АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/688/2014р.
Головуючий в І інстанції Зуб
Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 28 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Слюсаренко О.В.

при секретарі: Герасименко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 16 січня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Херсонської
обласної ради, ОСОБА_2 про поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
посилалася на ту обставину, що з 2002 року
працювала директором Херсонського
обласного центру народної творчості,
покладені на неї обов'язки виконувала
без порушень, мала численні подяки та
заохочення, у січні 2012 року отримала
звання «Заслужений працівник культури
України», стягнень не мала. Рішенням
Херсонської обласної ради 26 сесії
шостого скликання від 13.11.2013 року № 900
її було звільнено із займаної посади у
зв'язку з грубим порушенням трудових
обов'язків на підставі пункту 1 статті 41
КЗпПУ. Підставою для звільнення став
висновок робочої групи від 01.10.2013 року
«Про ефективність використання майна
та статутну діяльність ОЦНТ». Вважаючи,
що з її боку не було грубих порушень
трудових обов'язків та не було
зловживань по використанню бюджетних
коштів, просила винести рішення про
поновлення її на роботі та стягнути з
відповідача на її користь заробітну
плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 16 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

У письмових запереченнях, які надійшли
на адресу суду, представник
Херсонської обласної ради просить
відхилити апеляційну скаргу з тих
підстав, що рішення суду першої
інстанції є обґрунтованим та таким, що
винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що належних та допустимих доказів
на спростування інформації, яка
зазначена в довідці робочої групи від
01.10.2013 року позивачкою не надано,
рішення Херсонської обласної ради від
13.11.2013 року про звільнення позивачки з
посади є чинним, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Проте, такого висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, що
відповідно до пп.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення і
ухвалення по справі нового рішення.

Судом встановлено, що рішенням 3 сесії
двадцять четвертого скликання
Херсонської обласної ради від 12.09.2002
року за № 43 ОСОБА_1 призначено на посаду
директора обласного Центру народної
творчості (а.с.83).

За висновком постійної комісії з
питань соціально-економічного
розвитку та управління об'єктами
комунальної власності Херсонської
обласної ради від 02.07.2013 року було
створено робочу групу по перевірці
ефективності використання майна та
статутної діяльності Херсонського
обласного Центру народної творчості
(а.с.13).

За результатами вищезазначеної
перевірки, які викладені в довідці від
10.09.2013 року (а.с.112), розглянувши протокол
засідання робочої групи, постійна
комісія з питань
соціально-економічного розвитку та
управління об'єктами комунальної
власності Херсонської обласної ради
дійшла висновку про порушення з боку
директора ХОЦНТ
фінансово-господарської дисципліни та
запропонувала сесії обласної ради
звільнити із зайнятої посади директора
Центру (а.с.23-25).

Зокрема, в довідці від 10.09.2013 року
зазначено, що в порушення вимог
постанови КМУ від 15.09.2010 року № 840 «Про
виплату працівникам державних і
комунальних клубних закладів допомоги
для оздоровлення та матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань» в
розрахунках до річного фонду оплати
праці врахована матеріальна допомога
на оздоровлення інших працівників
(кочегари, прибиральниці, двірник,
тощо), що суперечить переліку посад, які
мають право на отримання вказаних
виплат, визначених цією постановою та
зазначене призвело до безпідставного
збільшення фонду оплати праці на 2013 рік
на 18,1 тис. грн. Позивачка пояснювала, що
вона не допускала фінансових порушень,
оскільки матеріальна допомога
працівникам сплачувалась відповідно
до кошторису, який був затверджений
відповідачем. Крім того, відносно інших
порушень, які ставилися її в провину
пояснювала, що неможливо зазначити всю
інформацію в специфікації, що
визначала в договорах загальну суму
щодо витрат на спецефекти, оскільки
вона не знала наперед які саме засоби
та на якому заході будуть застосовані.
Також пояснила, що дійсно в кімнатах 4, 5,
7 Цетру було розміщено працівників
створеного обласного управління
туризму і курортів у зв'язку із
аварійним станом приміщень другого
поверху, але договори оренди без
дозволу Херсонської обласної ради вона
не укладала.

Рішенням 26 сесії шостого скликання
Херсонської обласної ради від 13.11.2013
року за №900 обласна рада вирішила
звільнити ОСОБА_1 з посади директора
Херсонського обласного Центру
народної творчості у зв'язку з грубим
порушенням нею трудових обов'язків
директора цього закладу (пункт 1 статті
КЗпПУ) (а.с.26).

На виконання зазначеного
розпорядження було видано наказ №75-к
від 25.11.2013 року про звільнення ОСОБА_1
Тобто, позивачка фактично звільнена із
займаної посади з 25.11.2013 року.

Статтею 41 КЗпП України передбачені
додаткові підстави розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
з окремим категоріями працівників за
певних умов. Згідно з ч. 1 п. 1 цієї статті
трудовий договір може бути розірваний
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків, зокрема
керівником підприємства, установи
організації всіх форм власності, його
заступниками, тощо.

За п. 27 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 1992 року № 9
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», на підставі ч. 1 ст. 41 КЗпП
України за одноразове грубе порушення
трудових обов'язків трудовий договір
може бути розірваний лише з керівником
підприємства, установи, організації
(філіалу, представництва, відділення,
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємств, установи,
організації, його заступниками, іншими
службовими особами митних органів,
державних податкових інспекцій, яким
присвоєні персональні звання, і
службовими особами державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами.

Вирішуючи питання про те, чи є це
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, яку ним
завдано (або могло бути завдано) шкоду.

Отже, звільнення за ч. 1 п. 1 ст. 41 КЗпП
України неможливе, якщо порушення має
триваючий, а не разовий характер.

У розпорядженні Херсонської обласної
ради та наказі про звільнення ОСОБА_1 за
ч. 1 п. 1 ст. 41 КЗпП України вказано, що
позивачка незадовільно виконувала
обов'язки директора ХОЦНТ, при цьому не
зазначено за яке саме одноразове грубе
порушення звільнена ОСОБА_1, а мається
лише посилання на висновки та
рекомендації постійної комісії з
питань соціально-економічного
розвитку та управління об'єктами
комунальної власності Херсонської
обласної ради.

Разом з тим, за змістом зазначених
висновків та рекомендацій неналежне
виконання позивачкою своїх трудових
обов'язків мають ознаки триваючого, а
не одноразового характеру, що
унеможливлює застосування до неї
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення на підставі ч. 1 п. 1 ст. 41 КЗпП
України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, на зазначене уваги
не звернув та прийшов до помилкового
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог. Зокрема,
помилковим є висновок про відсутність
підстав для задоволення позову у
зв'язку з чинністю рішення Херсонської
обласної ради про звільнення
позивачки, оскільки заявлені позовні
вимоги про поновлення на роботі
зобов'язують суд дати оцінку
розпорядженням та наказам, які сприяли
незаконному звільненню.

Зважаючи на викладені вище обставини,
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 в частині поновлення її
на роботі підлягають задоволенню,
оскільки під час розгляду справи
позивачкою був доведений факт її
незаконного звільнення із займаної
посади.

Згідно з вимогами ст.235 КЗпПУ, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Зі статуту Херсонського обласного
центру народної творчості вбачається,
що Центр є юридичною особою, має
самостійний баланс та реєстраційні
рахунки в органах Державного
казначейства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

З огляду на наведене та відповідно до
частини першої статті 11 ЦПК України,
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу не підлягають задоволенню з
тих підстав, що позивачка не звернулася
з цими вимогами до належної особи, якою
є ХОЦНТ. Зазначена установа не була
залучена до участі в справі у якості
відповідача і відносно неї, відповідно
до правил цивільно-процесуального
судочинства, не може бути ухвалене
будь-яке рішення.

Керуючись ст.41, 232, 235 КЗпПУ,
ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 16 січня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 до Херсонської обласної ради,
ОСОБА_2 про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора
Херсонського обласного центру
народної творчості з 25.11.2013 року.

В задоволенні позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з Херсонської обласної ради
на користь держави 243грн. 60коп. судового
збору.

Рішення в частині поновлення на роботі
підлягає обов'язковому негайному
виконанню.

Рішення набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: