АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/338/2014
Головуючий в І інстанції Хоменко В.Г.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
03 вересня 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А
Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що з 16 жовтня 2010 року
перебуває в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_6, від якого мають
малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який на сьогоднішній день проживає з
позивачкою та повністю знаходиться на
її утриманні. За час перебування в
шлюбі подружжям придбано автомобіль
марки VOLKSWAGEN ТRANSPORTER, вартістю 49000 грн.
Враховуючи те, що сторони на даний час
проживають окремо і вирішують питання
про розлучення, а відповідач у
добровільному порядку відмовляється
провести поділ придбаного майна,
просила суд поділити вказаний вище
автомобіль в рівних частинах, залишити
у власності ОСОБА_6, зобов'язавши
останнього виплатити їй компенсацію у
розмірі половини вартості автомобіля у
сумі 24500 грн.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 03 вересня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 просить не брати до уваги
доводи викладені в ній та залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно з положеннями ст.60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За правилом, встановленим ч.1 ст.70 СК
України у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.22 Постанови № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» від 21 грудня
2007 року, поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Згідно з рекомендаціями, наданими
судам в п.23 вищевказаної Постанови,
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і
час його придбання.

В п. 25 цієї ж Постанови зазначено, що
вирішуючи питання про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
ч.ч.4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив
таких дій, а неподільні речі не можуть
бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального поділу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Так, судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що 16 жовтня 2010 року
між сторонами зареєстровано шлюб, від
якого вони мають дитину - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5-6).

З довідки-рахунку №186788 вбачається, що
спірний автомобіль VOLKSWAGEN ТRANSPORTER,
придбаний ОСОБА_6 22 жовтня 2010 року - в
період шлюбу сторін (а.с.12).

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що спірний автомобіль
набутий за час зареєстрованого шлюбу є
спільною сумісною власністю подружжя і
тому підлягає поділу, інше
відповідачем не доведено як в суді
першої інстанції, так і в ході
апеляційного розгляду.

Доводи відповідача про те, що спірне
майно є особистим майном одного з
подружжя судовою колегією до уваги не
приймаються, оскільки з безумовною
достовірністю не доведено, що воно
придбано за особисті кошти ОСОБА_6, а
придбання вказаного майна через
незначний час після оформлення шлюбу,
не свідчить про відсутність спільного
майна подружжя. Надані на
підтвердження своїх доводів відомості
про прийняття спадщини і відчуження
колісного трактора у вересні 2010 року та
автомобіля Москвич у грудні того ж року
не можуть бути беззаперечними доказами
купівлі спірного автомобіля саме за
ці кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Оскільки автомобіль придбаний в період
зареєстрованого шлюбу з позивачкою і
відповідач не надав суду належних
доказів придбання спірного майна за
особисті кошти, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
спірний транспортний засіб належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності відповідно до вимог ст.60 СК
України.

Враховуючи, що спірний автомобіль є
сумісно нажитим майном подружжя та
неподільною річчю, частки чоловіка та
дружини в якому є рівними, а також те, що
відповідачем попередньо не внесено на
депозитний рахунок суду грошова
компенсація для сплати позивачці,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення позову та
визнання ідеальних часток подружжя в
цьому майні без його реального поділу
із залишенням майна у їх спільній
частковій власності.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду як незаконне та
необґрунтоване - скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову із наведених вище
підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60, 69-72 СК України, ст.ст.303,307,309 ЦПК
України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, -
задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 03 вересня 2013
року, - скасувати і ухвалити нове.

Позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя, -
задовольнити частково.

Визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_5
та ОСОБА_6 в автомобілі VOLKSWAGEN ТRANSPORTER,
який є сумісно нажитим майном подружжя
і залишити автомобіль у їх спільній
частковій власності.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частку автомобіля VOLKSWAGEN ТRANSPORTER, 1995 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2
частку автомобіля VOLKSWAGEN ТRANSPORTER, 1995 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: