АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/774/1100/14
інстанції - Решетніка М.О.
Доповідач - Григорченко Е.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 07 серпня
2013 року у справі за позовом ПАТ КБ
«Індустріалбанк» до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ «Індустріалбанк» звернулося
з позовом до ОСОБА_1 і просило стягнути
з відповідача на користь позивача ?
частину заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором №КRА/0900/395/07 від 06
вересня 2007року в розмірі 115460,69 доларів
США, що еквівалентно за офіційним
курсом НБУ 922877,30 грн., та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ
«Індустріалбанк» посилається на те, що
06 вересня 2007року укладений кредитний
договір №КRА/0900/395/07 із ОСОБА_2, на
підставі якого йому було надано кредит
у розмірі 100000 доларів США на придбання
автомобіля, строком до 29 серпня 2014 року,
зі сплатою 12% річних. Однак відповідач
порушив умови кредитного договору, в
зв'язку з чим рішенням Бабушкінського
райсуду м. Дніпропетровська від 3.01.2012
року з позичальника ОСОБА_2 на користь
банку було стягнуто заборгованість в
сумі 929798,63 грн., яке не виконано.

На час укладення договору ОСОБА_2
перебував у шлюбі з відповідачкою, і
автомобіль за кредитні кошти придбаний
в інтересах сім'ї, тому позивач вважає,
що відповідач повинна нести солідарну
відповідальність за невиконання
кредитного договору.

Рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 07 серпня
2013 року позовні вимоги задоволені,
стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» 461438,65 грн., як ?
частину заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором №КRА/0900/395/07 від 06
вересня 2007року в розмірі 115460,69 доларів
США, що еквівалентно за офіційним
курсом НБУ 922877,30 грн., вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

ОСОБА_1 звернулася з апеляційною
скаргою на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
07 серпня 2013 року, де ставить питання про
скасування рішення та ухвалення нового
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на те, що рішення
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню,
рішення суду-скасуванню, згідно п.п. 3,4
ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент укладення кредитного договору
позичальник ОСОБА_2 перебував із
відповідачкою у шлюбі (а.с.24,25).

Згідно кредитного договору, цільовим
призначенням кредиту є придбання
позичальником ОСОБА_2 автомобіля.

Враховуючи, що кредитні кошти
позичальник отримав на споживчі цілі в
інтересах сім'ї для придбання
автомобіля за згодою та з відома своєї
дружини - відповідачки ОСОБА_1, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що відповідачка також повинна нести
відповідальність за кредитними
зобов'язаннями позичальника чоловіка,
тому стягнув ? частину боргу за
кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

У відповідності з вимогами
ст.541 ЦК України солідарний обов'язок
виникає у випадках, встановлених
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів
справи, 06 вересня 2007року між позивачем
та третьою особою у справі ОСОБА_2,
укладений кредитний договір
№КRА/0900/395/07, на підставі якого йому було
надано кредит на придбання автомобіля.

Укладеним кредитним договором не
передбачено солідарного або
особистого обов'язку відповідача
ОСОБА_1 перед кредитором щодо
повернення кредиту.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зазначена норма цивільного права, що
регулює правовідносини щодо надання та
отримання кредиту, не передбачає
виникнення зобов'язання з повернення
позики у іншої особи, яка не є
позичальником.

Відповідно до вимог ч.4 ст.65 СК
України передбачено, що договір,
укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Зазначена норма сімейного права не
встановлює для другого з подружжя
солідар-ного обов'язку за укладеним
договором перед іншою стороною
договору, зокрема перед кредитором.

В ч.1 ст.2 СК України встановлено, що
Сімейний кодекс України регулює
сімейні особисті немайнові та майнові
відносини, що виникають між подружжям,
та не регулює інші правовідносини,
зокрема щодо повернення позики.

Отже, відповідно до змісту ч.4 ст.65 СК
України передбачає, що укладення одним
із подружжя договору в інтересах сім'ї
створює обов'язки для другого з
подружжя перед тим із подружжя, яким
укладено договір, з питання його
сумісного виконання, а не перед іншою
стороною такого договору, зокрема
перед кредитором.

З цього приводу в п.25 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді прав про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що при поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЦК України за
зобов'язаннями одного з подружжя
стяг-нення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

Термін «стягнення» встановлений в
Законі України «Про виконавче
провадення», який визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Тому передбачене ч.2 ст.73 СК України
стягнення на майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, може бути
здійснено за наявності рішення про
солідарне стягнення боргу з обох з
подружжя.

Саме так це питання врегульоване в ч.6
ст.52 Закону України «Про виконавче
провадення», якою встановлено, що у
разі, якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України
спадкоємці зобов'язані задовольнити
ви-моги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину,
а не за рахунок власного майна.

Як зазначено в п. 32 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
з урахуванням положення ст.1282 ЦК
України спадкоємці боржника за умови
прийняття спадщини є боржниками перед
кредитором у межах вартості майна,
одержаного у спадщину.

Тобто навіть у разі смерті одного з
подружжя, інший з подружжя не
відповідає перед кредитором своїм
майном або грошима за борги померлого
боржника.

Крім того, рішенням Бабушкінського
райсуду м. Дніпропетровська від 3.01.2012
року з позичальника ОСОБА_2 на користь
банку вже стягнена сума боргу за
кредитним договором, отже, в даному
випадку, в разі задоволення позовних
вимог буде подвійне стягнення богу.

Таким чином, слід визнати, що у разі
укладення одним з подружжя кредитного
договору діючим законодавством не
передбачено солідарного обов'язку
другого з подружжя перед позикодавцем,
а вимоги ч.4 ст.65 та ч.2 ст.73 СК України не
є підставою для задоволення позову
кредитора до того з подружжя, який не є
стороною у кредитному договорі, про
стягнення заборгованості за цим
договором.

За таких обставин колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інтонації скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 07 серпня 2013
року скасувати.

Відмовити ПАТ КБ «Індустріалбанк» у
задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: