Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/3587/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Заполовського В.Й.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

при секретарі судового засідання:
Капустинській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Корольовського районного суду м.
Житомира від 26 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з цим позовом. Просила визнати
грошові кошти в сумі 31 900,00 грн. спільною
сумісною власністю подружжя, здійснити
їх поділ у рівних частках між нею та
відповідачем, стягнувши 1/2 їх частину,
що становить 15 950,00 грн., з відповідача
на її користь.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що в період їх шлюбу відповідач за
рахунок спільних коштів вніс на
депозитний рахунок в акціонерному
комерційному банку «Імексбанк» від
08.05.2008 року на своє ім'я грошові кошти в
сумі 31 900 грн. 11 листопада 2008 року без
її згоди відповідач зняв з даного
депозитного рахунку вищезазначені
грошові кошти, привласнивши їх.

Оскільки грошові кошти, які привласнив
відповідач були набуті за час шлюбу,
вони є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. А тому вона має
право на їх поділ і їй належить 1/2
частина цих коштів.

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 26 вересня 2013 року
позов задоволено. Вирішено питання
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу.

Просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі. Вважає, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
судом неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що дана грошова сума
була знята ним з депозитного рахунку з
відома позивачки. За її ж згодою і
бажанням ці кошти були використані на
потреби їх сім'ї. Таким чином, на момент
звернення позивачки з позовом до суду
та ухвалення судом рішення грошового
вкладу вже не існувало, а отже і не було
предмету для спору та судового
розгляду.

На думку відповідача зазначене не було
враховано судом, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

За статтею 60, 69 СК України - майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

В пунктах 23, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року №11 „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільного нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

До складу майна, що підлягає
поділу включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи.

Як встановив суд та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 04.11.1994 року по
24.05.2011 року.

08.05.2008 року ОСОБА_2 в період шлюбу за
рахунок спільних коштів вніс на
депозитний рахунок в акціонерному
комерційному банку «Імексбанк» на своє
ім'я грошові кошти в сумі 31 900 грн., а 11
листопада 2008 року зняв з даного
депозитного рахунку вищезазначені
грошові кошти.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1
посилається на те, що зазначені грошові
кошти були зняті з депозитного рахунку
відповідачем без її відома та згоди і
ним привласнені.

Заперечуючи проти позову відповідач
посилається на те, що грошові кошти
були зняті ним з депозитного рахунку у
період шлюбу з позивачкою, проте за її
згодою та використані на потреби їх
сім'ї.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, як свідчать матеріали справи,
позивачка у супереч зазначених вимог
закону не довела, що спільні грошові
кошти були зняті з депозитного рахунку
відповідачем без її відома та згоди і
ним привласнені.

Оскільки наявність у відповідача
грошових коштів, які є предметом спору
на час розгляду справи не доведена, то і
відсутні підстави про поділ зазначених
грошових коштів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
наведеного не врахував, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Тому, рішення суду відповідно до ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів
апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Корольовського районного
суду м. Житомира від 26 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про поділ майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді