Справа № 585/396/14-ц
Номер провадження 2/585/249/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської
області в складі:

головуючого-судді -
Ганзя О.Д.,

при секретарі -
Шаповаленко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ромни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5), ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2, за угодою
ОСОБА_6, звернулися до суду із вказаним
позовом. Свої вимоги мотивували тим, що
20.01.2013 року ОСОБА_2 перебувала в
приміщенні житлового будинку по
АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1 Близько 02
години ночі до будинку прийшли ОСОБА_3
та ОСОБА_5, які були агресивно
налаштовані, вимагали відчинити двері
та розбили шибку у вікні будинку.
Оскільки ОСОБА_2 перебувала на
останньому місяці вагітності і
почувалася беззахисною, вона викликала
працівників міліції. З приводу
хуліганських дій з боку ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, ОСОБА_2 зверталася із
відповідною заявою до Роменського МВ
УМВС України в Сумській області, яким
було встановлено факт розбиття ОСОБА_3
вікна, але винесено постанову про
закриття кримінального провадження в
зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення. Тому
позивач ОСОБА_1 у цивільному позові
прохає стягнути з ОСОБА_3 на свою
користь 2478,50 грн. матеріальної шкоди,
яка складається з вартості
встановлення нового, аналогічного
пошкодженому, вікна, з урахуванням
демонтажу та доставки. Представник
ОСОБА_2 у позовній заяві прохає
стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а у разі
недостатності у нього майна для
відшкодування шкоди з ОСОБА_4, на
користь ОСОБА_2 по 1000 грн. моральної
шкоди, завданої протиправними діями
відповідачів. Також представник
позивача в позовній заяві прохав
стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_3
та ОСОБА_5, а у разі недостатності у
останнього майна, - з ОСОБА_4, на користь
ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в
розмірі 1000 грн., тобто по 500 грн. з
кожного, а також кошти сплачені в
якості судового збору в сумі 229,40 грн.,
тобто по 114,7 грн. з кожного.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав і прохав їх
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6
також позовні вимоги підтримав і
прохав їх задовольнити, з підстав,
викладених ним у позові.

Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву з
проханням розгляд справи проводити у
її відсутності, а позовні вимоги
задовольнити (а.с. 103).

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи, повторно до суду не
з'явився (а.с. а.с. 57, 109).

Відповідач ОСОБА_5 надав суду заяву з
проханням розгляд справи проводити у
його відсутності, позовні вимоги не
визнав і в задоволенні позову прохав
відмовити (а.с. 104).

ОСОБА_4, яка діє в інтересах
неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала. Свої заперечення мотивувала
тим, що матеріалами справи встановлено,
що шибку у вікні розбив саме ОСОБА_3, а
її син ОСОБА_5 ніяких хуліганських дій
не вчиняв, а тому не повинен нести
відповідальності за це.

Суд вислухавши сторони, дослідивши
надані ними докази на підтвердження
своїх доводів та заперечень, дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу від 30.09.2005
року ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с. 14), після
перейменування - АДРЕСА_1 (а.с. 89).

З постанови про закриття кримінального
провадження № 0000259 від 26.01.2013 року
вбачається, що в ході проведення
досудового розслідування за заявою
ОСОБА_2 було встановлено, що ОСОБА_3
20.01.2013 року близько 02 год. 00 хв. разом з
ОСОБА_5 прийшов до господарства, де
проживає ОСОБА_2, з метою покликати її
чоловіка та запропонувати йому
спільний відпочинок. ОСОБА_7 не захотів
виходити на вулицю, і це його (ОСОБА_3)
обурило, тому він почав із силою
стукати у вікно його будинку та
внаслідок цього розбив кулаком скло у
вікні будинку. (а.с. 20).

У добровільному порядку заподіяну
матеріальну і моральну шкоду позивачам
не відшкодовано, що спонукало їх
звернутися до суду.

Наведене свідчить, що між сторонами
склалися спірні цивільно-правові
відносини про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої неправомірними діями
внаслідок пошкодження майна.

Спір підлягає вирішенню на підставі ст.
ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 57, 61 ЦПК
України.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 суд
дійшов висновку про задоволення позову
в цій частині з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, зазначена норма закону
встановлює преюдиційні обставини, від
доказування яких звільняються сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України
кримінальне провадження закривається
в разі, якщо встановлена відсутність в
діянні складу кримінального
правопорушення.

З постанови про закриття кримінального
провадження від 26.01.2013 року за заявою
ОСОБА_2 вбачається, що в ході досудового
розслідування було встановлено, що
ОСОБА_3 навмисно пошкодив вікно у
будинку, який належить позивачу ОСОБА_8,
заподіявши останньому матеріальну
шкоду (а.с. 20).

Факт пошкодження майна, як вбачається з
оглянутих у судовому засідання
матеріалів про закриття кримінального
провадження за заявою ОСОБА_2 визнав і
сам ОСОБА_3

В ході досудового розслідування також
встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутній
склад злочину і у зв'язку з цим
кримінальне провадження відносно
нього було закрито з підстав п. 2 ч. 1 ст.
284 КПК України. (а.с. 20).

Приймаючи до уваги положення ч. 8 ст. 8
ЦПК України про аналогію закону, а
також вищенаведені обставини щодо
закриття кримінального провадження
відносно дій ОСОБА_3, суд вважає за
необхідне застосувати у даному випадку
дію ч. 4 ст. 61 ЦПК України щодо
преюдиційності вищенаведеної
постанови слідчого про закриття
кримінального провадження від 26.01.20163
року про цивільно-правові наслідки дій
відповідача ОСОБА_3 з питань, чи мали
місце його дії та чи вчинені вони саме
ним.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не оскаржив
нереабілітуючу постанову про закриття
кримінального провадження, суд
приходить до висновку про його
винність в заподіянні шкоди майну
ОСОБА_1, а отже і про цивільно-правову
відповідальність останнього.

За приписами ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є в
тому числі витрати, які особа мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України на сторони
покладено обов'язок по доведенню
обставин, на які вони посилаються, як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу, яка відповідно передбачає, що
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 614 ЦК вина може виявлятися
у формі умислу та необережності. З
урахуванням наведеного суд приходить
до висновку про наявність вини
відповідача в завданні шкоди, яка
виразилася в його умисному пошкодженні
майна позивача, яка перебуває в прямому
причинному зв'язку з завданою майну
позивача шкодою.

Згідно довідки-розрахунку магазину
«Глассо» вартість встановлення нового
аналогічного пошкодженому вікна, з
урахуванням демонтажу та доставки
становить 2478,50 грн. (а.с. 18)

Факт пошкодження вікна у будинку
позивача ОСОБА_1 також підтверджується
копією протоколу огляду місця події
від 20.01.2013 року, що знаходиться в
оглянутих судом матеріалах про
закриття кримінального провадження №
0000259, а також наданим позивачем
фото (а.с. 95а).

Зазначені письмові докази, надані
позивачем, відповідачем спростовані не
були, клопотання про призначення
експертизи з метою спростування
розміру матеріальної шкоди
відповідачем не заявлялися, а суд
виходячи з принципу змагальності та
диспозитивності судового процесу не
вправі з власної ініціативи призначати
таку експертизу. Відповідачем також не
доведено відсутність причинного
зв'язку між його протиправною
поведінкою щодо пошкодження майна
позивача та шкодою, що завдана майну
позивача з вини відповідача.

Отже, виходячи з наведеного відповідач
ОСОБА_3 має відшкодувати позивачу
ОСОБА_1 майнову шкоду на суму 2478,50 грн.,
яку завдав своїми неправомірними діями
позивачу у справі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2
суд дійшов висновку про їх часткове
задоволення.

Як випливає з постанови про закриття
кримінального провадження від 26.01.2013
року (а.с. 20), ОСОБА_3 дійсно вночі 20.01.2013
року пошкодив майно належне ОСОБА_1,
розбивши вікно у будинку по АДРЕСА_1, у
якому в той час перебувала ОСОБА_2

Винні дії ОСОБА_3, як зазначено вище
доведені постановою про закриття
кримінального провадження (а.с. 20). А
тому згідно п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, ст. 1167
ЦК України ОСОБА_3 має відшкодувати
ОСОБА_2 моральну шкоду, оскільки,
розбивши вночі вікно у будинку, в якому
знаходилася ОСОБА_2, яка перебувала на
останньому місяці вагітності, ОСОБА_3
заподіяв їй моральну шкоду у вигляді
душевних страждань внаслідок стресу
через пошкодження майна в нічний час.
Так, з наданої позивачем копії
свідоцтва про народження доньки
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29), вбачається,
що станом на 20.01.2013 року ОСОБА_2 була
вагітною.

В той же час, суд бере до уваги, що
ОСОБА_2 не надала суду достатніх і
належних доказів про заподіяння їй
моральної шкоди саме в тому обсязі,
який нею наведено у позовній заяві.
Вона сама не зверталася зі скаргами на
стан здоров'я в лікувальні установи з
приводу стресу внаслідок події, що мала
місце 20.01.2013 року. Крім цього, ОСОБА_2 в
суді пояснила, що протиправні дії
відносно неї вночі 20.01.2013 року тривали
близько 10 хвилин.

За таких обставин, суд вважає, що з
ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в сумі 700 грн. При цьому
суд також виходить із засад розумності
та справедливості.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2
про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5,
то в цій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як встановлено судом, винні дії ОСОБА_5
не знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду справи.

По-перше, відносно ОСОБА_5 не було
винесено жодної постанови органом
досудового розслідування по факту
подій на території будинку, в якому
знаходилася позивач ОСОБА_2

По-друге, він сам особисто не був
притягнутий до адміністративної
відповідальності, як вбачається з
листа Роменського МВ УМВС України в
Сумській області № 7232 від 01.04.2014 року
(а.с. 88).

Судом з'ясовано, що дійсно ОСОБА_5 20.01.2013
року перебував на подвір'ї будинку по
АДРЕСА_1 і цього факту не заперечував,
даючи пояснення в судовому засіданні
07.04.2014 року, однак, не погодився з тим, що
він сам вчиняв якість протиправні дії
щодо ОСОБА_2

Таким чином, проаналізувавши надані
позивачем і її представником докази по
справі, суд дійшов висновку, що
винність та протиправність дій ОСОБА_5
не доведена.

Що стосується показів свідків ОСОБА_10
(матері позивача ОСОБА_2) та ОСОБА_7
(співмешканця позивача ОСОБА_2), то
покази цих осіб суд розглядає як
необ'єктивні, оскільки вони є родичами
позивача, тобто зацікавленими особами.
Крім цього, покази цих осіб суперечать
один одному і показам самої ОСОБА_2

Вирішуючи питання про стягнення
судових витрат - судового збору і
витрат на правову допомогу суд
враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Враховуючи викладене, з відповідача
ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь
позивача ОСОБА_1 243,60 грн. сплаченого ним
судового збору (а.с. 1), а на користь
ОСОБА_2 146 грн. 16 коп. судового збору
пропорційно до розміру її задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Позивач ОСОБА_2 прохала стягнути 1000 грн.
витрат на правову допомогу за
підготовку та представництво її
інтересів фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_6, який здійснює діяльність у
сфері права (а.с. 15, 16-17).

Суд дійшов висновку про часткове
відшкодування витрат на правову
допомогу на суму 500 грн., враховуючи
вимоги ст. 1 Закону України № 4191-VI від
20.12.2011 року «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11,
57, 60, 61, ч.1 ст. 88,

ст. ст. 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст.
22, 23, 1166, 1167 ЦК України, -

В И Р І Ш
И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 (яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_5), ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2478
(дві тисячі чотириста сімдесят вісім)
грн. 50 коп. в рахунок відшкодування
майнової шкоди та 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 700
(сімсот) грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, 500 (п'ятсот) грн. в
рахунок відшкодування витрат на
правову допомогу та 146 (сто сорок шість)
грн. 16 коп. судового збору.

В іншій частині позову в задоволенні
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Сумської області
через Роменський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, без участі
яких було проголошено судове рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

СУДДЯ: підпис ...

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
О.Д. ГАНЗЯ

Повний текст рішення виготовлено 11
квітня 2014 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ
О. Д. Ганзя