справа № 208/6588/13-ц
№ провадження 2/208/284/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

25 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О., за
участю представника позивача ОСОБА_1 та
представника третьої особи яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору Лисак А.О, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору:
Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" та Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, "про виділ частини
житлового будинку в окремий об'єкт
нерухомого майна та визнання права
власності",

в с т а н о в и в

Позивачка звернулась до суду із
зазначеним позовом, пославшись на те,
що 25.05.2012 року Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" як органом
приватизації, винесено розпорядження
№ 8843 "Про приватизацію державного
житлового фонду" відповідно до якого їй
(позивачці) було передано у приватну
власність квартира АДРЕСА_1 в якій вона
проживає по цей час і добросовісно
сплачує комунальні послуги. За час
проживання в зазначеній квартирі, у
дворі будинку нею за власні кошти були
збудовані три сараї. Будинок в якому
вона проживає та земельна ділянка
розділені на три частини з яких 40/100
частин будинку та три сараї належать їй
(позивачці); у користування відповідача
ОСОБА_4 знаходиться 51/100 частин будинку
а у власності третьої особи по справі -
ДП "Придніпровська залізниця"
знаходиться 9/100 частин зазначеного
будинку. Ці три частини домоволодіння
не пов'язані один з одним і можуть бути
розділені на три окремих
домоволодіння. Однак, в зв'язку з тим, що
ОКП "Дніпродзержинське БТІ" відмовило
їй в реєстрації самочинно
переобладнаної службової будівлі у
двоквартирний житловий будинок та
реєстрації самочинно збудованих
сараїв, вона просить суд виділити в
окремий об'єкт нерухомого майна 40/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1 та
визнати за неї право власності на
об'єкт нерухомого майна 40/100 частин
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, який складається з:
житлового будинку (літер А-1) загальною
площею 42,2 кв.м, житловою площею 28,0 кв.м.,
сараю В-1, сараю Г-1, сараю Є-1, огорожі №
1,5, хвіртки № 4,6, водопроводу № 7,
тротуару 1.

Представник позивачки у судовому
засіданні позов підтримала та просила
задовольнити у повному обсязі,
пославшись на обставини зазначені у
позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судові засідання
на з'явився надіславши до суду заяву в
якій не заперечував проти задоволення
позову, та просив розглянути справу за
його відсутності.

Представник третьої особи яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору - ДП "Придніпровська залізниця"
позов підтримала та просила
задовольнити, пояснивши, що належна
раніше на праві власності ДП
"Придніпровська залізниця" службова
технічна будівля була переобладнана у
житловий будинок якому було присвоєна
адреса: будинок АДРЕСА_1. Згідно Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" квартира № 1
зазначеного будинку 25.05.2012 року була
передана у приватну власність
позивачці ОСОБА_3 У власність
відповідача ОСОБА_4 було передано 51/100
частин будинку а у власності ДП
"Придніпровська залізниця" залишилось
9/100 частин цього будинку. Але, у зв'язку
з відсутністю у ДП "Придніпровська
залізниця" коштів, документи, які б
засвідчували законність
переобладнання службової технічної
будівлі у житловий будинок та
самочинно збудованих будівель і
споруд, виготовлені не були.

Представник третьої особи яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку,
причину неявки в судове засідання не
повідомив, що дозволило суду визнати
його неявку в судове засідання з
неповажних причин та, відповідно до
ст.169 ЦПК України, провести розгляд
справи у його відсутності, на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши представників учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази у їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом
були створені всі умови для реалізації
прав та обов'язків учасниками судового
розгляду, у тому числі й в частині
подання ними доказів та заявлення
клопотань.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених
ними вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказів.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК
України, сторони зобов'язані подати
свої докази чи повідомити про них суд
до початку розгляду справи по суті.

Сторони розпорядились своїми правами
за власним розсудом, вказали, що
надали суду всі наявні в них докази, від
подання інших доказів відмовились і
просили розглянути справу за наявними
матеріалами, тому суд розглядає цю
справу на підставі тих доказів, які є у
матеріалах справи.

Судом встановлено, що належна
Державному підприємству
"Придніпровська залізниця" службова
будівля на контейнерному майданчику
ст. Тритузна була самочинно
переобладнана у житловий будинок якому
була присвоєна адреса: АДРЕСА_1

Згідно розпорядження органа
приватизації Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" від 25.05.2012
року та Свідоцтва про право власності
на житло від 25.05.2012 року, відповідно до
вимог закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" ОСОБА_3
було передано у приватну власність
квартира АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Позивачкою отримано та надано суду:
висновок спеціаліста про вартість
належній їй квартири у сумі 98600,00 грв.
(а.с.21) і технічний висновок за
результатами обстеження стану
будівельних конструкцій будинку
АДРЕСА_1, який виданий «Проектним
інститутом
«Дніпродзержинськцивільпроект» (а.с.
26-36), згідно якого всі конструкції
знаходяться в задоволеному стані.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно до вимог ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Разом з тим, ні позивачка в позовній
заяві, ні її представник в судовому
засіданні не зазначили, яким саме чином
відповідач, або інші особи порушують,
невизнають або оспорюють права,
свободи чи інтереси позивачки.

Твердження представника позивачки про
те, що залишилось невизначеним її право
власності на квартиру АДРЕСА_1 є
необґрунтованими, оскільки
спростовуються Свідоцтвом про право
власності на житло від 25.05.2012 року,
відповідно до якого, згідно вимог
закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" квартира
АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_3 на
праві власності (а.с.11-13).

Що стосується вимог позивачки щодо
визнання за нею права власності на
сарай В-1, сарай Г-1, Сарай Є-1, огорожі №
1,5, хвіртки № 4,6 водопроводу № 7 та
тротуару 1 і виділення в окремий об'єкт
нерухомого майна - 40/100 частин житлового
будинку, суд звертає увагу на таке.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно ст. 9 ЗУ «Про архітектурну
діяльність» від 20.05.1999 р. будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному ст. 24 закону «Про
планування і забудову територій».

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що визнання судом права
власності на самочинно побудоване
(реконструйоване) нерухоме майно
можливе у тому разі, якщо в прийнятті
такого об'єкта в експлуатацію було
незаконно відмовлено та за умови
дотримання визначених законом вимог,
необхідних для прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта.

Як вбачається з рішення державного
реєстратора обласного комунального
підприємства Дніпродзержинського бюро
технічної інвентаризації від 07.08.2012
року (а.с.19), позивачці ОСОБА_3 було
відмовлено у зверненні щодо державної
реєстрації прав власності на об'єкт
нерухомості: квартиру АДРЕСА_1 та
самочинно збудовані у подвіррі
зазначеного будинку сараї у зв'язку з
тим, що згідно матеріалів
інвентаризаційно-реєстраційної
справи, при проведені поточної
інвентаризації, виконаної у червні 2012
року за замовленням ОСОБА_3, було
виявлено, що службова технічна будівля
була самочинно переобладнана у
двоквартирний житловий будинок з
самочинною загальною площею 106,7 кв.м., в
тому числі житловою площею 66,8 кв.м., а
також самочинно збудовані сараї: Б-1, В-1,
Г-1, Д-1, Е-1, гараж Ж-1 і реєстратору не
надано, передбачених законодавством
України, документів щодо введення цих
самочинно переобладнаних та самочинно
збудованих об'єктів нерухомого майна в
експлуатацію у встановленому законом
порядку.

Відповідно до п. 1.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5
та зареєстрованого Міністерством
юстиції України 30.07.2010 року за № 582/17877
(зі змінами та доповненнями від 28.07.2010
року № 1692/5), державній реєстрації
підлягає право власності на закінчене
будівництвом нерухоме майно, яке
прийнято в експлуатацію у
встановленому законом порядку.

З пояснень, наданих суду представником
ДП "Придніпровська залізниця",
вбачається, що процедура введення в
експлуатацію та держаної реєстрації
права власності на самочинно
переобладнаний будинок та самочинно
збудовані, на подвіррі цього будинку,
споруди, не була проведена в зв'язку з
відсутністю коштів для проведення цих
дій і ці обставини, на переконання суду,
не можуть бути визнані підставою для
задоволення позову.

Таким чином, встановивши, що матеріали
справи не містять письмових доказів
які б підтверджували наявність
отримання позивачкою незаконної
відмови щодо прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом
(реконструйованих) об'єктів нерухомого
майна, а також не містять висновків
державних органів щодо дотримання при
здійсненні будівництва (реконструкції)
визначених законом вимог; в зв'язку з
чим суд приходить до висновку, що
позовні вимоги щодо визнання за
позивачкою права власності на
самочинно збудовані (реконструйовані)
об'єкти нерухомого майна та виділення
часток в цьому майні в судовому
порядку, є передчасними та задоволенню
не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. 331 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору:
Державне підприємство "Придніпровська
залізниця" та Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, "про виділ частини
житлового будинку в окремий об'єкт
нерухомого майна та визнання права
власності", відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії повного
тексту рішення.

Суддя
Ізотов В. М.