
з позивачкою ОСОБА_1, яка є його матір'ю,
що з урахуванням віку дитини буде
відповідати інтересам останньої.

Так як позов підлягає
задоволенню, а відтак з відповідача
згідно ст.88 ЦПК України на користь
позивачки слід присудити судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України,
ст.ст.88,174, 209, 212-215ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 06 вересня 2011 року
Грем'яцькою сільською радою
Острозького району Рівненської
області (актовий запис № 07).

Малолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з
матір'ю - ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60
грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Острозький районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення.

Сторони, які не були присутніми під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу в цей же строк з дня
отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. В разі подання
апеляційної скарги рішення якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василевич О.В.