Справа № 1327/5177/2012
Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2025/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу судді Червоноградського
міського суду Львівської області від 15
січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, АТ «Ощадбанк» третя
особа: Червоноградська державна
нотаріальна контора про визнання
банківського вкладу спільною сумісною
власністю, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 15 січня 2014 року
заяву позивачки задоволено частково.
Накладено арешт на грошові кошти, що
зберігаються в ТВБВ №10013/0144 Філії
Львівського обласного управління АТ
Ощадбанк на рахунку НОМЕР_1 (залишок
коштів становить 70000грн.).

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В скарзі просить ухвалу скасувати.
Зазначає, що судом порушені норми
процесуального закону. Так, згідно
вимог закону, суддя, розглядаючи заяву
про забезпечення позову має, з
врахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам. Однак, на її думку,
судом не було обґрунтовано яким чином
може бути утруднено чи унеможливлено
виконання рішення по справі.

В судове засідання особи, що беруть
участь у справі (їх представники) не
з'явилися, причин неявки не повідомили,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності,
враховуючи, що такі належним чином
повідомлялись про час та місце
розгляду справи, клопотань про
відкладення розгляду справи до суду
від них не надійшло та зважаючи на
вимоги ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть
участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України про
вжиття заходів забезпечення позову суд
постановляє ухвалу, в якій зазначає вид
забезпечення позову і підстави його
обрання, порядок виконання, розмір
застави, якщо така призначена. Копія
ухвали надсилається заявнику та
заінтересованим особам негайно після
її постановлення.

Враховуючи вказані норми закону, а
також вимоги ст. 122 ЦПК України та в
цілому глави 3 розділу ІІІ ЦПК України
«Провадження у справі до судового
розгляду», у якій містяться ст.ст.
151-153 заява про забезпечення позову
може бути розглянута суддею
одноособово, а не судом у судовому
засіданні, лише на стадії відкриття
провадження у справі до призначення
розгляду справи. Тобто суддя вправі
одноособово забезпечити позов після
відкриття провадження у справі та до
призначення судових засідань по
справі. Після призначення розгляду
справи та проведення судових засідань
по справі судом, заява про забезпечення
позову розглядається судом у судовому
засіданні та суддя одноособово
розглянути таку не взмозі.

Аналогічна позиція вбачається і зі
змісту пунктів 1 та 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», відповідно до
яких забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи
після відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч.4
ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, в
тому числі й на стадії апеляційного
провадження, якщо заява про це надійшла
до суду апеляційної інстанції або її не
вирішив суд першої інстанції. Оскільки,
на відміну від ч. 3 ст. 151, п. 7 ч. 1 ст. 301
ЦПК, у гл. 2 розд. V цього Кодексу не
передбачено забезпечення позову на
стадії касаційного провадження, у разі
надходження відповідної заяви її
повертають заявникові. Питання про
забезпечення позову вирішує суддя
одноособово або суд у судовому
засіданні (залежно від стадії розгляду
справи) в день надходження заяви.
Ухвала про забезпечення позову
постановляється в порядку, визначеному
ст. 209 ЦПК, і повинна включати
мотивувальну частину, де поряд із
зазначенням мотивів, із яких суд (суддя)
дійшов висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при постановленні ухвали.

Як вбачається із матеріалів справи
провадження у даній справі було
відкрито ухвалою судді
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23.11.2012 року та
справу було призначено на 26.12.2012 року.
Після цього, було призначено та
проведено ряд судових засідань (7.05.2013
року, 11.07.2013 року, 5.09.2013 року, 13.01.2014 року),
провадження по справі зупинялось
(ухвала суду від 5.09.2013 року) та було
відновлене (ухвала суду від 13.01.2014 року).
Враховуючи вказане, друга заява про
забезпечення позову, що надійшла від
позивача 15.01.2014 року повинна була бути
розглянутою судом, у судовому
засіданні, а не суддею одноособово.

А відтак, оскаржувана ухвала як така, що
прийнята з порушенням норм
процесуального закону щодо порядку
встановленого для вирішення тих
питань, які нею були вирішені (вжиття
заходів забезпечення позову)
залишатись в силі не може та підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
під час якого суду слід із суворим
дотриманням згаданих норм ЦПК України
та повного і всебічного з'ясування всіх
обставин вирішити згадане питання.

Вказаним слід визнати доводи
апеляційної скарги обґрунтованими, а
скаргу такою, що підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312 ч.1 п.3, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу судді Червоноградського
міського суду Львівської області від 15
січня 2014 року - скасувати з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною та
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я. Бакус

Т.А. Гірник