Справа № 369/7360/13-ц
Головуючий у І інстанції Дубас
Т.В.Провадження № 22-ц/780/1129/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 23
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Власенко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Левіт-Безпека» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості (оплата
послуг по централізованій охороні
квартири).

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року позивач звернувся в суд
з позовом до відповідача про стягнення
22 468,27 грн боргу за надання послуг
охорони.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між
сторонами укладений договір № 22Б від 11
квітня 2012 року, згідно умов якого
позивач приймає на себе зобов'язання
щодо організації та забезпечення
контрольно-пропускного режиму та
охорони майна, прийнятого під охорону
за адресою: Київська область,
Києво-Святошинський район, с.
Крюківщина, вул. Вишнева, 17.

Відповідачка своєчасно
зобов'язувалася оплачувати послуги по
охороні об'єкту на умовах 100% передплати
вартості послуг з охорони на підставі
рахунку-фактури.

Відповідно до умов договору виконання
робіт (послуг) оформлюється актом
приймання - передачі виконаних послуг,
підписаним обома сторонами, не пізніше
останнього дня календарного місяця.

Позивач, виконавши всі умови договору,
не отримав оплати послуг в повному
обсязі.

Відповідачу була направлена претензія
на загальну суму боргу 30 925 грн, яку
відповідач отримав 27 травня 2013 року.
Пізніше була направлена ще одна
претензія на загальну суму 61 555 грн. На
жодну претензію ОСОБА_2 не відповіла.

У зв'язку із систематичним порушенням
умов договору, договір № 22Б від
11 квітня 2012 року був зупинений.

Станом на 19 липня 2013 року
заборгованість по оплаті послуг
охорони складає 21 960 грн за період
квітень, травень 2013 року.

Умовами договору передбачено
нарахування пені у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від суми простроченої оплати
за кожен день прострочки, починаючи з
наступного дня після останньої дати
платежу.

Враховуючи умови договору, відповідачу
була нарахована пеня за період з
01 червня 2013 по 19 липня 2013 року в сумі
419,83 грн.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК
України боржнику нараховано 88,44 грн -
три проценти річних.

Позивач просив, стягнути із
відповідача заборгованість за
договором - 21 960 грн, пеню - 419,83
грн, 3% річних - 88,44 грн, а всього 22 468,27
грн, судовий збір в сумі 230 грн.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідачка подала апеляційну скаргу,
в якій просить рішення скасувати,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права, та постановити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами , які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що
між сторонами укладений договір № 22Б
від 11 квітня 2012 року, строком по 31
грудня 2012 року. Відповідно до п 5.2
договір автоматично пролонгує свою
дію, якщо жодна із сторін не заявить в
письмовій формі про його розірвання не
пізніше, чим за 10 днів до закінчення дії
договору. ( а.с. 4-8).

Згідно умов п. 2.1 договору позивач
приймає на себе зобов'язання щодо
організації та забезпечення
контрольно-пропускного режиму та
охорони майна, прийнятого під охорону
за адресою: Київська область,
Києво-Святошинський район, с.
Крюківщина, вул. Вишнева, 17.

Відповідачка своєчасно
зобов'язувалася оплачувати послуги по
охороні об'єкту на умовах 100% передплати
вартості послуг з охорони на підставі
рахунку-фактури. Вартість послуг
відповідно до п. 6.1 складає 15 грн за
годину роботи одного охоронця.

Відповідно до умов п. 7.2 договору
виконання робіт ( послуг) оформлюється
актом приймання - передачі виконаних
послуг, підписаним обома сторонами, не
пізніше останнього дня календарного
місяця.

Відповідно рахунку-фактурі № СФо -000075
від 04 квітня 2013 року відповідач має
сплатити на квітень 2013 року - суму 10 800
грн ( а.с. 16), відповідно рахунку-фактурі
№ СФо - 000095 від 07 травня 2013 року
відповідач має сплатити за травень 2013
року - суму 11 160 грн ( а.с. 17).

Позивач, виконавши всі умови договору,
не отримав оплати послуг в повному
обсязі.

Відповідачу була направлена претензія
щодо оплати послуг охорони об'єктів за
договорами № 22Б. 23Б. 24Б на загальну суму
боргу 30 925 грн, в тому числі і за
договором 22Б, яку відповідач отримав 27
травня 2013 року ( а.с. 18-19). У червні 2013
року відповідачу була направлена ще
одна претензія на загальну суму 61 555
грн. (а.с. 20-21). На жодну претензію
ОСОБА_2 не відповіла.

У зв'язку із систематичним порушенням
умов договору, договір № 22Б від
11 квітня 2012 року був зупинений.

Станом на 19 липня 2013 року
заборгованість по оплаті послуг
охорони складає 21 960 грн за період
квітень, травень 2013 року.

Умовами п. 7.4 договору передбачено
нарахування пені у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від суми простроченої оплати
за кожен день прострочки, починаючи з
наступного дня після останньої дати
платежу.

Враховуючи умови договору, відповідачу
була нарахована пеня за період з
01 червня 2013 року по 19 липня 2013 року в
сумі 419,83 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Визначення грошового зобов'язання
закріплено в Законі України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до ст. 1 Закону грошове
зобов'язання - зобов'язання боржника
заплатити кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правого
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України.

Згідно із приписами ч.1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому боржник зобов'язаний вчинити на
користь кредитора певну дію ( передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Частиною другою статті
встановлено, що зобов'язання виникає з
підстав встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Частиною 5 статті
визначено, що у випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки можуть
виникати з рішення суду, тобто
ч.5 ст. 11 ЦК України прямо передбачає
можливість виникнення грошового
зобв'язання на підставі судового
рішення, а відтак і застосування до
боржника, що прострочив виконання
зобов'язання, негативних наслідків,
установлених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Враховуючи положення ст.625 ЦК України,
відповідач прострочив виконання
грошового зобов'язання перед
позивачем, тому вимоги щодо стягнення
трьох процентів річних в сумі 88,44 грн є
обгрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 901-903 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Виконавець повинен надати послугу
особисто. У випадках, встановлених
договором, виконавець має право
покласти виконання договору про
надання послуг на іншу особу,
залишаючись відповідальним в повному
обсязі перед замовником за порушення
договору.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором. У разі неможливості
виконати договір про надання послуг, що
виникла не з вини виконавця, замовник
зобов'язаний виплатити виконавцеві
розумну плату. Якщо неможливість
виконати договір виникла з вини
замовника, він зобов'язаний виплатити
виконавцеві плату в повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що підстави для звільнення
відповідача від оплати послуг по
охороні об'єкта відсутні, відповідач
вважається таким, що користується
послугами по охороні, договір 22Б від
11 квітня 2012 року пролонгований і
діє, ухвалив законне і обґрунтоване
рішення про стягнення заборгованості
за надані послуги по охороні об'єкта.
Доводи апелянта, що позивач виконував
свої обв'язки по охороні об'єкта
неналежним чином не знайшли свого
підтвердження.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду
відповідно до вимог ст.
303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги є
без підставними та необґрунтованими,
не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: