АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції -Лужецька О.Р.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4768/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача
Антоненко Н.О.,

суддів
Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.
при секретарі
Слащуку А.С.

за участю представника
позивача ОСОБА_2,

представника
відповідача Яценка Є.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про
визнання недійсним пункту договору
кредиту.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ
«Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про
визнання недійсним пункту договору
кредиту відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
30.07.2008 між АКБ СР «Укрсоцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено
кредитний договір, відповідно до якого
останньому надано кредит у розмірі 27
753,00 дол. США, зі сплатою 12,55 процентів
річних та кінцевим терміном повернення
до 29.07.2015.

30.07.2008 АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2
укладено договір застави, за яким
ОСОБА_2 передала відповідачу в заставу
придбаний на кредитні кошти автомобіль
марки «Mazda».

Виходячи з того, що доводи позивача не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позову у
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 12.02.2014 та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.
Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача ОСОБА_2 просила
задовольнити апеляційну скаргу з
наведених у ній доводів та скасувати
рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача Яценко Є.О.
просив відхилити апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
заявлених сторонами вимог, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а оскаржуване
рішення - залишенню без змін з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є його невідповідність актам
цивільного законодавства, нормам ЦК
України на момент вчинення правочину
стороною (сторонами). Крім того,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Судом встановлено та не
заперечується сторонами, що у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов кредитного договору між сторонами
виник спір, за врегулюванням якого
позивач звернувся із позовом до
третейського суду.

З огляду на викладене правильним є
висновок суду про те, що сторони,
укладаючи кредитний договір, у п. 6.2 (а.с.
7) передбачили, що у випадку
неможливості вирішення спору шляхом
переговорів, сторони на підставі ст. 5
Закону України «Про третейські суди»
передають спір на розгляд одноособово
третейським суддею Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків. Третейський суд
має повноваження вирішення спорів лише
у випадку, якщо сторони передбачили у
договорі передачу спору на розгляд
третейського суду.

Правильним є висновок суду першої
інстанції про недоведеність позовних
вимог щодо укладення третейського
застереження внаслідок обману,
оскільки Регламент Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських баків є загально доступним
актом, а сама по собі вказівка в
кредитному договорі на конкретний
третейський суд відповідно до ст. 12
Закону України «Про третейські суди»
дає підстави вважати Регламент його
невід'ємною частиною. На інші обставини
в обґрунтування своїх вимог у цій
частині позивач не посилається.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 про
обмеження його права на судовий захист
у загальному порядку, адже п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009
роз'яснено, що договір сторін про
передачу спору на розгляд третейського
суду не є відмовою від права на
звернення до суду за захистом.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
не заслуговують на увагу, оскільки на
їх підтвердження належних та
допустимих доказів у передбаченому
ст.ст. 10, 60 ЦПК України порядку суду не
надано.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з'ясував всі обставини по справі та
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення.

За таких обставин передбачених ст. 309
ЦПК України підстав для скасування
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді
А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна