АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2829/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка
І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря
- Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
заочне рішення Московського районного
суду м. Харкова від 12 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за
участю третіх осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Комунального
підприємства «Жилкомсервіс», Відділу
опіки та піклування державної
адміністрації Московського району м.
Харкова, про виселення,

в с т а
н о в и л а:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся у суд
із позовом до ОСОБА_1, за участю третіх
осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» (далі - КП
«Жилкомсервіс»), Відділу опіки та
піклування державної адміністрації
Московського району м. Харкова, про
виселення.

На обґрунтування в уточнених вимогах
вказав, що він є наймачем трикімнатної
квартири АДРЕСА_1.

В квартирі зареєстровані та
проживають, окрім нього, його дружина -
ОСОБА_3, доньки - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та онука
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Він з дружиною займає кімнату
площею 10,9 кв. м., ОСОБА_4 - кімнату
площею 12,7 кв. м., а ОСОБА_5 з дитиною -
кімнату площею 16,8 кв. м.

Однак ОСОБА_5 без отримання
письмової згоди наймача та інших
повнолітніх членів сім'ї дозволила
проживати в кімнаті площею 16,8 кв. м.
своєму чоловікові ОСОБА_1, який не є
батьком ОСОБА_6

Посилаючись на підстави, передбачені
ч. 3 ст. 116 ЖК України, просив
задовольнити позов, виселити
відповідача з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.

Заочним рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 12 грудня
2013 року позов задоволено.

ОСОБА_1 виселений з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого житлового
приміщення.

Заява ОСОБА_1 про перегляд заочного
рішення Московського районного суду
м. Харкова від 12 грудня 2013 року залишена
без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення та неправильне застосування
норм матеріального, процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції, постановити нове
рішення про відмову в позові. Зокрема,
зазначає, що рішення ухвалено за його
відсутності, без участі представника
КП «Жилкомсервіс» та на підставі
неналежного дослідження доказів щодо
його проживання в спірному житлі.

Позивач, треті особи рішення суду
першої інстанції не оскаржили, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 116 ЖК
України особи, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяються без
надання іншого житлового приміщення.

Спірною є трикімнатна квартира
АДРЕСА_1, наймачем якої є позивач.

В даному житлі зареєстровані та
проживають, окрім ОСОБА_2, його дружина -
ОСОБА_3, доньки - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та онука
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач з дружиною займає кімнату
площею 10,9 кв. м., ОСОБА_4 - кімнату
площею 12,7 кв. м., а ОСОБА_5 з дитиною -
кімнату площею 16,8 кв. м. (а. с. 5).

На спірній житловій площі на даний
час без реєстрації проживає ОСОБА_1, з
яким ОСОБА_5 перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2012
року.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
та його дружина ОСОБА_3 пояснили, що
відповідач вселився без дозволу
наймача та інших повнолітніх членів
його сім'ї. При цьому, ображає батьків
ОСОБА_5, погрожує їм фізичною розправою,
у зв'язку з чим вони зверталися до
правоохоронних органів з відповідними
заявами.

Факт проживання ОСОБА_1 без правових
підстав для цього в спірній квартирі
підтверджується, зокрема, постановою
про відмову в порушенні кримінальної
справи старшого дільничного
інспектора міліції Московського РВ ХМУ
ГУМУС України в Харківській області
від 26 липня 2012 року (а. с. 7).

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову та виселення
відповідача з квартири АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про
неналежне дослідження доказів щодо
проживання ОСОБА_1 в спірному житлі не
можуть бути прийняті до уваги.

Наявність реєстрації відповідача в
АДРЕСА_2 не є єдиним та безспірним
доказам.

Згідно вимог частин 1-3 статті 212
ЦПК України суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Посилання на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено за
відсутності відповідача, а також без
участі представника КП «Жилкомсервіс»
є безпідставними.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
не надав нових доказів, які б вплинули
на нову оцінку рішення суду першої
інстанції з урахуванням його позиції, а
КП «Жилкомсервіс» рішення суду першої
інстанції не оскаржило.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 12 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
і може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня її
проголошення безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді