АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 193/1292/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження № 22ц/774/673/14
Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді -Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан
Н.О.

при секретарі - Бевзі М.О.

за участі - представника позивача
Подолінного Романа Георгійовича,
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк»)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості, в якому
просило стягнути з відповідача на його
користь заборгованість за договором
б/н від 12.12.2005 року в розмірі 31732,53 грн., а
також судовий збір в розмірі 317,33 грн. В
обґрунтування позову банк посилався на
те, що між позивачем та відповідачем
було укладено зазначений договір,
згідно умов якого відповідач отримав
кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 36,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Внаслідок невиконання умов
укладеного договору, порушення строків
повернення кредитних коштів
утворилась вказана сума
заборгованості.

Рішенням Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року позовні вимоги ПАТ
«ПриватБанк» задоволено в повному
обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість у розмірі 31732 (тридцять
одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні
53 копійки за кредитним договором б/н
від 12.12.2005 року, а також судовий збір в
сумі 317 (триста сімнадцять) гривень 33
копійки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 поставив
питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема, відповідач посилався на те,
що суд першої інстанції не прийняв до
уваги те, що ним було заявлене
клопотання про застосування строків
позовної давності. Вважає, що строк
позовної давності сплив, оскільки
прострочена заборгованість за
кредитом та відсотками виникла з 30
вересня 2008 року. На думку відповідача
на підставі п.7 ч.11 ст. 11 ЗУ «Про
захист прав споживачів» суд самостійно
повинен був застосувати строк позовної
давності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, відповідно до
укладеного сторонами договору б/н від
12.12.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 3000,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с. 14-22).

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та Банком
Договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві.

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості за кредитним лімітом,
сплата нарахованих за період
користування кредитом відсотків, за
перевитрати платіжного ліміту, комісії
за користування кредитом та інших
витрат.

Також, укладеним договором
передбачено, що відповідно до норм
чинного законодавства зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог закону.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав у
повному обсязі, а саме: надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку
грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у Розрахунку
заборгованості. Таким чином, у
порушення умов кредитного договору, а
також зазначених норм закону
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав.

В результаті чого, відповідач станом на
31.07.2013 року має заборгованість 31732,53
грн., з яких: -7489,95 грн. - заборгованість
за кредитом, -22255,32 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
-500,00 грн. - штраф (фіксована частина),
-1487,26 грн. - штраф (процентна складова)
(а.с. 23-32).

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі суд виходив з того, що від ОСОБА_3
заява про закриття рахунку та договору
банку не надходили, зобов'язання на
сьогоднішній час у повному обсязі не
виконані, отже позивачем дотримано
строки позовної давності. Крім того,
судом враховано, що посилання позивача
на сплату ним боргу у 2008 році є
безпідставними, оскільки доказів на
підтвердження своїх вимог відповідач
не надав. Як вбачається з відповіді ПАТ
КБ «ПриватБанк» від 22.11.2013 року факти
викладені в заяві відповідача було
перевірено, однак вони не знайшли свого
підтвердження (а.с. 70).

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання;
3)сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено параграфом 2 і не виплаває
із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг, клієнт
зобов'язаний погашати заборгованість
за кредитом, процентами за його
користування, за перевитратою
платіжного ліміту, а також сплачувати
комісії на умовах, передбачених даним
договором.

Ст. 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до п. 6.7 Умов та правил
надання банківських послуг, тримач
зобов'язаний слідкувати за
використанням коштів у межах
платіжного ліміту з метою запобігання
виникненню Овердрафту.

Відповідно до п. 9.3 Умов та Правил
надання банківських послуг,
картрахунок відкривається на
необмежений термін.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 Умов та
Правил надання банківських послуг,
строк дії Карти зазначено на лицьовій
стороні Карти (місяць та рік). Карта діє
до останнього календарного дня
зазначеного місяця.

Відповідно до п.п. 3.1.3 п. 3.1 Умов та
Правил надання банківських послуг, по
закінченню строку дії відповідна Карта
продовжується Банком на новий строк
(шляхом надання Клієнту Карти з новим
строком дії), якщо раніше (до початку
місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява Тримача про
закриття Картрахунку.

Крім того, відповідно до п. 9.12 Умов та
Правил надання банківських послуг,
договір дії протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично логнується на такий же
термін.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час.

Таким чином, враховуючи, що заяви про
закриття рахунку та договору банку від
ОСОБА_3 не надходили, тобто кредитний
договір автоматично лонгувався, також,
зобов'язання на сьогоднішній час у
повному обсязі не виконані, отже
позивачем дотримано строки позовної
давності.

Доводи апеляційної скарги щодо
незастосування судом першої інстанції
строків позовної давності, колегією
суду не приймаються до уваги, оскільки
з тексту рішення суду вбачається, що
судом враховано дане клопотання
відповідача, проте у відповідності до
ч. 2 ст. 530 ЦК України строк позовної
давності не вважається таким, що сплив.

Крім того, відповідно до положень п.2
постанови Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014
року «Про внесення змін і доповнень до
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
постановлено пункт 31 викласти у
такій редакції: « 31. При застосуванні
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів також не приймає до уваги,
оскільки вони фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгодою з
рішенням суду по їх оцінці.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції по
справі ухвалено законне та вмотивоване
рішення, яке не підлягає скасуванню, а
доводи апеляційної скарги є
безпідставними та спростовуються
висновками суду, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: