Єдиний унікальний номер 255/1937/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/38/2014
Єдиний унікальний номер 255/1937/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/38/14
Головуючий в 1 інстанції Цукуров В.П.
Доповідач - Алексєєв А.В.
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого - Новосядлої В.М.

Суддів - Алексєєва А.В., Кішкіної І.В.

при секретарі - Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 05 вересня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Укрвуглебуд» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні по день
фактичного розрахунку та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 05 вересня 2013 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
«Укрвуглебуд» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні по день
фактичного розрахунку та стягнення
моральної шкоди відмовлено повністю.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 19.10.2010 року по 14.10.2012 року позивач
працював в ПрАТ «Укрвуглебуд»
гірноробочім очисного забою 5 розряду
підземним.

Згідно довідки №20/1 від 21.01.2013 року на
день звільнення у відповідача перед
ним утворилась заборгованість по
заробітній платі у розмірі 8 613,43 гривні,
яка повністю виплачена позивачу 21.01.2013
року.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
посилається на те, що позивач у день
звільнення не працював і, відповідно до
вимог статті 116 КЗпП, з вимогами про
виплату заборгованості до
підприємства не звертався, а тому його
вимоги є безпідставними. Також не є
доведеним заподіяння моральної шкоди.

В апеляційний скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що судом порушені
норми матеріального права, а саме,
судом не враховано, що обов'язок
працедавця виплатити заборгованість
по заробітній платі повинен
виконуватися не залежно від наявності
вимоги про розрахунок.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача,
який підтримав вимоги апеляційної
скарги, представника відповідача, який
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали цивільної
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, рішення
суду підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
14.10.2012 року позивача було звільнено за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України, наказ про звільнення №234/к від
15.10.2012 року (а.с. 18).

Позивач посилається на те, що
відповідач не виконав з ним повного
розрахунку в день звільнення, а тому
має сплатити середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції
обґрунтовано посилається на те, що
позивач у день звільнення не працював.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України
якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Проте, позивач не довів суду, що
звертався до відповідача з вимогами
про виплату заборгованості.

Згідно табеля обліку робочого часу за
жовтень 2012 року в день звільнення -
14.10.2012 року ОСОБА_1 не працював,
знаходився в черговій відпустці
тривалістю 28 календарних днів на
підставі наказу №208/к від 10.09.2012 року
(а.с. 19).

Відповідачем, в обґрунтування
заперечень на позовні вимоги позивача
надана книга реєстрації вхідної
кореспонденції ПрАТ «Укрвуглебуд» з
27.09.2012 року по день фактичного
розрахунку і письмового звернення
позивача щодо належних йому сум при
звільненні не зафіксовано (а.с. 27-47).

За встановлених обставин, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку про те, що позовні вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку,
відшкодування моральної шкоди, є
безпідставними і правових підстав для
їх задоволення у суду немає.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують правильні правові
висновки суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції
постановлено у відповідності з нормами
матеріального і
цивільно-процесуального
законодавства. Підстав для скасування
судового рішення не встановлено.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
постановляє ухвалу про відхилення
апеляційної скарги, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

За наведених підстав та встановлених
обставин апеляційній суд відхиляє
апеляційну скаргу на рішення суду як
необґрунтовану та залишає без змін
рішення суду першої інстанції як
ухвалене з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 05
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: