Номер провадження № 22-ц/785/1258/14
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання
Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вказуючи що відповідач не виконує
умови кредитного договору №001-230507, який
був укладений 23.05.2007 року в зв'язку з чим
утворилась заборгованість у розмірі
4668,19 грн., тому позивач був вимушений
звернутись до суду та просив
задовольнити позов.
Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 29.10.2013 року позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» задоволено з ОСОБА_2
стягнуто заборгованість у розмірі 4668,19
грн.
Не погодившись з
указаним рішенням ОСОБА_2, подав
апеляційну скаргу в якій просить
рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 29.10.2013 року скасувати та
постановити нове рішення, яким
залишити позовні вимоги без розгляду,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
представник позивача не надав суду
документи, що підтверджують право
вимоги боргу та на те, що пропущенні
строки позовної давності звернення до
суду. В
судовому засіданні апелянт наполягав
на задоволенні скарги, вказував, що
позивач не подав до суду належних
доказів наявності заборгованості
перед банком, а також що Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
пропустило строки позовної давності
звернення до суду.
Представник позивача до суду не
з'явився хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчать підписи в поштових
повідомленнях про вручення поштового
відправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи не перешкоджає розглядові
справи.

Розглянувши доводи скарги і
перевіривши матеріали справи, судова
колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із законності та
обґрунтованості заявлених Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
вимог з урахуванням того, що 23.05.2007
року ТОВ «Комерційний Банк «Дельта»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
та фізична особа - резидент України
ОСОБА_2, уклали кредитний договір
№001-15009-230507.

Відповідно до пункту 1.2. вищевказаного
договору банк відкриває Держателю
картковий рахунок НОМЕР_1 в
національній валюті України - гривні,
випускає та надає Держателю платіжну
картку, а також ПІН-код до картки;
здійснює обслуговування Держателя на
умовах, викладених в Тарифному пакеті
Visa Класичний, що міститься в Додатку № 1
до договору та умовах викладених в
Правилах здійснення операцій за
картковими рахунками. Банк надає
Держателю Кредит шляхом відкриття
відновлюваної відкличної Кредитної
лінії, що передбачена п. 1.3 кредитного
договору. Ліміт Кредитної лінії
розраховується Банком самостійно.
Кредитні кошти та власні кошти
Держателя використовуються для
розрахунків за товари чи послуги, які
придбані Держателем у суб'єктів
господарювання, зняття готівки,
виконання Держателем своїх зобов'язань
перед банком за договором, та вчинення
інших операцій передбачених договором.
Відповідно до пункту 2.1.
вищевказаного договору моментом
надання Банком Держателю Кредиту є
день здійснення операції за допомогою
Картки або день утримання платежів за
умови відсутності на Рахунку власних
коштів Держателя.
У
відповідності до умов зазначеного
договору, Держатель картки
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами здійснення
операцій за картковими рахунками,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за Кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць, а також здійснювати погашення в
повному обсязі заборгованості за
Овердрафтом, яка виникла за попередній
звітний місяць, сплачувати всю суму
процентів, нарахованих за користування
кредитною лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
Кредитною лінією та/або Овердрафтом та
процентів за користування Кредитною
лінією та/або Овердрафтом.

Відповідач
станом на 18.05.2013 р. порушив умови
Кредитного договору №001-15009-230507 від
23.05.2007 року і має прострочену
заборгованість на загальну суму 4668,19
грн., яка складається з: тіла кредиту
4668,19 грн.
Проте з
таким висновком суду повністю
погодитися не можна з таких підстав.
Суд першої інстанції
правильно встановив, що ОСОБА_2 порушив
умови кредитного договору №001-230507,
який був укладений 23.05.2007 року і має
прострочену заборгованість на суму
4668,19 грн., однак суд залишив по заувагою
та не вирішив заяву відповідача про
застосування позовної давності
звернення до суду. Хоча відповідно до
п. 1.3 зазначеного договору кредитування
рахунку в межах Кредитної лінії
здійснюється протягом 364 календарних
днів. Кожна наступна кредитна лінія
надається після спливу строку надання
попередньої, на умовах, погоджених
сторонами у цьому договорі, та не
потребує підписання додаткових умов.
Відповідно підпису у договорі кредитну
картку та ПІН-конверт відповідач
отримав 23.05.2007 року, таким чином термін
її дії закінчився 24.05.2008 року.
Відповідно до анкети
позичальника-відповідача поданої до
банку для видачі кредиту, строк дії
картки - 12 місяців, кредитний ліміт - 4000
грн. Сторони не погоджували
продовження термін дії картки.
Окрім того необхідно
зазначити, що відповідно до 2.5 договору
держатель картки зобов'язаний щомісяця
в строки, визначені Правилами,
здійснювати погашення частини суми
заборгованості за Кредитною лінією,
яка виникла за попередній місяць, в
розмірі, визначено «Тарифами», а також
здійснювати погашення в повному обсязі
заборгованості за Овердрафтом, яка
виникла за попередній місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування кредитною
лінією та/або Овердрафтом за
попередній звітний місяць у разі
порушення строків сплати
заборгованості за кредитною лінією
та/або Овердрафтом.
Згідно з п. 4.2
договору він набуває чинності з дати
його підписання та діє до повного
виконання Сторонами зобов'язань за цим
Договором.
Як вбачається з
додатку до позовної заяви (а.с.13), на
який позивач посилається як на доказ,
відповідач останній платіж по
погашенню заборгованості здійснив
13.06.2008 року, чим порушив вимоги договору
щодо щомісячної сплати заборгованості.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в
повному обсязі взятих на себе
зобов'язань, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 31 липня 2008 року, оскільки
останній платіж здійснив 13.06.2008 року.

Таким чином, Правилами, які є складовою
частиною договору, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2
перестав виконувати щомісячні
зобов'язання з погашення кредиту з 13
червня 2008 року, у той час як з вимогою
про стягнення заборгованості за
кредитом банк звернувся 26.06.13 року.

Отже у позивача виникло
право вимоги заборгованості по
договору - 01.08.2008 року, оскільки
останній щомісячний платіж відповідач
здійснив 13.06.2008 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання
не встановлено або визначено моментом
вимоги кредитора, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом
встановлено, що згідно з умовами
кредитного договору (ст.2.5) позичальник
зобов'язаний здійснювати повернення
кредиту частинами (щомісячними
платежами) в розмірі та в строки,
визначені Правилами повернення
кредиту та щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником кожного
місяця за попередній місяць, початок
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Отже, аналізуючи умови договору
сторін та зміст зазначених правових
норм, слід дійти висновку про те, що у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Відповідно до Правового висновку
Верховного Суду України по справі про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 6.11.2013 року по справі за
№6-116цс13 - перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Також необхідно зазначити, що
посилання суду першої інстанції на
пункт 2.1 договору щодо моменту надання
кредиту боржнику є необґрунтованим,
оскільки цей пункт договору дане
питання не регламентує, а визначає
порядок проведення розрахунків.
Набуття чинності договору передбачено
п. 4.2 відповідно якого він набуває
чинності з дати його підписання.

Враховуючи викладене, а також, що
ОСОБА_2 в ході розгляду справи в суді
першої інстанції заявляв, що строк
позовної давності сплив (а.с.28), 15.07.2008
року у позивача виникло право вимоги
заборгованості по договору, тобто
почався перебіг позовної давності, з
вимогою про стягнення заборгованості
за кредитом банк звернувся 26.06.13 року,
колегія суддів вважає, позивач
пропустив строк позовної давності
звернення до суду, що є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Викладене свідчить, що ухвалюючи
рішення про задоволення позову суд
допустив невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення і
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і необґрунтованого задоволення
позову.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що у суду першої інстанції були
відсутні правові підстави для
задоволення позову, а тому відповідно
до ст..ст. 303,307,309 ЦПК України рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
у зв'язку з пропуском строку позовної
давності звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309,
313-315, 317, 319, 325,327,ЦПК України, колегія
суддів,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.
Рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року
- скасувати і ухвалити нове рішення.

У
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної
сили з моменту його проголошення,
однак може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

О.Г.Журавльов

О.В.Оверіна