Номер провадження № 22-ц/785/1814/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
Гончаренко В.М.

суддів: Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Грубіян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дійсним та визнання права власності за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 05 лютого 2013 року, -

встановила:

16 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду с позовом до ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та визнання
права власності на автомобіль,
посилаючись на те, що 05.06.2011 року між ним
та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-
продажу автомобіля марки «FORD TRANSIT»,
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
1996 року випуску.

В цей же день передав ОСОБА_3
кошти 25 000 грн. про що він власноручно
написав розписку, крім цього 31.08.2011 року
на підтвердження дійсності укладеної
угоди відповідач ОСОБА_3 у нотаріуса
оформив на його ім»я довіреність, якою
уповноважив його та сина ОСОБА_6
володіти, користуватися та
розпоряджатися цим автомобілем.

В подальшому ОСОБА_3 став
ухилятися від належного оформлення
договору купівлі-продажу автомобіля, у
зв'язку з чим він звернувся до суду з
даним позовом.

Справа розглянута відповідно до ч.І
ст.225 ЦПК України.

Заочним рішенням Котовського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 березня 2013 року позов задоволено
у повному обсязі.

25.03.2013 року ОСОБА_4 вважаючи, рішення
незаконним та необгрунтованим, та
таким, що порушує його права та
обов'язки, надав суду апеляційну скаргу
про його скасування з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне її задовольнити
чсастково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вищезазначеній нормі закону
рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Як вбачаться з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
транспортний засіб марки марки «FORD
TRANSIT», реєстраційний державний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску, є рухомим
майном, та згідно з виданого Котовським
МРЕВ ДАІ ГУМВС України Одеської
області 13.04.2005 року свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_1 зареєстрований за відповідачем
ОСОБА_3, як власником /а.с.5 зворот/.

05 червня 2011 року ОСОБА_3 видав ОСОБА_2
письмову розписку про отримання від
нього 25 000 грн. в якості плати за
купівлю автомобіля «FORD TRANSIT» /а.с.2/.

Крім того, ОСОБА_3 видав на ім»я ОСОБА_2
та на ім»я його сина ОСОБА_6
довіреність, згідно з якою уповноважив
їх володіти, користуватися та
розпоряджатися зазначеним автомобілем
/а.с.5/.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені статтею 203 ЦК України. До
таких вимог, зокрема, належить вимога
щодо вчинення правочину у встановленій
законом формі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України,
правочин фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, підлягають
вчиненню у письмовій формі.

Згідно доводів позивача,
купівлю-продаж автомобіля марки «FORD
TRANSIT», реєстраційний державний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску вчинено за 25 000
грн.

Зважаючи на річ, що була продана, та
ціну, згаданий правочин
купівлі-продажу (договір) відповідно до
положень пункту 3 частини й статті 208 ЦК
України підлягав вчиненню у письмовій
формі.

Розписка діючим законодавством
розглядається як документ, що
посвідчує передання визначеної
грошової суми, тому надана позивачем
суду розписка про отримання від нього
ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 25 000 грн.
за автомобіль не є договором
купівлі-продажу, отже правочин такий у
письмовій формі не укладався.

Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

Видачу довіреності чи передоручення
повноважень на транспортний засіб без
укладення договору купівлі-продажу не
можна вважати договором, що укладений
відповідно до закону та допускає
перехід права власності до третіх осіб.

Відповідно до п. п. 2,7, 8 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілі,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів) передбачено порядок
набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Відповідно до п. 7 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи або їх
представники зобов'язані
зареєструвати їх протягом 10 діб після
придбання або митного оформлення, чи
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів
реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу, відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Для реєстрації транспортних
засобів, що перебували в експлуатації і
зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім
названих документів, додається
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про
зняття транспортного засобу з обліку.
Перед відчуженням такий транспортний
засіб повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Доказів в підтвердження того, що
сторони по справі вжили заходів щодо
переоформлення автомобіля у порядку,
визначеному Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 не знімав з реєстрації
автомобіль марки «FORD TRANSIT»,
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
1996 року випуску, з метою його продажу,
для оформлення договору
купівлі-продажу цього транспортного
засобу, а лише видав ОСОБА_2 нотаріально
оформлену довіреність на право
користування (керування) цим
автомобілем з правом укладення від
його імені договорів щодо
розпорядження та користування цим
автомобілем. При цьому право
розпорядження ОСОБА_2 та ОСОБА_6
вказаним транспортним засобом
обмежено строком дії довіреностей до 01
вересня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_2 не набув право
власності на автомобіль марки «FORD
TRANSIT», реєстраційний державний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску, оскільки
договір купівлі-продажу сторонами не
укладався, довіреність на право
розпорядження та експлуатації
транспортним засобом договір
купівлі-продажу не підміняє.

На думку колегії суддів, позивач не
довів обставини набуття ним права
власності на вищевказаний
транспортний засіб належними та
допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України
передбачено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у
достатньому обсязі не перевірив
вказаних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи,
наданим доказам не дав належної
правової оцінки в сукупності та їх
взаємному зв»язку, належним чином не
перевірив протиріччя та суперечності
наданих сторонами доказів у справі, та
помилково ухвалив рішення про
задоволенні позову, у зв'язку з чим
судове рішення підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ст. 309, ч.2
ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 05 лютого 2013
року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору
дійсним та визнання права власності
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий
В.М.Гончаренко

Судді
В.Д.Коротков

А.А.Калараш