Справа № 204/5894/13-ц
Провадження № 2/204/272/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді

Дубіжанської Т.О.

при секретарі
Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1,
Санітарно-епідеміологічної станції
Ленінського району м. Дніпропетровська
про відшкодування збитків в порядку
регресу, -

В С Т А Н О В И В :

16 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
постановити рішення, яким стягнути
солідарно з ОСОБА_1 та
Санітарно-епідеміологічної станції
Ленінського району м. Дніпропетровська
на користь ПАТ «Українська
пожежна-страхова компанія» в особі
Дніпропетровського обласного
управління ПАТ «УПСК» в порядку
регресу суму у розмірі 7 041 грн. 87 коп. та
покласти на відповідачів солідарно
судові витрати по справі у розмірі - 229
грн. 40 коп. В обґрунтування своїх вимог
позивач вказав на те, що 20 січня 2010 року
близько 17 год. 45 хв., на проспекті
Металургів, в м. Дніпропетровську,
ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1,
порушив вимоги «Правил дорожнього
руху», внаслідок чого відбулося
зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким
керувала ОСОБА_2, який після цього
продовжував рухатись та скоїв наїзд на
автомобіль НОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_4 В результаті ДТП автомобілю
«ВАЗ 11174» д/н НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_2 нанесені механічні пошкодження.
Даний автомобіль було застраховано в
Міжобласній дирекції «Дніпро»
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія». Згідно умов договору
страхування, на підставі заяви
страхувальника, страхового акту,
висновку експертного дослідження
авто-товарознавця по визначенню
вартості матеріального збитку, ПАТ
«УПСК» здійснила виплату страхового
відшкодування у розмірі 7 041 грн. 87 коп. У
зв`зку з тим, що ОСОБА_3 було визнано
винним у скоєнні ДТП, то обов'язок по
відшкодуванню збитків належить йому.
Таким чином, позивач вимушений
звернутися до суду з даними позовними
вимогами.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, але надав суду
заяву в якій позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив справу
розглядати в його відсутність та
просила поновити строк позовної
давності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, але надав суду
заяву з проханням розглядати справу в
його відсутність, просив суд відмовити
у задоволенні позовних вимог на
підставі наданих заперечень на позов
та заяви про пропущення строку
позовної давності.

Представник
Санітарно-епідеміологічної станції
Ленінського району м. Дніпропетровська
до суду не з`явився, але надав заяву про
розгляд справи без його участі, а також
заперечення по справі, у яких просив
застосувати строк позовної давності та
відмовити позивачу у позові.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України - за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 993 ЦК України - до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

В судовому засіданні встановлено, що 20
січня 2010 року близько 17 год. 45 хв., на
проспекті Металургів, в м.
Дніпропетровську, ОСОБА_1, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, порушив вимоги
«Правил дорожнього руху», внаслідок
чого відбулося зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, який
після цього продовжував рух та скоїв
наїзд на автомобіль НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4. Дані обставини
підтверджуються постановою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 24 березня 2010 року
(а.с.14) та довідкою ВДАІ при УМВС України
в Дніпропетровській області вих. №14/1-377
ск від 25 лютого 2010 року (а.с.15). В
результаті ДТП автомобілю «ВАЗ 11174» д/н
НОМЕР_2, нанесені механічні
пошкодження, що підтверджуються
висновком №55 експертного дослідження
авто-товарознавця по визначенню
вартості матеріального збитку КТЗ від
09 березня 2010 року (а.а.20-30). Автомобіль
«ВАЗ 11174» застраховано в Міжобласній
дирекції «Дніпро» приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія», що
підтверджується договором страхування
АЗ № 49 від 19 листопада 2009 року. (а.с. 6-7).
Як вбачається з матеріалів справи, 28
травня 2010 року позивач виконав основні
зобов`язання, щодо виплати
застрахованій особі по договору
страхування № 49 від 19 листопада 2009 року
суми у розмірі 5 725 грн. 87, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням № 428 (а.с.19).

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

У відповідності до ст. 257 ЦК України,
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4, 5 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_1 надав суду заяву від
04 лютого 2014 року за вх. 2145 в якій просив
застосувати ту обставину, що позивач
пропустив строки позовної давності, у
зв'язку з чим просив у задоволенні
позову відмовити, оскільки позивач
здійснив страхову виплату саме 28
травня 2010 року, а звернувся до суду з
позовними вимогами про відшкодування
збитків 16 серпня 2013 року. З урахуванням
вищевикладеного строк позовної
давності сплинув 29 травня 2013 року.

Представник позивача у своїй заяві
просила поновити строк позовної
давності, однак поважних причин
пропуску строку не зазначила.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
в задоволенні позову необхідно
відмовити у зв'язку пропуском
трирічного строку звернення до суду,
28.05.2013 року з моменту сплати платіжного
доручення № 428 від 28 травня 2010 року, а
доказів щодо поважності причини
пропуску даного строку позивачем не
надано.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Таким чином, суд вважає що
не має підстав для повернення позивачу
судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 257, 261, 267, 979, 993 ЦК України, ст. ст. 10,
11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» в особі
Міжобласної дирекції «Дніпро»
приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» до ОСОБА_1,
Санітарно-епідеміологічної станції
Ленінського району м. Дніпропетровська
про відшкодування збитків в порядку
регресу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Т. О. Дубіжанська