АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Логінова С.М. Провадження №
22-ц/789/445/14 Доповідач - Дикун
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Матусів Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 23 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Гвардійської сільської
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог - товариства
з обмеженою відповідальністю
"Землевпорядно-геодезичний центр" про
визнання права на приватизацію
земельної ділянки без погодження меж
із суміжними землекористувачами,
зобов'язання про вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із зазначеним позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Гвардійської сільської ради,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, товариства з
обмеженою відповідальністю
«Землевпорядно-геодезичний центр».
Позивач вказував, що він є
землекористувачем земельної ділянки
площею 0,3525 га, в тому числі - площею 0,2025
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_1. У зв`язку з
безпідставною відмовою cуміжних
землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підписати акт погодження меж земельної
ділянки, сільська рада неправомірно
відмовляється вирішити питання щодо
передачі у власність цієї земельної
ділянки без такого погодження. Позивач
просив визнати відмову ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 від погодження меж земельної
ділянки протиправною та зобов'язати
Гвардійську сільську раду розглянути
питання щодо передачі у власність цієї
земельної ділянки без погодження її
зовнішніх меж із суміжними
землекористувачами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 січня
2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Гвардійської сільської
ради, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог - товариства
з обмеженою відповідальністю
«Землевпорядно-геодезичний центр» про
визнання права на приватизацію
земельної ділянки без погодження меж
із суміжними землекористувачами,
зобов'язання до вчинення певних дій
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати та задовольнити
його вимоги, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та ті обставини, що суд прийшов до
безпідставного висновку про відмову у
задоволенні вимог про визнання права
на приватизацію земельної ділянки без
погодження меж із суміжними
землекористувачами, зобов'язання про
вчинення певних дій.

Сторони, будучи належно повідомленими
про розгляд справи, у судове засідання
не з'явились, повідомили про розгляд
справи без їх присутності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги в її межах, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, а
рішення суду - до часткового скасування
з ухваленням нового рішення, виходячи
із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржене
рішення суду відповідає не у повній
мірі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3
є суміжними землекористувачами
ділянок, розташованих у с.Немичинці
Хмельницького району Хмельницької
області, що вбачається із довідки
Гвардійськохї сільської ради №280 від
08.08.2013 року (а.с.44).

ОСОБА_1 є власником будинку № 2 по вул.
Кірова, що у зазначеному населеному
пункті, що стверджується свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
від 20.03.2006 року, виданим Гвардійською
сільською радою Хмельницького району
Хмельницької області на підставі
рішення ради від 27.10.2005 року №3.

Згідно із даними земельно-кадастрової
документації позивач є
землекористувачем земельної ділянки
площею 0,36 га, у тому числі - площею 0,2025
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства, що стверджується
довідками Гвардійської сільської ради
від від 06.01.2011 року №11 (а.с.19).

2 грудня 2010 року рішенням Гвардійської
сільської ради №12 ОСОБА_1 було надано
дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі йому у власність земельних
ділянок, що розташовані у с. Немичинці
Хмельницького району Хмельницької
області площею 0,3525 га, із них - для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,2025 га та
ведення особистого селянського
господарства площею 0,15 га.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до
Гвардійської сільської ради
Хмельницького району Хмельницької
області та надав відповідні документи
для затвердження технічної
документації із землеустрою з метою
прийняття рішення радою про право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель та споруд.

Листом Гвардійської сільської ради від
24.09.2013 року позивач отримав відмову у
затвердженні технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку для
будівництва на обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель та споруд, оскільки не було
погоджено межі земельної ділянки з
суміжними землекористувачами.
Суміжні землекористувачі - відповідачі
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовляються від
погодження меж земельної ділянки
позивача, мотивуючи що приватизацією
позивачем земельної ділянки у таких
межах будуть порушуватись їх права.

За правилами ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної місцевої ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Відповідно до Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 4 травня 1999 року (зі змінами), котра
була чинною на час виготовлення
технічної документації позивачем за
рішенням Гвардійської сільської ради
№12 від 2 грудня 2010 року, технічна
документація зі складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку не містила вимог погодження
меж земельної ділянки з суміжними
власниками землі і землекористувачами.

Ст. 16 ЦК України визначає перелік
способів захисту порушених прав та
інтересів у суді.

Проте, усунення перешкод в реалізації
права на приватизацію земельної
ділянки шляхом визнання протиправною
відмови від погодження меж земельної
ділянки як спосіб захисту права чинним
законодавством не передбачено.

Враховуючи наведене, рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання відмови відповідачів від
погодження меж земельної ділянки
протиправною є обгрунтованим.

Разом з тим, суд першої інстанції,
відмовляючи в задоволенні решти
позовних вимог, безпідставно виходив з
того, що не підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання
Гвардійської сільської ради
розглянути питання про передачу
позивачу земельної ділянки у власність
на підставі поданої технічної
документації із землеустрою, без
погодження межі цієї земельної ділянки
з ОСОБА_5 та ОСОБА_3

При цьому суд не врахував, що
приватизація ОСОБА_1 земельної ділянки
без погодження меж із суміжним
землекористувачем не позбавляє
останніх права звернутися до суду за
захистом своїх прав у тому випадку,
якщо вони вважають, що приватизація
земельної ділянки у таких межах
порушує їх права.

Також суд не зауважив, що приватизація
відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки,
в свою чергу, теж проводилась без
погодження її меж із суміжним
землекористувачем ОСОБА_1, що
вбачається із постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 21 січня 2013
року, якою зобов'язано Гвардійську
сільську раду Хмельницького району
Хмельницької області розглянути
питання передачі у власність ОСОБА_2
земельної ділянки розміром 0,2415 га по
АДРЕСА_2 на підставі вже виготовленої
технічної документації із землеустрою
без погодження меж із суміжними
землекористувачами. Внаслідок чого
ОСОБА_2 було виготовлено свідоцтво про
право власності від 24.07.2013 року на
зазначену земельну ділянку без
погодження із ОСОБА_1 її меж.(а.с.52,
52-зворот)

Питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
ст. 12 ЗК України, відноситься до
компетенції відповідної сільської
ради.

Такі ж повноваження делеговані
місцевим радам і відповідно до Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
зокрема ст. 33 цього Закону.

Виходячи із наведених норм закону,
своїм рішенням суд може зобов`язати
місцеву раду розглянути питання щодо
передачі у власність земельної
ділянки, котра, листом від 24.09.2013 року,
безпідставно відмовляє позивачу у
такій передачі без погодження меж
земельної ділянки із суміжними
землекористувачами.

Згідно із 309 ЦПК України підставою для
скасування судових рішень судів першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду в
частині вирішення позовних вимог про
зобов'язання сільської ради
розглянути питання про передачу
позивачу земельної ділянки без
погодження її меж із суміжними
землекористувачами слід cкасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення про
задоволення вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 324, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 23 січня
2014 року в частині вирішення позовних
вимог про зобов'язання сільської ради
розглянути питання про передачу
позивачу земельної ділянки у власність
на підставі поданої технічної
документації із землеустрою, без
погодження межі цієї земельної ділянки
із суміжними землекористувачами
скасувати. Ухвалити в цій частині нове
рішення, яким зобов'язати Гвардійську
сільську раду Хмельницького району
Хмельницької області розглянути
питання передачі у власність
земельної ділянки ОСОБА_1 на підставі
поданої технічної документації із
землеустрою без погодження меж із
суміжними землекористувачами ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

В решті рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 січня 2014 року залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку шляхом подачі скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області С.І. Дикун