Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та кредит»,
про визнання права власності та
звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.11.2013 року звернувся з
зазначеним позовом, в якому просив
визнати за ним право власності право
власності на автомобіль марки «Mitsubishi
Colt», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного
кольору, тип легковий, шасі НОМЕР_2, та
зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві зняти арешт з відповідного
автомобіля, що було накладено в межах
виконавчого провадження №3650295.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в січні
місяці 2013 року він через мережу
Інтернет па сайті банку ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» знайшов автомобіль
марки «Mitsubishi Colt», 2007 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
після чого звернувся до останнього з
метою купівлі автомобіля.

Банком було роз'яснено йому, що даний
автомобіль є предметом застави в
забезпечення повернення кредитних
коштів виданих гр. ОСОБА_2, а, оскільки
остання неналежним чином виконувала
свої зобов'язання по кредитному
договору, у неї виникла заборгованість
перед банком. Тому з метою врегулювання
щодо погашення заборгованості між
ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит»
була досягнута домовленість про
задоволення вимог позичальниці шляхом
добровільного за згодою банку продажу
ОСОБА_2 вказаного вище автомобіля та
зарахування коштів від реалізації
цього майна в рахунок погашення
заборгованості.

Також зазначили, що, якщо він має намір
придбати даний автомобіль, то повинен
погасити заборгованість еквівалентну
вартості автомобіля в сумі 63 944,00 грн.

На підставі зазначеного, погодившись з
такими умовами, він сплатив вказану
суму на розрахунковий рахунок в банку в
погашення кредитного договору №07-805/07-А
від 27.09.2007 року, підтвердженням чому є
квитанція № 2694/25 від 17.01.2013 року, а АТ
«Банк «Фінанси та Кредит», в свою чергу,
повідомило приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу про надання дозволу ОСОБА_2 дати
доручення на розпорядження та
експлуатацію зазначеного автомобіля.

Крім того, банк своїм листом повідомив
начальника УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві про надання дозволу зняти з
обліку вказаний автомобіль та зняти
обмеження на відчуження даного
автомобіля та відмітку «кредит АТ
«Банк «Фінанси та Кредит»» в свідоцтві
про реєстрацію.

Таким чином, сплативши вартість
автомобіля та отримавши ключі,
документи на автомобіль, він отримав
від ОСОБА_2 довіреність від 17.01.2013 року
на право розпорядження та користування
автомобілем «Mitsubishi Colt», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Так, з метою зняття з обліку вказаного
автомобіля він звернувся УДАІ ГУ МВС У
України в м. Києві з відповідною заявою,
сплативши необхідні платежі, однак
йому було відмолено в знятті з обліку,
оскільки постановою №459/7 від 13.02.2013
року ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва
було накладено арешт на все майно
ОСОБА_2, в тому числі на спірний
автомобіль, який фактично вже належав
йому.

На підставі зазначеного, з метою
захисту свого порушеного майнового
права на автомобіль, що був правомірно
придбаний ним, просить визнати за ним
право власності на спірний автомобіль
та звільнити його з-під арешту.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надавши до суду заяву в якій просив
розглядати справу у його відсутності.
Позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Представник відповідача ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві в судовому
засіданні при вирішенні справи
покладався на розсуд суду, однак
зазначив, що дії державного виконавця
було здійснено на законних підставах
без порушень чинного законодавства.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином
повідомлялася про час та місце
розгляду справи.

Представник третьої особи ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» в судовому
засіданні, підтверджуючи викладені
позивачем у позові обставини щодо
купівлі позивачем автомобіля, проти
задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319, ч.1 ст.321
ЦК України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном, яке є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Так, позивач, звертаючись до суду з
вимогами визнати за ним право
власності на автомобіль марки «Mitsubishi
Colt», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного
кольору, тип легковий, шасі НОМЕР_2,
мотивує свої вимоги тим, що в січні 2013
року він через мережу Інтернет па сайті
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з метою
купівлі знайшов автомобіль марки
«Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Після чого, звернувшись до ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», отримав від
останнього роз'яснення, що даний
автомобіль є предметом застави в
забезпечення повернення кредитних
коштів виданих відповідачці ОСОБА_2, у
якої у зв'язку із неналежним чином
виконанням своїх зобов'язання по
кредитному договору виникла
заборгованість перед банком.

Так, згідно із ст. 589 ЦК України та ст. 19
ЗУ «Про заставу» у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави, за рахунок якого
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих простроченою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором - неустойкою), необхідні
витрати за утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Виходячи з вищезазначеного, з метою
врегулювання спору щодо погашення
заборгованості за кредитним договором,
між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» була досягнута домовленість
про задоволення заяви позичальниці
шляхом добровільного продажу ОСОБА_2
вказаного вище автомобіля та
зарахування коштів від реалізації
цього майна в рахунок погашення
заборгованості.

Так, згідно зі ст.17 ЗУ «Про заставу»
заставодавець зберігає право
розпорядження заставленим майном, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. Заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки
за згодою заставодержателя.

На підставі зазначеного, позивач,
відповідачка ОСОБА_2 та АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» дійшли
домовленості про купівлю позивачем
ОСОБА_1 спірного автомобіля, а той, в
свою чергу, повинен був погасити
заборгованість ОСОБА_2 перед АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» еквівалентну
вартості автомобіля в сумі 63 944,00 грн.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України, якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Таким чином, досягнувши згоди,
позивачем було сплачено в рахунок
погашення заборгованості за Договором
№07-805/07-А від 27.09.2007 року на користь АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» 63944,00 грн., що
підтверджується копією квитанцією №
2694/25 від 17.01.2013 року, яка міститься в
матеріалах справи, та докази оплати по
якій представник АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» в судовому засіданні не
заперечував.

Так, філія «Цетральне РУ» АТ «Банк
«Фінанси та Кредит», в свою чергу,
повідомило приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу про надання дозволу ОСОБА_2 дати
доручення на розпорядження та
експлуатацію зазначеного автомобіля.
Крім того, банк своїм листом повідомив
начальника УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві про надання дозволу зняти з
обліку вказаний автомобіль та зняти
обмеження на відчуження даного
автомобіля та відмітку «кредит АТ
«Банк «Фінанси та Кредит»» в свідоцтві
про реєстрацію.

На підставі зазначеного, відповідачка
ОСОБА_2 17.01.2013 року видала на ім'я
позивача ОСОБА_1 довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстровану в реєстрі
за №219, з повним правом розпоряджатися,
користуватися та володіти зазначеним
автомобілем.

З викладених обставин вбачається, що
між позивачем ОСОБА_1, який є покупцем,
та ОСОБА_2, яка є продавцем, за письмовою
згодою заставодержателя - АТ «Банк
«Фінанси та Кредит» фактично укладено
та виконано умови договору
купівлі-продажу автомобіль марки
«Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Разом з тим, згідно з вимогами ст. 19 ЗУ
«Про автомобільний транспорт»
транспортні засоби, в тому числі
легкові автомобілі, підлягають
державній реєстрації.

На підставі зазначеного, позивач
звернувся з метою зняття з обліку
спірного автомобіля до УДАІ ГУ МВС У
України в м. Києві з відповідною заявою,
однак отримав відмову у цьому, оскільки
постановою №459/7 від 13.02.2013 року ВДВС
Солом'янського РУЮ м. Києва було
накладено арешт на все майно ОСОБА_2 та
оголошено заборону його відчуження, в
тому числі на спірним автомобіль.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. При
цьому за приписами ст. 60 вказаного
Закону особа, яка вважає, що майно, на
яке накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутись до суду з
позовом про визнання права на майно і
про звільнення цього майна з під
арешту.

Так, постановою ВДВС Солом'янського РУЮ
м. Києва від 13.02.2013 року було накладено
арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження у виконавчому
провадження №36502695 по примусовому
стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» заборгованості в
розмірі 98964,32 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, та не заперечувалось в судовому
засіданні представником ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», фактичним
власником на час винесення постанови
ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва від
13.02.2013 року, який добросовісно набув
право власності на спірний автомобіль,
на який в тому числі було накладено
арешт, був саме позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року
передбачено, що відповідно до принципу
безпосередності судового розгляду
рішення може бути обґрунтоване лише
доказами, одержаними у визначеному
законом порядку та дослідженими в тому
судовому засіданні, в якому
ухвалюється рішення.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про можливість на підставі діючого
законодавства визнати за позивачем
право власності на автомобіль марки
«Mitsubishi Colt», 2007 року випуску, державний
реєстраційний НОМЕР_1, чорного кольору,
тип легковий, шасі НОМЕР_2, та звільнити
його з-під арешту, накладеного
постановою ВДВС Солом'янського РУЮ м.
Києва про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження у
виконавчому провадження №36502695 від
13.02.2013 року.

Керуючись ЗУ «Про виконавче
провадження», ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про
автомобільний транспорт», ст.ст. 15, 317,
319, 321, 328, 391, 589, 640, 655 ЦК України ст.ст. 3-4,
10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції, ОСОБА_2,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та кредит,
про визнання права власності та
звільнення майна з-під арешту
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки «Mitsubishi Colt», 2007 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, чорного кольору, тип легковий,
шасі НОМЕР_2.

Звільнити автомобіль марки «Mitsubishi Colt»,
2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, чорного
кольору, тип легковий, шасі НОМЕР_2,
з-під арешту, накладеного постановою
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження у виконавчому провадження
№36502695 від 13.02.2013 року.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: