АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/444/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Пухальський С.В.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 12 липня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором позики, шляхом визнання
права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаною позовною заявою,
посилаючись на те, що 18.04.2011 року між
сторонами був укладений договір
позики, відповідно до якого позивач
надав відповідачу грошові кошти у
розмірі 223580,00 грн. з обов'язком
погашення боргу відповідно до графіку
зазначеному у договорі позики та з
кінцевим строком виконання
зобов'язання до 18.10.2011 року. З метою
забезпечення виконання зобов'язань за
договором позики, між сторонами було
укладено іпотечний договір, відповідно
до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить йому на праві
приватної власності. Враховуючи те, що
відповідач обов'язки за договором
позики належним чином не виконує, а
саме не повернув кошти в зазначений
строк та зважаючи на те, що на письмові
вимоги позивача, щодо повернення
коштів та можливості звернення
стягнення на заставлене майно
відповідачем виконані не були, просив
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки за зазначеним договором від
18.04.2011 року, укладеним між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3, на трикімнатну квартиру № 72,
загальною площею 65,6 кв.м., житловою
площею - 39,2 кв.м., що належить на праві
власності ОСОБА_3, шляхом визнання
права власності за ОСОБА_4 у рахунок
погашення заборгованості за договором
позики від 18.04.2011 року укладеним між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 12 липня 2013 року
позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені позову
відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з підстав законності
та обґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, 18.04.2011 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір
позики, відповідно до якого, позивач
передає відповідачу у власність
грошові кошти в сумі 223580,00 грн., що за
курсом НБУ на день укладення Договору
еквівалентно 28000,00 доларів США, а
відповідач зобов'язується повернути
позивачу таку ж суму грошових коштів в
строк і за графіком відповідно до п. 3
цього Договору. Кінцевий строк
погашення позики - 18.10.2011 року (а.с.7).

В забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики, між ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого,
відповідач передав в іпотеку
трикімнатну квартиру під номером
АДРЕСА_1 (п.1.2). Згідно п. 2.1 іпотечного
договору, оцінка предмету іпотеки за
домовленістю сторін становить 55103 грн.
(а.с.9)

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав Херсонського
державного бюро технічної
інвентаризації від 20.01.2011 року № 28735403,
3-кімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності на підставі свідоцтва про
право власності від 15.11.2010 року № САЕ
210511 (а.с.17).

Будь-яке погашення суми займу
матеріали справи не містять. Не
спростував цього представник
відповідача в суді апеляційної
інстанції.

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
Іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог Іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
Іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Як вбачається з п. 5.1.4 іпотечного
договору, іпотекодержатель може
задовольнити забезпечені іпотекою
вимоги шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. В силу зазначеного
в цьому пункті, Іпотекодавець здійснює
передачу Іпотекодержателю під
відкладальною обставиною (умовою), а
Іпотекодержатель набуває право
власності щодо предмета іпотеки за
вартістю предмета іпотеки, визначеною
на момент такого набуття на підставі
оцінки предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності. Передача
Іпотекодавцем Іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки
вважається такою, що відбулася, і
Іпотекодержатель вважається таким, що
став власником предмета іпотеки, з
моменту надання/направлення
Іпотекодержателем письмового
повідомлення Іпотекодавцю про набуття
Іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки (надалі - «Повідомлення
про набуття») та державної реєстрації
права власності Іпотекодержателя на
предмет іпотеки.

Згідно із роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, викладеними в п. 39 Постанови "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
від 30 березня 2012 року №5, з урахуванням
положень частини третьої статті 33,
статті 36, частини першої статті 37
Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
Іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог Іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
Іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням цим
норм права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
Іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі частини
другої статті 16 ЦК України має право
вимагати застосування його судом.

Апелянт в апеляційній скарзі
погоджується з тим, що суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку, що відповідно до п. 5.4.1.
іпотечного договору позивач може
задовольнити забезпечені іпотекою
вимоги шляхом набуття права власності
на предмет застави.

Проте, ухвалюючи рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання за позивачем права власності
на предмет іпотеки, судом першої
інстанції не було встановлено
вартість предмета іпотеки визначеною
на підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності
відповідно до норми ст..37 Закону
України «Про іпотеку» та п. 5.4.1.
іпотечного договору, в зв'язку з чим
колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги про порушення судом
зазначеної норми закону та умови
іпотечного договору.

Разом з тим, з урахуванням вказаних
вимог закону, представником позивача в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції наданий звіт суб'єкта
оціночної діяльності від 31 жовтня 2013
року за яким оціночна вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 200 038 грн.

Представник відповідача погодився з
даним звітом та оціночною вартістю
квартири.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
невідповідність рішення суду статті 39
Закону України «Про іпотеку», оскільки
право зміни предмету та підстави
позову належить виключно позивачу, в
той час, як позивачем заявлено позов з
викладенням обставин та правовідносин,
які регулюються нормою ст..37 Закону
України «Про іпотеку».

Інші доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі і належних
доказах, висновки суду першої
інстанції не спростовують і підлягають
відхиленню.

При наведених обставинах рішення суду
першої інстанції підлягає зміні в
частині зазначення в резолютивній
частині рішення вартості квартири 200 038
грн. замість 55 103 грн. В іншій частині
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстави для його скасування
відсутні.

На підставі ст..33, 37 Закону України «Про
іпотеку», ст. 303, 307,309,316 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 12 липня 2013 року
змінити. Зазначити в резолютивній
частині рішення суду, що вартість
квартири АДРЕСА_1 складає 200 038 грн.
(двісті тис. тридцять вісім грн..)
замість 55 103 грн. (п'ятдесят п'ять тис.
сто три грн..).

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: