Справа № 161/1640/14-ц
Провадження № 2/161/1143/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

08 квітня 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді -
Крупінської С.С.

при секретарі -
Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Луцька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за
межі України неповнолітньої діти,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача про надання дозволу на
виїзд за межі України неповнолітньої
діти.

Свій позов мотивують тим, що перебувала
в зареєстрованому шлюбі з відповідачем
з 05.11.2000 року по 16.12.2005 рік. В шлюбі
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу лише вона
матеріально утримує та належним чином
піклується про здоров'я дитини, їх
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

В інтересах дитини вона має намір
виїжджати за межі України на
відпочинок, однак, його батько не дає
згоди на виїзд сина за межі України, тим
самим ігноруючи інтереси дитини, при
цьому, жодних вагомих причин не
наводить.

Просить суд надати дозвіл ОСОБА_3 на
тимчасові виїзди за межі України у
супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька ОСОБА_2

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, а подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК
України судом ухвалено заочне рішення.

Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач у
справі - ОСОБА_2 є батьком
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження від 17 квітня 2001 року
(а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Судом встановлено, що неповнолітній
ОСОБА_3 проживає з матір'ю - ОСОБА_1.

Також встановлено, що в добровільному
порядку відповідач згоди на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон не
надає.

Право кожного, хто на законних
підставах перебуває на території
України, на свободу пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом, та повертатися в Україну
гарантується Конституцією України
(ст. 33).

Конвенція про права дитини, прийнята
44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН
20.11.1989 р. і ратифікована Постановою
Верховної Ради України від 27.02.1991 р.
(далі - Конвенція) передбачає, що
Держави-учасниці поважають право
дитини та її батьків залишати будь-яку
країну, включаючи власну, і повертатися
в свою країну, щодо права залишати
будь-яку країну діють лише такі
обмеження, які встановлені законом і
необхідні для охорони державної
безпеки, громадського порядку (order public),
здоров'я чи моралі населення або прав і
свобод інших осіб і сумісні з визнаними
в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п.
2).

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК
України, відповідно до яких фізична
особа має право на свободу пересування
(ч. 1), фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними (ч. 3), фізична
особа може бути обмежена у здійсненні
права на пересування лише у випадках,
встановлених законом (ч. 4), а також у ст.
1 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України"(Закон № 3857-XII). Правила
перетинання державного кордону
України громадянами України
встановлюються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зазначеного
Закону та інших законів України (ст. 3
Закону № 3857-XII).

Згідно Правил перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених Постановою КМ України
від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків у
разі пред'явлення певних документів
або їх нотаріально засвідчених копій,
зокрема, рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків (п. 4 пп.2
абз. 9).

Відповідно до Конвенції,
Держави-учасниці забезпечують те, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини;
відповідно до зобов'язання… за пунктом
1 статті 9 заява дитини чи її батьків на
в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із
неї з метою возз'єднання сім'ї повинна
розглядатися Державами-учасницями
позитивним, гуманним і оперативним
чином, Держави-учасниці надалі
забезпечують, щоб подання такого
прохання не призводило до
несприятливих наслідків для заявників
та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1).

Способом захисту цивільного права та
інтересу може бути, зокрема, припинення
дії, яка порушує право, а також інший
спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч.
2 ЦК України).

При цьому, кожна особа має право на
проживання в сім'ї, може бути примусово
ізольована від сім'ї лише у випадках і в
порядку, встановлених законом; дитина
має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України (ст. 4
ч. 3, ст.7 ч.ч. 7, 8 СК України).

Отже, як слідує з приписів ст. ст. 150,
155 СК України, здійснюючи свої права та
виконуючи обов'язки, батьки повинні
передусім дбати про інтереси дитини,
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

В даному випадку в інтересах дитини є
тимчасові виїзди за межі України для
оздоровлення та проведення дозвілля та
зумовлені потребою нормального
фізичного, духовного і морального їх
розвитку.

Обставин, які обмежують право
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
виїзд за межі України суд не вбачає,
виїзд за кордон не суперечить
інтересам дитини, а тому приходить до
висновку що позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215, 224-226
ЦПК України, ст. 155 Сімейного кодексу
України, ст. 4 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України неповнолітньому ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним 16 років
із терміном безперервного перебування
за кордоном до 30 днів у супроводі
матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу
батька ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Луцький
міськрайонний суд до апеляційного
суду у Волинській області протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
для осіб які були відсутні під час
проголошення рішення, з дня отримання
його копії .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
С.С.
Крупінська