АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/877/14
Головуючий в I інстанції -
Справа № 201/9477/13
Доповідач - Городнича В.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.

суддів -
Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - комунальне
підприємство "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Дніпропетровської
обласної ради про визначення часток
співвласників у домоволодінні, -

ВСТАНОВИЛА:

08.08.2013 року позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що на праві приватної
власності їй належить 171/300 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка за даною адресою. ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину від 25 квітня 2005 року є
власницею 43/100 зазначеного
домоволодіння. Рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
01 вересня 2009 року за ОСОБА_2 визнано
право власності на самочинно збудовану
житлову прибудову, в реєстрації якої
ОСОБА_2 було відмовлено, оскільки дане
домоволодіння перебуває у спільній
частковій власності, а у зв'язку з
узаконенням прав власності на
самочинно збудований об'єкт змінюються
співвідношення прав власників щодо
майна, яке знаходиться у спільній
власності.

У зв'язку з зазначеним позивач
звернулась до суду з даним позовом, в
якому просила суд визнати, що частки
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1
становлять: ОСОБА_2 - 67/100 частин, ОСОБА_1 -
33/100 частин.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року задоволені позовні вимоги
позивачки. Визначено, що частки
співвласників домоволодіння АДРЕСА_1
становлять: частка ОСОБА_2 становить
77/100 частини домоволодіння; частка
ОСОБА_1 становить 23/100 частини
домоволодіння.

Не погодившись з рішенням суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
постановити нове рішення, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтв про право на спадщину за
законом ОСОБА_2 належить 171/300 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельні
ділянки площею 0,0058 га, 0,0014 га та 0,0111 га
за цією ж адресою. Викладене
підтверджується матеріалами справи (а.
с. 9, 11-18).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Першої ДДНК 25
квітня 2005 року ОСОБА_1 успадкувала 43/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 10).

Судом встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 01 вересня 2009 року
за ОСОБА_2 було визнано право власності
на самочинно збудовану житлову
прибудову А1-1, площею 24,7 кв.м. до будинку
А-1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в
результаті якої будинок складається з
наступних приміщень: житлової кімнати
1-2 площею 22,4 кв.м.; житлової кімнати 1-4
площею 12,3 кв.м.; житлової кімнати площею
12,4 кв.м.; кухні 1-3 площею 8,3 кв.м; коридору
1-1 площею 6,7 кв.м.; санвузла
(ванно-туалетна кімната) 1-6 площею 3,1
кв.м. (а. с. 19-21).

З розрахунку часток, проведеному КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради на виконання ухвали суду,
вбачається, що частка ОСОБА_2
домоволодіння АДРЕСА_1 складає 77/100
частин, частка ОСОБА_1 - 23/100 частин
вказаного домоволодіння (а. с. 56-57).

З огляду на викладене та з урахуванням
положень ч.1 ст. 356 та ч.3 ст. 357 ЦК України
суд першої інстанції дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна, враховуючи
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦК України,
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Разом із тим ч. 4 цієї статті
передбачено, що співвласник житлового
будинку, іншої будівлі, споруди може
зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову
(прибудову) без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Таким чином, збільшення частки
співвласника у праві спільної
часткової власності можливе лише за
сукупності певних умов, а саме в тому
разі, якщо один із співвласників зробив
поліпшення майна власним коштом, такі
поліпшення не можна відокремити , й
вони зроблені за згодою всіх
співвласників.

При цьому з огляду на положення ч. 4 ст.
357 ЦК України співвласник житлового
будинку, який із додержанням
установленого законом порядку та за
власний кошт зробив добудову
(прибудову) до будинку, але без згоди
інших співвласників цього будинку, не
має права на зміну розміру часток.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1
зазначила про необхідність
застосування до спірних правовідносин
положень ч. 4 ст. 357 ЦК України та
посилалася на те, що вона стала
власником 43/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1, а позивачка - 171/300 частини
зазначеного домоволодіння. Таким
чином, частки у власності між сторонами
визначені, ОСОБА_2 зробила добудову до
будинку та є її власником, але не має
права вимагати зміни розміру часток
співвласників.

Крім того, суд першої інстанції також
не встановив обставину щодо згоди
батька відповідачки на добудову до
свого будинку прибудови, згода
відповідачки ОСОБА_1, як співвласниці
спірного домоволодіння, на здійснення
добудови також відсутня. Суд першої
інстанції на дані обставини уваги не
звернув та в порушення вимог ч. 4 ст. 357
ЦК України дійшов до хибного висновку
про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в її позовних вимогах
до ОСОБА_1, третя особа - комунальне
підприємство "Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" Дніпропетровської
обласної ради про визначення часток
співвласників у домоволодінні.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: