АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1274/2014
Головуючий у І інстанції - Скрипка О.І.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Онищенко О.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 30 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
повернення безпідставно набутих
грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з
зазначеним позовом до відповідача,
мотивуючи тим, що 23.11.2012 року між нею та
відповідачем був укладений Попередній
договір про наміри №311. Згідно п.2.1
даного договору сторони зобов'язалися
в термін та на умовах визначених
договором укласти Договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомості,
що належить Продавцеві, а саме:
однокімнатну квартиру, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
32,8 кв.м, з яких житлова площа становить
18,5 кв.м, кухня - 8 кв.м. У відповідності до
п. 2.2. Договору ціна об'єкту нерухомості
становить 451 000 грн., що в еквіваленті
складає 55 000 доларів США. При підписані
Договору позивач в якості
підтвердження своїх намірів сплатила
відповідачу грошову суму у розмірі 8 200
грн.,що в еквіваленті складає 1000
доларів США. Пунктом 6.1 Договору було
передбачено, що Основний договір
повинен бути підписаний не пізніше
25.12.2012 року. 29.12.2012 року за домовленістю
сторін Договір було продовжено до
15.01.2013 року включно, однак, основний
Договір купівлі-продажу укладено не
було. В порядку досудового
врегулювання спору відповідачу було
направлено претензію № 1 від 31.01.2013 року
з вимогою повернути вказані грошові
кошти протягом 10 календарних днів з
моменту отримання даної претензії,
однак, жодної відповіді не було
отримано, грошові кошти не повернуто.
Крім того, позивач вказує на те, що
оскільки предметом Попереднього
договору № 311 від 23.11.2012 року,
укладеного між позивачем та
відповідачем, було зобов'язання
укласти Договір купівлі-продажу
нерухомого майна, для якого відповідно
ст.657 ЦК України встановлено
обов'язкове нотаріальне посвідчення,
даний попередній договір, укладений в
простій письмовій формі, є нікчемним.
Посилаючись на викладені обставини,
позивач просить стягнути з відповідача
на її користь грошову суму у розмірі 8200
грн., суму інфляційних втрат у розмірі 16
грн. 40 коп., проценти за користування
коштами у розмірі 78 грн. 18 коп., а також
судові витрати.

Заочним рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 30 липня 2013
року позовні вимоги задоволено,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову суму в розмірі 8200 грн., суму
інфляційних втрат у розмірі 16,40 грн.,
проценти за користування коштами в
розмірі 78,18 грн. та витрати по сплаті
судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 7 жовтня 2013 року ОСОБА_2
відмовлено в задоволенні заяви про
перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати заочне рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову,
вказуючи на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції апелянт
підтримала апеляційну скаргу , просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача просила рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обгрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.11.2012 року між
позивачем ОСОБА_3 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений Попередній
договір про наміри № 311 (а.с.5-7).

Згідно п.2.1 даного договору сторони
зобов'язалися в термін та на умовах
визначених договором укласти Договір
купівлі-продажу (основний договір) на
об'єкт нерухомості, що належить
Продавцеві, а саме: однокімнатну
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 32,8 кв.м, з
яких житлова площа становить 18,5 кв.м,
кухня - 8 кв.м.

Відповідно до п. 2.2. Договору ціна
об'єкту нерухомості становить 451 000 грн.,
що в еквіваленті складає 55 000 доларів
США.

Згідно з п.3.2 вказаного договору, при
його підписанні позивач в якості
забезпечення своїх намірів сплатила
відповідачу грошову суму у розмірі 8 200
грн.,що в еквіваленті складає 1000
доларів США.

Пунктом 6.1 Договору було передбачено,
що Основний договір повинен бути
підписаний не пізніше 25.12.2012 року.

29.12.2012 року за домовленістю сторін
Договір було продовжено до 15.01.2013 року
включно, однак, основний Договір
купівлі-продажу укладено не було (а.с.8).

Позивачем в порядку досудового
врегулювання спору відповідачу було
направлено претензію № 1 від 31.01.2013 року
з вимогою повернути вказані грошові
кошти протягом 10 календарних днів з
моменту отримання даної претензії,
однак жодної відповіді не було
отримано, грошові кошти не повернуто
(а.с.12-13, 14, 15).

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
попередній договір , укладений
сторонами, є нікчемним, оскільки він не
посвідчений нотаріально.

Кошти в розмірі 8200 грн є безпідставно
набутими відповідачем коштами,
оскільки вони були передані позивачкою
на виконання нікчемного договору. За
таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
стягнення зазначених коштів з
відповідача на користь позивача.

Суд першої інстанції також прийшов до
правильного висновку про те, що
зобов'язання з повернення сплаченого
за попереднім договором авансу є
грошовим зобов'язанням, невиконання
якого створює підстави для
застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що передана
позивачем сума в розмірі 8200 грн є
завдатком, який при невиконанні угоди
не повертається, не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки сума,
передана за попереднім договором, а не
в рахунок оплати основного
зобов'язання є авансом, а не завдатком.

Колегія суддів також не приймає
до уваги посилання відповідача на те,
що вона після підписання договору
звільнила квартиру та поселилася в
іншу квартиру на підставі договору
оренди, за який понесла витрати ,
оскільки в разі, якщо відповідач має
вимоги до позивача, то вона не
позбавлена можливості звернутися до
суду із позовом до позивача на підставі
своїх вимог.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно з 'ясував обставини
справи, зібраним доказам дав належну
оцінку та прийшов до правильного
висновку про задоволення позовних
вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України
, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити .

Рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 30 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: