АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:
головуючого Савчук М.< Головуючий суддя
суддів: Бреславського О.Г.,
секретаря: Скрипник С.В.
за участю ОСОБА_1, представника МКП
«Чернівціспецкомунтранс»,
розглянувши заяву ОСОБА_1, який за
угодою про надання правової допомоги
діє в інтересах ОСОБА_2, про ухвалення
додаткового рішення у справі за
позовом ОСОБА_2 до МКП
«Чернівціспецкомунтранс», третя особа
на стороні відповідача - Первинна
профспілкова організація МКП
«Чернівціспецкомунтранс» про визнання
наказу про звільнення незаконним,
скасування як незаконного наказу від 04
березня 2013 року «Про скасування наказу
про звільнення та поновлення на
роботі», стягнення вихідної допомоги
та безпідставно утриманої вихідної
допомоги, відшкодування завданої
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, інтереси якого за
угодою про надання правової допомоги
представляє ОСОБА_1, на рішення
Першотравневого районного суду м.
Чернівців від 08 листопада 2013 року, -
ОСОБА_1, який за угодою про надання
правової допомоги представляє
інтереси ОСОБА_2, звернувся до суду із
заявою про ухвалення додаткового
рішення по справі. Посилається на те, що
рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року у даній справі, не вирішено
питання про стягнення з відповідача на
корить позивача 6000 грн. витрат на
правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що заява
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення,
може за заявою осіб, які беруть участь у
справі, чи з власної ініціативи
ухвалити додаткове рішення, якщо судом
не вирішено питання про судові витрати.

____________________________________________________________________

22ц-1755 / 2013 р.
Головуючий у 1 інстанції Піхало
Н.В.

Категорія 51
доповідач Савчук М.В.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання незаконним
наказу МКП «Чернівціспецкомунтранс»
№ 6 від 4 лютого 2013 року про його
звільнення, стягнення з відповідача
суму безпідставно утриманої з його
доходів вихідної допомоги в розмірі 2
832 грн. 64 коп., вихідної допомоги в
розмірі 8 497 грн. 92 коп., завдану
моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а
також скасування, як незаконного,
наказу відповідача від 4 березня 2013
року № 13 «Про скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі» та
стягнення з відповідача на корить
позивача витрати по сплаті послуг
адвоката в розмірі 6000 грн. Рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівців від 08 листопада 2013 року у
позові було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернівецької області від 26 грудня 2013
року рішення Першотравневого
районного суду м. Чернівців від 08
листопада 2013 року в частині відмови у
позові про відшкодування завданої
моральної шкоди скасовано, стягнуто з
МКП «Чернівціспецкомунтранс» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500
гривень. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

З рішення апеляційного суду
вбачається, що суд не вирішив питання
про розподіл судових витрат, а саме:
витрат на правову допомогу.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову
допомогу може надавати особа, яка є
фахівцем у галузі права і за законом
має право на надання правової допомоги.
Така особа має право знайомитися з
матеріалами справи, робити з них
витяги, знімати копії долучених до
справи документів, бути присутнім у
судовому засіданні. Особа, яка має
право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що витрати на правову
допомогу належать до витрат, пов'язаних
з розглядом судової справи.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» (надалі -
Закон) розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах,
в яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З викладеної норми вбачається, що
компенсація витрат здійснюється не за
всі види правової допомоги, а лише за
ті, які передбачені Законом, та лише у
граничному розмірі, що встановлений
даним Законом.

На підтвердження понесених
витрат на правову допомогу позивачем
надано угоди про надання юридичної
допомоги від 04 лютого 2013 року та 20
травня 2013 року з яких вбачається, що за
надані юридичні послуги ОСОБА_2
нараховано 6000 гривень. З даних угод
вбачається, що ОСОБА_1 надавав правову
допомогу позивачу в якості адвоката.

Актами приймання-передачі
наданих юридичних послуг від 11 жовтня
2013 року підтверджується надання
юридичних послуг згідно з термінами і
умовами договору.

На виконання договору про надання
правової допомоги ОСОБА_2 сплатив на
ім'я адвоката ОСОБА_1 6000 гривень, що
підтверджується меморіальним ордером
№ 16014 від 11.10.2013 року та меморіальним
ордером № 16015 від 11.10.2013 року (а.с. 12).

Крім того, в матеріалах справи є
розрахунок розміру витрат за надання
правової допомоги.

Згідно частин 1, 5 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що необхідно стягнути
з МКП «Чернівціспецкомунтранс» на
користь ОСОБА_2 стягнути 1000 гривень
витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія
суддів,

в и р і ш и л
а :

Стягнути з МКП
«Чернівціспецкомунтранс» на користь
ОСОБА_2 1000 (одна тисяча ) гривень
витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: