________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/1303/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді
Коваленко О.Б.,

за участю - секретаря
Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення
авансу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення грошових
коштів у розмірі 11596 гривень, а також
судові витрати у розмірі 236 гривень.

Позивач посилається на те, що 03.07.2008
року був укладений договір доручення,
згідно якого позивач ОСОБА_1 передав
грошові кошти у розмірі 1000 доларів США
та зобов'язався до 10 серпня 2008 року
купити 3/25 частини домоволодіння
АДРЕСА_1, а відповідачка ОСОБА_2
зобов'язалася здійснити продаж
зазначеного об'єкту нерухомості на
загальну суму у розмірі 148000 доларів
США. Однак у зазначений термін
відповідачка відмовилась оформити
договір купівлі-продажу, оскільки нею
не були виготовлені необхідні
документи. На протязі тривалого часу
позивач звертався до відповідачки з
вимогами про повернення грошових
коштів, однак відповідачка кошти не
повернула. Позивач просить стягнути з
відповідачки на його користь грошові
кошти у розмірі 1000 доларів США, індекс
інфляції за період затримки виконання
зобов'язання з серпня 2008 року по липень
2011 року у розмірі 1365 доларів США, та три
проценти річних у розмірі 90 доларів
США, а всього 1365+90=1455,00 доларів США, що
еквівалентно 11596,00гривень.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив суду, що 03 липня 2008 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено
договір доручення. За цим договором на
відповідачку покладався обов'язок
продати на договірних підставах та при
наявності завдатку об'єкт нерухомості:
3/25 домоволодіння АДРЕСА_1. В свою чергу
ОСОБА_1, брав на себе зобов'язання
придбати вказаний об'єкт нерухомості
до 10 серпня 2008 року. Сума договору
купівлі-продажу було визначено в
розмірі еквівалентному 148 000 ( сто сорок
вісім тисяч) доларів США. За даним
договором доручення відповідачку
визначено як «Посередник» між ОСОБА_1
та продавцем об'єкту нерухомості.
Відповідно до договору доручення від
03.07.2008 року ОСОБА_1 передав відповідачці
4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень, що на
момент вчинення правочину було
еквівалентно 1000 (одній тисячі) доларів
США. Договір встановлює, що вказана
грошова сума отримується для передачі
«Продавцю» об'єкту нерухомості, яким в
той час виступав його власник: ОСОБА_3.
На виконання договору доручення від
03.07.2008 року, між відповідачкою та ОСОБА_3
було складено Акт від 03 липня 2008 року,
тобто в той самий день, коли ОСОБА_1
передав відповідачці гроші. Згідно
акту, відповідачкою було передана
продавцю - ОСОБА_3 грошова сума в
розмірі 4500 (чотири тисячі п'ятсот)
гривень. Також відповідачці були
передані правовстановлюючі документи
на 3/25 частини домоволодіння та на
земельну ділянку під нею, для
виготовлення відповідних документів
оформлення договору купівлі-продажу.
Документи для оформлення договору
купівлі-продажу об'єкту нерухомості
були повністю підготовлені 30 липня 2008
року. Серед них: витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 14.07.2008
року, довідка про нормативно грошову
оцінку земельної ділянки від 30.07.2008
року за № 1335/03. В той же час, у зв'язку із
загальновідомою економічною кризою, що
розпочалась у 2008 році, ціни на
нерухомість почали різко знижуватись.
Враховуючи економічну ситуацію,
покупець ОСОБА_1 відмовився від
укладання договору купівлі-продажу 3/25
частини домоволодіння. Даний факт
підтверджується тим, що наступного
року зазначений об'єкт нерухомості
було продано іншому покупцю. Договір
купівлі-продажу з іншим покупцем
ОСОБА_1 не оскаржував, претензій з
цього приводу до відповідача не
пред'являв. Договір доручення
передбачає, що в разі відмови «Покупця»
купити об'єкт нерухомості в строк до 10
серпня 2008 року, грошові кошти, сплачені
за договором, не повертаються. Також
відповідачці не зрозуміло, чому саме
вона повинна повернути грошові кошти
за договором доручення від 03.07.2008 року,
адже відповідачкою договірні
зобов'язання було повністю виконано,
претензій з боку ОСОБА_1 не було.

Свідок ОСОБА_4 пояснила в
судовому засіданні, що ОСОБА_1 мав намір
купити частину домоволодіння у її
чоловіка ОСОБА_3 (який на теперішній час
знаходиться в Грузії); у липні 2008 року
між ними був укладений відповідний
договір. Аванс за договором у сумі 4500
грн., що на той час було еквівалентно 1000
(одній тисячі) доларів США, був
отриманий чоловіком у її присутності.
Зазначеної суми не вистачило для
оформлення всіх необхідних для
договору купівлі-продажу документів,
але ОСОБА_2 додала частину своїх коштів.
Таким чином, до обумовленої дати (10
серпня 2008 року) усі документи були
виготовлені, і об'єкт був готовий до
продажу. Безпосередньо перед
укладенням нотаріальної угоди
купівлі-продажу нерухомого майна
ОСОБА_1 припинив спілкування з ними,
уникав контактів. У 2010 році частина
домоволодіння АДРЕСА_1 була продана
іншому покупцю.

Вислухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
свідка, дослідивши матеріали справи,
суд вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню .

У судовому засіданні встановлено,
що 03.07.2008 року був укладений договір
доручення, згідно якого позивач ОСОБА_1
передав грошові кошти у розмірі 1000
доларів США та зобов'язався до 10 серпня
2008 року купити 3/25 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

За договором на відповідачку
ОСОБА_2 покладався обов'язок здійснити
продаж на договірних підставах та при
наявності завдатку об'єкт нерухомості:
3/25 домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_1 брав
на себе зобов'язання придбати вказаний
об'єкт нерухомості до 10 серпня 2008 року.
За даним договором доручення
відповідачку визначено як
«Посередник» між ОСОБА_1 та продавцем
об'єкту нерухомості.

Відповідно до договору доручення
від 03.07.2008 року ОСОБА_1 передав
відповідачці 4500 гривень, що на момент
вчинення правочину було еквівалентно
1000 доларів США.

Згідно акту від 03.07.2008 року
вбачається, що 03.07.2008 року продавець
ОСОБА_3 передав посереднику ОСОБА_2
документи та отримав завдаток в
розмірі 4500 гривень, що еквівалентно
1000 доларів США.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана доказати ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, що
ОСОБА_2 не виконала свої обов'язки за
договором.

Судом було роз'яснено право
позивача звернутися з позовом про
повернення суми авансу до продавця
ОСОБА_3, але представник ОСОБА_1
наполягав на тому, що його довіритель
не має ніяких претензій до продавця і
вважає, що сума авансу повинна бути
стягненою саме з відповідачки ОСОБА_2

При викладених обставинах суд
вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про повернення авансу
необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215
ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення авансу в сумі 11596
гривень - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
Коваленко О. Б.