Справа № 646/7748/13-ц
№ производства 2/646/92/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2014 р.

Червонозаводський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого: cудді Чудовського Д.О.,

при секретарі судового засідання:
Козар К.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Жегуліна
Ю.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м.
Харкові у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"ПриватБанк" про визнання кредитного
договору недійним в частині, визнання
кредиту таким, що був отриманий у
гривні та зобов'язати відповідача
приймати платежі у гривні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною
заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій
просив визнати недійсним абз. 1 п. 7.1.
кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від
16.03.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК», визнати, що ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» надав позивачу кредит у
розмірі 247 450,00 грн. на придбання
квартири та 44 674,32 грн. на виплату
страхових платежів у випадку їх
несплати і зобов'язати ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» приймати від позивача
платежі у гривні під 12% річних згідно
умов кредитного договору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що він не отримував кредит у
доларах США, а отримав кредит у гривні,
йому не відкривався валютний рахунок
банком, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має
індивідуальної ліцензії НБУ на
здійснення валютних операцій, умови
кредитного договору порушують його
права споживача, оскільки є
несправедливими та банком, всупереч
вимогам ст.ст. 11, 18, 21 З.У. «Про захист
прав споживачів», а також п. 3.8. Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, затверджених
Постановою Правління Національного
банку України від 10.05.2007 року № 168.

У судовому засіданні позивач зазначив,
що дійсно він підписав 16.03.2007 року із
відповідачем кредитний договір №
НАЕЕGК 01270003 з метою отримання кредиту
для купівлі квартири, однак у день
укладання договору купівлі продажу
квартири, він в касі банку отримав
грошові кошти не у доларах США, а у
гривні. Протягом року він здійснював
щомісячне погашення кредиту сплачуючи
при цьому свої тіло кредиту та відсотки
у доларах США.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити, а також просив визнати
недопустимим доказом отримання
грошових коштів у доларах США
позивачем, копію заяви на видачу
готівки за № 02 від 16.03.2007 року
оформленої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за яким
позивач отримав у кредит 49 000,00 доларів
США, через те, що ця заява подана у
копії.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог та пояснив,
що між позивачем та відповідачем було
укладено 16.03.2007 року кредитний договір
№ НАЕЕGК 01270003, позивач отримав у цей же
день через касу банку кредитні кошти у
розмірі 49 000,00 доларів США, поточний
валютний рахунок йому не відкривався,
сам кредитний договір відповідає
вимогам чинного законодавства та не
містить несправедливих умов відносно
позивача, банк станом на 16.03.2007 року мав
право надати кредит у іноземній валюті,
що підтверджується банківською
ліцензією та дозволом на здійснення
операцій, передбачених п. 1-4 ч. 2, ч. ст. 47
З.У. «Про банки і банківську
діяльність», також вимоги не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим,
що, у випадку визнання недійсним пункту
7.1 кредитного договору, який містить
істотні умови правочину, увесь
правочин буде таким, що не вчинений,
згідно із ст. 217 ЦК України.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
докази, що є в матеріалах цивільної
справи суд приходить до наступного.

16.03.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
за № НАЕЕGК 01270003, за умовами якого (п. 7.1.
кредитного договору) банк
зобов'язується надати Позичальникові
кредитні кошти шляхом видачі готівки
через касу на строк з 16.03.2007 року до
15.03.2027 року включно у розмірі 57 846,40
доларів США на придбання квартири за
адресою: АДРЕСА_1 в сумі 49 000,00 доларів
США, а також у розмірі 8 846,40 доларів США
на сплату страхових платежів. (а.с. 3-7).
Крім того, п. 1.1. кредитного договору
передбачено можливість надання
кредитних коштів шляхом видачі готівки
через касу або перерахування на
рахунок, зазначений п. 7.1. даного
Договору.

Враховуючи дані положення договору, а
також визнання позивачем у судовому
засіданні 28.01.2014 року тієї обставини, що
він 16.03.2007 року отримував кредитні
кошти саме у касі банку, суд вважає, що
порядок видачі кредиту, або шляхом
видачі готівки через касу банку, або
шляхом перерахування коштів на рахунок
позивача було правом відповідача, а
тому ненадання банком кредитних коштів
позивачу шляхом перерахування їх на
поточний рахунок останнього не є
порушенням прав позивача.

Відповідно до заяви на видачу готівки
за № 02 від 16.03.2007 року, оформленої ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК», отримував коштів - ОСОБА_1
через касу отримав 49 000,00 доларів США,
відповідно до кредитного договору №
НАЕЕGК 01270003 від 16.03.2007 року. (а.с. 22). У
судому засіданні 28.01.2014 року позивачем
безпосередньо оглянуто копію заявки на
видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року, що
міститься в матеріалах справи, та ним
підтверджено, що в графі «підпис
отримувача» стоїть саме його підпис.

Суд за клопотання представника
позивача витребував оригінал заяви на
видачу готівки за № 02 від 16.03.2007 року,
однак представником відповідача
надано Акт про виділення до знищення
документів ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що
складений експертною комісією та
затверджений 28.02.2013 року директором
«Харківського ГРУ» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
Терещенко А.І., відповідно до п. 50 якого
«касові документи дня по іноземній
валюті за 2007 рік відділення № 30» були
знищення за закінченням 5-ти річного
строку зберігання.

Відповідно до п. 303 Постанови НБУ № 601
від 08.12.2004 року, якою затверджено
Перелік документів, що утворюються в
діяльності НБУ та банків України із
зазначенням строків зберігання, термін
зберігання касових документів та
позабалансових ордерів з додатком за
емісійно - касовими операціями
становить 5-ть років. За таких обставин,
суд не знаходить підстав для визнання
копії заяви на видачу готівки за № 02
від 16.03.2007 року недопустимим та
неналежним доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем та його представником не
надано жодного доказу, які
підтверджували твердження позивача
про отримання кредитних коштів 16.03.2007
року у гривні, а не в доларах США.

Твердження представника позивача, що
відповідачем порушено порядок видачі
кредитних коштів, а саме, що банк видав
грошові кошти не з балансового рахунку
26 «грошові кошти клієнтів» не може само
по собі свідчити про надання грошових
позивачу у гривні, а не у доларах США.

Так само не може бути прийнято судом до
уваги у якості доказу про отримання
кредитних коштів у гривні договір
купівлі-продажу квартир АДРЕСА_1 від
16.03.2007 року та заява продавця квартири
про отримання від позивача грошових
коштів у гривні, так як покупцем
квартири та особою, що сплачували за
неї грошові кошти є не відповідач, а
ОСОБА_1 - позивач по справі (а.с. 8-10).

21.03.2001 року Верховним Судом України
зроблено правовий висновок у справі №
6-7цс11 наступного змісту. Банк як
фінансова установа, отримавши в
установленому законом порядку
банківську ліцензію та відповідний
письмовий дозвіл на здійснення
операцій із валютними цінностями, що є
генеральною ліцензією на валютні
операції, має право здійснювати
операції з надання кредитів в
іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету від 19
лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», чинного на час виникнення
спірних правовідносин).
Представником відповідача до суду
подано докази, що відповідач 04.12.2001 року
отримав в Національному банку України
банківську ліцензію за № 22, а 29.07.2003
року - дозвіл на здійснення операцій з
валютними цінностями (а.с. 39-41). За таких
умов відповідач для видачі кредиту у
доларах США 16.03.2007 року не повинен був
отримувати індивідуальну банківську
ліцензію.

Судом також встановлено, що зміст
кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від
16.03.2007 року не містить несправедливих
умов відносно позивача та відповідає
З.У. «Про захист прав споживачів» у
редакції чинній на день укладення
кредитного договору. Посилання
позивача на ту обставину, що кредитний
договір не містить положення,
відповідно до якого банк повинен
попередити споживача про валютні
ризики, як того вимагає п. 3.8. Правил
надання банками України інформації
споживачу про умови кредитування та
сукупну вартість кредиту, що
затверджені постановою Правління НБУ
№ 168 від 10.05.2007 року є безпідставним
через те, що дана постанова НБУ була
прийнята та набрала чинності після
укладання кредитного договору, і не
поширюється на кредитні договори, що
були укладені до набрання нею чинності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та підстав для
визнання недійсним абз. 1 п. 7.1.
кредитного договору № НАЕЕGК 01270003 від
16.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», не має.

З тих же підстав не підлягають
задоволенню позовні вимоги в частині
визнання того, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
надав ОСОБА_1 кредит у розмірі
кредитної лінії на суму 247 450,00 грн. на
придбання квартири та 44 674,32 грн. на
виплату страхових платежів у випадку
їх несплати та зобов'язати ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» приймати від ОСОБА_1
платежі у гривні під 12% річних згідно
умов кредитного договору № НАЕЕGК 01270003
від 16.03.2007 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 1, 2, 4, 8, 10, 15, 60, 88, 208-209, 212, 213, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст.
11,18, 21 З.У. «Про захист прав споживачів»,
ст. 47 З.У. «Про банки і банківську
діяльність», п. 2 ст. 5 Декрету від 19
лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»ст. 652 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "ПриватБанк" про визнання
кредитного договору недійним в
частині, визнання кредиту таким, що був
отриманий у гривні та зобов'язати
відповідача приймати платежі у гривні -
залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на витрати
держави.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Червонозаводський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено 30.01.2014 року.

Суддя
Д.О.
Чудовський