Справа № 199/6448/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Нестеренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення, за зустрічним
позовом ОСОБА_3, яка діє також в
інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4
та ОСОБА_5, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання права користування житловим
приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись
до суду з позовом до відповідачки
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням та
вселення в квартиру АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалися на те, що квартира АДРЕСА_1
належить їм на праві спільної сумісної
власності як подружжю на підставі
договору купівлі-продажу від 14.12.1999
року, реєстровий №3524, який був
оформлений на ім'я ОСОБА_1.

Після придбання вказаної квартири з
дозволу позивачів в неї у 2000 році
заселився їх син ОСОБА_6 разом з
дружиною - відповідачкою по справі
ОСОБА_3, та їх двома дітьми ОСОБА_4, 1996
року народження, та ОСОБА_5, 1999 року
народження. Самі позивач стали
проживати у приватному будинку дачного
типу у м. Новомосковську.

Позивачі зазначають, що вони є людьми
похилого віку, є інвалідами 2 групи, та
через свій стан здоров'я вирішили
переїхати проживати у належну їм
квартиру АДРЕСА_1

Однак відповідачка чинить перешкоди у
проживанні позивачів у спірній
квартирі, не надає ключі від вхідних
дверей, тому вони просили суд вселити
їх в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні даною квартирою,
забезпечивши вільний доступ та надавши
ключі від вхідних дверей.

Відповідачка проти позову
заперечувала та звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про визнання права користування
житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який
був розірваний рішенням суду від 27.06.2013
року. Від шлюбу мають двох синів:
ОСОБА_4, 1996 року народження, та ОСОБА_5,
1999 року народження.

Позивачка за зустрічним позовом
зазначає, що відповідачі в квартирі
ніколи не проживали, а вона вселилась в
дане приміщення як член сім'ї наймача,
тому на підставі ст. 64 ЖК України
просила суд визнати за нею та ОСОБА_4, 1996
року народження, та ОСОБА_5, 1999 року
народження, право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивачі за
первісним позовом підтримали позовні
вимоги у повному обсязі, проти
зустрічного позову заперечували.

Представник позивачки ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову
заперечувала, позовні вимоги про
визнання права користування житловим
приміщенням підтримала, просила їх
задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін,
представника ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що
підлягають задоволенню, ОСОБА_3 в
позові суд вважає відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності як подружжю на підставі
договору купівлі-продажу від 14.12.1999
року, реєстровий №3524, який був
оформлений на ім'я ОСОБА_1.

Після придбання вказаної квартири з
дозволу позивачів в неї у 2000 році
заселився їх син ОСОБА_6 разом з
дружиною - відповідачкою по справі
ОСОБА_3, та їх двома дітьми ОСОБА_4, 1996
року народження, та ОСОБА_5, 1999 року
народження.

ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_6, який був розірваний
рішенням суду від 27.06.2013 року.

Позивачі є людьми похилого віку, є
інвалідами 2 групи, та через свій стан
здоров'я мають намір проживати у
належній їм квартирі АДРЕСА_1, однак
ОСОБА_3 чинить їх перешкоди у
проживанні.

З приводу перешкод у користуванні
власністю ОСОБА_1 зверталась до АНД РВ
ДМУ ГУМВС України в області, на що
постановою від 14.11.2012 року їй було
відмовлено у порушенні кримінальної
справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 створює
перешкоди позивачам у користуванні
квартирою АДРЕСА_1, що підтверджується
зверненнями до АНД РВ ДМУ УМВС України
в Дніпропетровській області стосовно
неможливістю потрапити до квартири.
Даний факт в судовому засіданні також
не спростований і відповідачкою.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди. Члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням (ст. 156 ЖК України).

В силу ст. 405 ЦК України, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як
подружжя є власниками квартири
АДРЕСА_1, тому суд вважає вселити ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1,
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користуванні даною
квартирою, забезпечивши вільний доступ
та надавши ключі від вхідних дверей.

В той же час суд зазначає, що
відповідачка ОСОБА_3 не вселялась у
квартиру власників приміщення як член
їх родини, ніколи з ними однією сім'єю
не проживала, тому, на думку суду,
підстави для визнання за нею та її
неповнолітніми дітьми права
користування спірною квартирою
відсутні.

Витрати по справі суд вважає
віднести на рахунок сторін, які їх
понесли.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
власністю та вселення, - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користуванні даною
квартирою, забезпечивши вільний доступ
та надавши ключі від вхідних дверей.

ОСОБА_3, яка діє також в інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в
позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання права користування житловим
приміщенням, - відмовити.

Витрати по справі віднести на рахунок
сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: