Справа № 2-6490/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( заочне)

16 січня 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3, третя особа: Головне управління
юстиції у м.Києві про розірвання
договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом в якому просить розірвати
договір довічного утримання, укладений
17.07.2012 року між нею та відповідачами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви вказує на
те, що нею було укладено договір
довічного утримання ВРТ №287739 з
набувачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який був
посвідчений державним нотаріусом
П"ятої Київської державної
нотаріальної контори Гриценко О.В. ,
зареєстрований в реєстрі № 8-2064 , а
також накладена заборона на відчуження
зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1
в зв"язку з посвідченням цього договору
довічного утримання,до його
припинення.

Вказує , що зазначена вище квартира
належить їй на підставі договору
купівлі-продажу квартири ,
посвідченого П`ятою Київською
державною конторою 18.02.1992 року,
зареєстрованого в реєстрі за №1с-162,
дублікат якого виданий П"ятою
Київською державною нотаріальною
конторою 12.12.1996року,зареєстрованого в
реєстрі за №3к- 1531. Посилається на те, що
зміст укладеного з відповідачами
договору довічного утримання та його
правові наслідки державним нотаріусом
5-ої Київської державної нотаріальної
контори Гриценко О.В. не були доведені
до ії відома , тому вона,будучи юридично
безграмотною жінкою ,в момент
укладення зазначеного договору не
усвідомлювала, що квартира згідно з п.1
договору довічного утримання
переходить у власність відповідачів.

Зазначає , що відповідачі, уклавши
договір довічного утримання з особою
похилого віку , не мали намір своїми
діями виконувати умови договору
довічного утримання та з моменту
укладення договору - 17 липня 2012 року і
по сьогоднішній день відповідачі ні
разу не тільки не надали будь - якої
матеріальної допомоги на ії утримання.
З'являючись періодично, відповідачі
забрали ключі ,які знаходились у
сусідів на випадок надання їй
невідкладної допомоги, забезпечення
продуктами та ліками , виклику швидкої
допомоги , та вважає, що укладення
договору довічного утримання свідчить
про намір відповідачів на одержання у
власність квартири позивача без
виконання передбачених договором умов
, матеріального заюезпечення ,без
утримання, піклування, прояви турботи
про ії стан здоров`я.

Позивач також вказує, що з наведених у
договір пунктів утримання (догляду)
відповідачі виконали частково лише
одну умову утримання (догляду) ,
передбачену п.7.1 договору довічного
утримання - пару раз на протязі 2013 року
забезпечили необхідними лікувальними
засобами за свій рахунок, інші види
утримання (догляду) залишились
невиконаними ,

Крім того, вказує, що 09.04.2013 року вона
звернулась до Солом`янського районного
суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про розірвання договору
довічного утримання за наслідками
розгляду якого відповідно до ухвали
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22.05.013 року по справі №760/7437/13
затверджено мирову угоду, згідно з якою
відповідачі зобов`язались добровільно,
без судового розгляду розірвати
договір довічного утриманням.

Але всупереч укладеним умовам мирової
угоди, відповідачі ухилились від ії
виконання , після ії затвердження з
22.05.2013 року жодного разу не з"явились до
державного нотаріуса П`ятої київської
державної нотаріальної контори
Грииенко О.В. для виконання добровільно
умов мирової угоди , продовжуючи не
виконання своїх зобов`язань,
передбачених договором довічного
утримання.

В даний час відповідачі на телефонні
дзвінки не відповідають, в П"яту
Київську державну нотаріальну контору
не з'являються, тому єдиним засіб
розірвання договору довічного
утримання - примусовим шляхом
звернення в суд за захистом порушеного
права.

В ході судового розгляду представник
позивача позов підтримала та просила
його задоволення. В подальшому , будучи
повідомленою належним чином про місце,
день та час судового розгляду, в судове
засідання не з`явилась, подавши через
канцелярію суду заяву в якій просила
проводити судовий розгляд у ії
відсутність, та зазначивши про
відсутність заперечень проти
проведення заочного розгляду справи.

Відповідачі, будучи повідомленими
належним чином про місце, день та час
судового розгляду, в судове засідання
не з`явились, про причини неявки суд не
повідомили, у зв`язку з чим судом
ухвалено про проведення заочного
розгляду справи у відповідності до
ст.224 ЦПК України.

Третя особа- Головне управління
юстиції у м. Києві в судове засідання
свого представника не направило, у
зв`язку з чим судом ухвалено про
проведення розгляду справи у
відсутність представника управління.

Дослідивши матеріали справи, суд
виходить із наступного.

Встановлено, що 17 липня 2012 року між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачами
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір
довічного утримання, посвідчений
державним нотаріусом П`ятої Київської
державної нотаріальної контори
Гриценко О.В., який зареєстрований у
реєстрі № 8-2064.

Відповідно до умов вказаного договору
позивач передав у власність, а
відповідачі в рівних частинах отримали
квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого
зобов`язались забезпечувати ОСОБА_1
утриманням та доглядом довічно.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно
до ст. 6 цього Кодексу, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частинами 1 ст.ст. 749, 751 ЦК України,
передбачено, що у договорі довічного
утримання (догляду) можуть бути
визначені всі види матеріального
забезпечення, а також усі види догляду
(опікування),якими набувач має
забезпечувати відчужувача.
Матеріальне забезпечення,яке
щомісячно має надаватися
відчужувачу,підлягає грошовій оцінці.
Така оцінка підлягає індексації у
порядку, встановленому законом.

Сторони визначили в п.7 договору, що
матеріальне забезпечення з утримання
(догляду), яке щомісячно має надаватись
Відчужувачу, оцінюється сторонами у
сумі 500 гривень.

Крім того утримання (догляд) визначено
сторонами у вигляді :

- забезпечення Відчужувача житлом
шляхом збереження права безоплатного
довічного проживання у відчужуваній
квартирі. У сторін є право користування
допоміжними приміщеннями квартири;

- забезпечення харчуванням;

- надання побутових послуг (прання
постільної білизни послуги перукарні ,
прибирання житла).

- забезпечення придатним для носіння
одягом та взуттям; -забезпечення
належними лікувальними засобами ;

супровід відчужувача до лікувальних
закладів та відвідування під час
перебування в них , надання допомоги (
продукти харчування , ліки, фінансова
допомога тощо); -здійснення догляду та
надання необхідної допомоги за згодою
сторін.

Пред`явивши даний позов ОСОБА_1, 1921
року народження вказувала, що з моменту
укладення договору та по день
звернення до суду з даним позовом,
відповідачі своїх обов`язків не
виконували , крім забезпечення в 2013
року декілька разів лікувальними
засобами, інші послуги відповідачами
не були здійснені.

З матеріалів справи вбачається,
що з приводу невиконання відповідачами
обов`язків по договору довічного
утримання, позивач 09 квітня 2013 року
зверталась до суду з аналогічним
позовом.

Відповідно до ухвали
Солом`янського районного суду м.Києва
від 22 травня 2013 року по справі було
затверджено мирову угоду та відповідно
до якої вони висловили згоду про
розірвання договору довічного
утримання та провадження по справі
було закрито.

Встановлено, що відповідачі
досягнуті домовленості не виконали та
не з`явились до нотаріальної контори з
приводу розірвання договору,
продовжуючи невиконання своїх
зобов`язань по укладеному договору.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК
України, договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача
або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов`язків, незалежно від його вини.

Отже, враховуючи ,що відповідачі
свої обов`язки по договору не
виконують, ухиляються від
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг, що обумовлені
договором, зважаючи на те, що
відповідачі, будучи обізнаними про
розгляд даної справи в суді, не виявили
зацікавленості у ії розгляді та не
надали суду доказів у спростування
вимог позивача, суд вважає, що позов є
доведеним та підлягає задоволенню, а
договір довічного утримання у
відповідності до ч.1 статті 755 ЦК
України розірванню.

Проте, суд вважає, що не
підлягають задоволенню вимоги про
повернення у власність позивачці
спірної квартири, оскільки рішення
суду про розірвання договору довічного
утримання є відповідною правовою
підставою для проведення певних
реєстраційних дій, в тому числі щодо
здійснення поточної реєстрації права
власності за позивачкою та окремого
застереження не потребує.

В порядку розподілу судових
витрат з відповідачів в рівних
частинах підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 243,60 грн. на користь
держави.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.749, 751, 755 ЦК України,
ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3, третя особа: Головне управління
юстиції у м.Києві про розірвання
договору довічного утримання
задовольнити частково.

Розірвати договір довічного
утримання, укладений 17 липня 2012 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3,посвідчений державним
нотаріусом П»ятої державної
нотаріальної контори Гриценко О.В. та
зареєстрований в реєстрі № 8-2064.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір у розмірі
243,60 грн.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом ,що його ухвалив за
письмовою заявою відповідачів , яка має
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: