РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

__________________________________________________________________

Справа №: 22-ц/191/97/14Головуючий суду
першої інстанції:Блейз І.Г. Доповідач
суду апеляційної інстанції:Притуленко
О. В. "22" січня 2014 р. колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в м. Феодосії у складі:

головуючого - суддіПритуленко О.В.,
суддів:Ломанової Л.О., Кустової І.В., при
секретаріБогданович О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Феодосії цивільну справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу,
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
(третя особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Феодосійської
міської ради АР Крим) про визначення
місця проживання дітей і стягнення
аліментів на їх утримання, за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Феодосійського міського суду АР Крим
від 22 листопада 2013 року,
В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про розірвання
шлюбу, зареєстрованого між сторонами 20
червня 2009 року, посилаючись на
відсутність спільних поглядів на
життя, припинення фактичних шлюбних
відносин з січня 2013 року. Одночасно,
просив визначити з ним місце
проживання дітей: сина ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і доньки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 подала зустрічний позов, в
якому, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не
може самостійно виховувати дітей,
просила визначити місце проживання
дітей з нею. Одночасно, посилаючись на
те, що відповідач не надає допомоги на
утримання дітей, просила стягнути з
нього аліменти в розмірі 1/2 частини
його доходу щомісячно. Під час розгляду
справи ОСОБА_7 подала заяву, в який
просила стягнути на свою користь з
ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей у
твердій грошовій сумі - 1500 грн.
щомісячно на обох дітей.

Ухвалою від 15 жовтня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_6 про визначення місця
проживання дітей залишено без
розгляду.

Рішенням Феодосійського міського
суду АР Крим від 22 листопада 2013 року
позов ОСОБА_6 задоволений - шлюб,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
розірвано. Визначено місце проживання
малолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, із ОСОБА_7

Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
аліменти на утримання малолітніх
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 750 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
22 серпня 2013 року і до повноліття дітей.

ОСОБА_6 оскаржив вказане рішення в
частині визначення розміру аліментів,
які підлягають стягненню на кожну
дитину.

На думку апелянта, вирішуючи спір в
цій частині, суд порушив норми
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, про часткове задоволення
позову ОСОБА_7 - стягнення аліментів на
кожну дитину в розмірі 300 грн.
щомісячно.

В апеляційній скарзі зазначено, що
при визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню, суд не врахував
його матеріальне становище і
безпідставно дійшов висновку про
наявність у нього можливості
сплачувати на кожну дитину аліменти в
розмірі 750 грн. щомісячно, не врахувавши
при цьому, що він не має постійної
роботи. Суд послався на те, що він
визнав позовні вимоги ОСОБА_7 в частині
розміру, заявленого до стягнення,
відмовив в прийнятті відмови від
визнання вказаних обставин, але не
застосував положення ст. 174 ЦПК України.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду в
апеляційному порядку апеляційним суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 в
частині стягнення аліментів на
утримання дітей, суд виходив з визнання
ОСОБА_7 обставини, що заявлений розмір
аліментів відповідає інтересам дітей
та є необхідним для їх утримання, тому
ці обставини не підлягають
доказуванню. Причину відмови ОСОБА_6
від визнання вказаних обставин суд
визнав неповажною і на підставі ст.178
ЦПК України відмовив у прийнятті
відмови від визнання даних обставин, не
перевіривши доводи відповідача щодо
відсутності у нього можливості
сплачувати аліменти в розмірі,
визначеному позивачкою.

Відповідно до ч. 1 ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Ухвалене у справі
рішення в частині вирішення питання
про стягнення аліментів на утримання
дітей не відповідає вимогам вказаної
норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Відмова від
визнання обставин приймається судом у
випадках, перелічених в ч.1 ст.178 ЦПК
України.

Як слідує з технічних записів судового
процесу, в судовому засіданні ОСОБА_6
визнав позов, а не обставини (тобто
певні факти), якими обґрунтовуються
позовні вимоги, як це зазначено в
журналі судового засідання (а.с. 72) і в
рішенні. І в судовому засіданні 09
листопада 2013 року судом була прийнята
ухвала про відмову у прийнятті відмови
від позову.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України при визнанні
відповідачем позову суд, за наявності
для того законних підстав, ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не відокремив поняття «визнання
позову» від «визнання обставин» і
неправильно застосував норми
процесуального права, заперечення
ОСОБА_6 щодо розміру аліментів судом не
були досліджені.

Встановлено, що з 20 червня 2009 року
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перебували в
зареєстрованому шлюбі (свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_3 - а.с. 71), від якого
мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, і
доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідач є батьком малолітніх дітей,
і згідно закону повинен виконувати
обов'язок по їх утриманню. Враховуючи,
що рішенням суду діти залишені
проживати з матірью - ОСОБА_7, її позовні
вимоги щодо стягнення аліментів на
утримання дітей до досягнення дітьми
повноліття ґрунтуються на законі.

Згідно вимог ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів
необхідно враховувати: стан здоров'я та
матеріального становища дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатного чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Вирішуючи питання про розмір
аліментів, які підлягають стягненню,
колегія суддів враховує рівень
забезпечення прожиткового мінімуму
дитини віком до 6 років і виходить із
того, що відповідач є працездатною
людиною і зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності. Згідно
довідок Феодосійської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів в АРК за період з січня по
вересень 2013 року його валовий дохід
склав 25000 грн. Відомостей про
перебування на його утриманні інших
осіб, матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного рішення
суду в частині стягнення аліментів
підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивачки на утримання
неповнолітніх дітей аліментів в
розмірі 500 грн. щомісячно на кожну
дитину.

В інший частині рішення апелянтом
не оскаржується, відтак, і не
перевіряється.

На підставі наведеного, керуючись
ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії
ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Феодосійського міського суду
АР Крим від 22 листопада 2013 року в
частині задоволення вимог ОСОБА_7 про
стягнення аліментів на утримання дітей
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким вказані вимоги
позивача задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН
НОМЕР_1), на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4,
(ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 500 грн. щомісячно на кожну
дитину, починаючи з 22 серпня 2013 року до
досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
однак може бути оскаржене до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Судді:

Притуленко О.В.
Ломанова Л.О.
Кустова І.В.