АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/667/К/14
суддя Тимошенко Т.І.
Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого-судді:
Бондар Я.М.

суддів:
Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі:
Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без
фіксації судового засідання
технічними засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» на рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха
Балка») про відшкодування моральної
шкоди. В якому позивач просив суд
стягнути з ПАТ «Євраз Суха Балка» на
його користь 150000,00 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої йому внаслідок втрати
професійної працездатності. В
обґрунтування позову зазначив, що він
протягом 22 років 8 місяців, а саме в
період з 30.06.1999 року по 02.08.2010 року
працював підземним кріпильником на ш.
Фрунзе ВАТ «Суха Балка»,
правонаступником якого є відповідач по
справі. У зв'язку з тривалістю роботи в
шкідливих умовах позивач отримав
професійне захворювання, що
підтверджується актом розслідування
професійного захворювання та згідно
якого винною в цьому стороною є
підприємство відповідача

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 січня 2014 року позов
задоволено частково, стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_3
моральну шкоду, завдану йому внаслідок
втрати професійної працездатності в
розмірі 18 000 грн. без урахування
утримання податку з доходів фізичних
осіб. Стягнуто з відповідача судовий
збір в сумі 243,60 грн.

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 27
лютого 2014 року уточнено резолютивну
частину рішення та зазначено, що з
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» судовий збір в
розмірі 243,60 грн. стягнуто на користь
держави.

В апеляційній скарзі ПАТ "Євраз Суха
Балка" ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушенням норм
матеріального та процесуального
права. В обґрунтування апеляційної
скарги відповідач посилався на те, що
судом не враховано практику
Верховного Суду України за
аналогічними справами та помилково до
врегулювання спірних правовідносин
застосовано положення загальних норм
діючого законодавства ст.ст. 237-1, 233, 234
КЗпП України замість спеціального
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Вважає, що ПАТ «ЄВРАЗ
Суха Балка» є неналежним відповідачем
по даній справі. Зазначив, що факт
заподіяння моральних страждань не
підтверджений достовірними доказами.
Крім того, вказав, що розмір моральної
шкоди необґрунтований та позивач при
працевлаштуванні був поінформований
про шкідливі умови праці та
добровільно виконував такі роботи.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, що ОСОБА_3, працюючи
впродовж 22 року 8 місяців в умовах
впливу шкідливих факторів, а саме 30.06.1999
року по 02.08.2010 року підземним
кріпильником шахти ім. Фрунзе ВАТ «Суха
банка», отримав професійні
захворювання.

02.08.2010 року позивач звільнений за
станом здоров'я за п. 2 ст. 40 КЗпП України
(а.с.8-9).

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини
від 10 червня 2010 року у ковальчуку В.В.
встановлена наявність професійних
захворювань з діагнозом - 1)
радикулопатія С5 - С6 і 1,5-81, з вираженими
статико-динамічним порушенням хребта,
стійким больовим і м'язово-тонічним
синдромом, периферичний нейросудинний
синдром, часто рецидивуючий перебіг з
нейродистрофічними проявами у вигляді:
двостороннього плечолопаткового пері
артрозу ПФС другого ст., деформуючого
артрозу ліктьового та колінних
суглобів ПФС першого ст.; 2) Хронічне
обструктивне захворювання легень
першої ст. (пиловий бронхіт першої ст.,
емфізема легень першої-другої ст.). ЛН
першого ст.

Актом розслідування хронічного
професійного захворювання від 30 червня
2010 року встановлена причина зазначених
професійних захворювань - робота
протягом 22 років та 8 місяців в умовах
запиленості повітря робочої зони та
важкої фізичної праці з перевищенням
гранично допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та трудового
процесу, які виникли в результаті
порушення керівництвом підприємств, де
працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст.
13 Закону України «Про охорону праці»
(а.с.12-13).

Висновками МСЕК від 28.07.2010 року, 01.08.2011
року та 11.09.2012 року ОСОБА_3
встановлювався ступінь втрати
професійної працездатності в
загальному розмірі 55 %, із них 45% по
радикулопатії та 10% по ХОЗЛ, останній
раз з 11 вересня 2012 року з наступним
переоглядом 01.08.2014 року (а.с.14/-16).

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153,
ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й
виходив з обов'язку відповідача
відшкодувати на користь позивача
моральну шкоду у зв'язку з отриманими
ним на виробництві професійним
захворюванням.

Зазначений висновок суду першої
інстанції є обґрунтованим, відповідає
вимогам діючого законодавства,
обставинам справи та узгоджується з
роз'ясненнями, наданими Пленумом
Верховного Суду України в п. 13
Постанови «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 з подальшими змінами та
доповненнями.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст.
153 КЗпП України та ст. 13 Закону України
«Про охорону праці», якими передбачено
обов'язок підприємства забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці
встановлено актом розслідування
хронічного професійного захворювання
від 30 червня 2010 року (а.с. 12-13), а тому
доводи відповідача про відсутність
його вини у спричиненні моральної
шкоди позивачу безпідставні.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ «ЄВРАЗ Суха
Балка» відшкодовувати моральну шкоду,
завдану позивачу з тих підстав, що
останній є суб'єктом страхування від
нещасного випадку на виробництві,
суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачала у 2010 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що,
право на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_3,
пов'язаного з виконанням трудових
обов'язків, виникло у позивача з червня
2010 року, тобто з моменту встановлення
йому стійкої втрати професійної
працездатності, питання про
відшкодування працівнику такої шкоди
слід вирішувати на загальних
підставах, передбачених нормами КЗпП
України та Закону України «Про охорону
праці», а не відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», норми якого є
спеціальними.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку тільки на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_3 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманими ним професійними
захворюваннями встановлений в
судовому засіданні. Так, позивач час
від часу змушений проходити
амбулаторний та стаціонарний курс
лікування, переносить фізичні
страждання, позбавлений нормальних
життєвих зв'язків, що вимагає
додаткових зусиль для організації його
життя.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
судової практики щодо розгляду
аналогічних справ є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року з подальшими змінами, яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховано характер отриманих
професійних захворювань, стаж роботи
позивача в умовах впливу шкідливих
факторів, відсоток втрати ним
професійної працездатності, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 28 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: