________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2581/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді Салтан
Л.В.

при секретарі
Мельничуковській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
2383,00 грн. та моральної шкоди в сумі 75000,00
грн., посилаючись на те, що 15 травня 2013
року ОСОБА_2 керуючи автомобілем TOYOTA,
державник номер НОМЕР_1, рухалась по
об'їзній дорозі збоку Тираспольського
шосе в напрямку автодороги
«Київ-Одеса», наближаючись до
нерегульованого переходу, не зменшила
швидкість, не зупинилась, щоб надати
дорогу пішоходу, внаслідок чого скоїла
наїзд на позивача.

У судовому засіданні позивач та його
представник заявлені позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення зазначеного позову.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 15
травня 2013 року ОСОБА_2 керуючи
автомобілем TOYOTA, державник номер
НОМЕР_1, рухалась по об'їзній дорозі
збоку Тираспольського шосе в напрямку
автодороги «Київ-Одеса», наближаючись
до нерегульованого переходу, не
зменшила швидкість, не зупинилась, щоб
надати дорогу пішоходу, внаслідок чого
скоїла наїзд на позивача.

Відповідно до постанови Київського
районного суду м. Одеси від 30 вересня 2013
року провадження по справі про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито.

Слід звернути увагу на те, що
відповідно до виписки-епікріза з
медичної карти стаціонарного хворого
№ 11929 від 17 травня 2013 року позивачу було
поставлено діагноз: забита рана
тім'яної області, забої м'яких тканин,
забій правого гомілковостопного
суглоба та не міститься жодної
інформації про будь-які ушкодження
сечового міхура.

Суд вважає, що позивачем не надано
підтвердження завдання матеріальної
та моральної шкоди.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
з'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слудством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, поушенні стосунків
з оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
шкоди» відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Слід зазначити, що між
відповідачем та ПАТ «Страхова компанія
«ТАСТ-Гарантія» укладено
поліс № АС/0084405 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглянувши справу в межах
заявлених позивачем вимог, на основі
дотримання принципів диспозитивності,
змагальності справедливості
судочинства, всебічного та повного
дослідження обставин справи, перевірки
їх наданими сторонами доказами,
оцінивши їх у сукупності, виконавши
вимоги процесуального закону, дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 209
ч.3, 213 - 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 23, 625,
1166, 1192 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
Салтан Л. В.