АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Cавчук М.В.,
Бреславського О.Г.

секретаря Скрипник С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 20
листопада 2013 року,

встановила:

ОСОБА_1 у жовтні 2013 року звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
являються батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки м.Міасс Челябинської області
Росії.

Вказувала, що дитина у серпні 2013 року
залишила місце проживання ОСОБА_2

Посилаючись на те, що відповідач не
надає утримання дитині, отримує
мінливі дохід, просила стягнути з
ОСОБА_2 на її користь аліменти на
утримання дитини в сумі 645 грн.
щомісячно до досягнення повноліття.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 20 листопада 2013 року
у позові відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 20 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 про
стягнення аліментів задовольнити,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню з
наступних підстав.

№22ц-85 2014 рік
Головуючий у І інстанції Ярема Л.В.

Категорія: 46/48
Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Міасс
Челябинської області Росії, здійснює
утримання дитини.

Водночас суд першої інстанції вважав
недоведеним проживання позивачки
ОСОБА_1 з дитиною та здійснення
утримання дитини.

Мотивовано висновки суду першої
інстанції рішенням Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 30 жовтня
2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів та розрахунком
розміру заборгованості по виплаті
аліментів начальника Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції ОСОБА_4 від 15 листопада 2013 року
№24543.

Такі висновки суду першої інстанції
стверджуються матеріалами справи.

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Міасс
Челябинської області Росії (а.с.8).

Згідно із ч.2 ст.181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду
України у п.17 постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом.

Відповідно наведеного проживання
батьків з дитиною та здійснення
утримання дитини добровільно є
предметом доказування.

На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що
зроблено актовий запис відділу
реєстрації актів цивільного стану
Чернівецького міського управління
юстиції від29 березня 2006 року №256 (а.с.7).

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 30 жовтня 2007 року за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів постановлено стягувати з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ?
всіх видів заробітку (доходу)
щомісячно, але не менше 30% від
прожиткового мінімуму, встановленого
на Україні для дитини відповідного
віку, до досягнення повноліття,
починаючи з 5 жовтня 2007 року (а.с.19).

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зі змісту рішення Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 30 жовтня
2007 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів вбачається, що
зазначеним судовим рішенням
встановлено проживання сторін ОСОБА_2
та ОСОБА_1 окремо, здійснення батьком
ОСОБА_2 утримання дитини.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1
щодо проживання неповнолітньої ОСОБА_3
з позивачкою ОСОБА_1, не здійснення
відповідачем ОСОБА_2 утримання дитини.

Відповідно довідки комунального
житлового ремонтно-експлуатаційного
підприємства №14 м.Чернівці від 26
червня 2013 року №1951 неповнолітня ОСОБА_3
зареєстрована у АДРЕСА_2 (а.с.54).

До матеріалів справи приєднано акт
житлово-будівельного кооперативу №72
м.Чернівці від 13 вересня 2013 року (а.с.10)
та акт обстеження житлово-побутових
умов служби у справах дітей
Чернівецької міської ради (а.с.37),
відповідно яких неповнолітня ОСОБА_3
проживає у АДРЕСА_1 з серпня 2013 року
(а.с.10).

Однак, наведені акти свідчать лише про
тимчасове проживання неповнолітньої
ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з серпня 2013
року.

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов служби у
справах дітей Чернівецької міської
ради у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано
ОСОБА_5, без реєстрації проживають
позивачка ОСОБА_1 та неповнолітня
ОСОБА_3 (а.с.37).

У матеріалах справи відсутні докази
щодо права власності позивачки ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1, на яке є посилання
в апеляційній скарзі.

Крім того, з акту обстеження
житлово-побутових умов
житлово-будівельного кооперативу №72
м.Чернівці від 13 вересня 2013 року
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1
проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
неповнолітня ОСОБА_3 (а.с.11).

Як вбачається з запису фіксування
судового засідання технічними
засобами відповідач ОСОБА_2 визнав
обставини проживання неповнолітньої
ОСОБА_3 з ОСОБА_7 з серпня 2013 року.

Таким чином зазначення у акті
обстеження житлово-побутових умов
служби у справах дітей Чернівецької
міської ради проживання позивачки
ОСОБА_1 без реєстрації у квартирі
АДРЕСА_1 само по собі не свідчить про
проживання позивачки з неповнолітньою
ОСОБА_3 за відсутності інших доказів.

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом,
зазначала про нездійснення
відповідачем утримання дитини з 20
серпня 2013 року.

Разом з тим судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 з
вересня 2013 року здійснюється утримання
дитини шляхом сплати коштів.

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази щодо нездійснення відповідачем
ОСОБА_2 утримання дитини, не отримання
грошових коштів, внесених відповідачем
на картковий рахунок (а.с.26, 53).

За таких обставин не заслуговують на
увагу посилання в апеляційній скарзі
на недоведеність здійснення
відповідачем ОСОБА_2 утримання дитини.

З огляду на наведене судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ст.1 ст.307, ч.1 ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: