У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя.

На обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що під час перебування
із відповідачкою у зареєстрованому
шлюбі ними було придбано у спільну
сумісну власність квартиру АДРЕСА_1,
яка зареєстрована на праві власності
за відповідачкою.

Позивач вказав, що після розірвання
шлюбу питання про поділ спільного
майна подружжя залишилося невирішеним,
а тому просив стягнути із відповідачки
на його користь Ѕ частини грошових
коштів, сплачених за квартиру, а саме: 53
952 грн 75 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 квітня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено, рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02 квітня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
30 062 грн 37 коп. в
рахунок компенсації за його частку в
квартирі АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
спірна квартира є особистою власністю
відповідача, оскільки придбана до
реєстрації шлюбу із позивачем.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, виходив із того, що в день
укладення договору купівлі-продажу
спірної квартири між позивачкою та
акціонерним комерційним банком
«Правекс-Банк» (далі - АКБ
«Правекс-Банк») було укладено договір
кредиту № 906-00304Р, частину якого в сумі 7
080 доларів США та заборгованість за
відсотками у розмірі 445 доларів США
сторони погасили, перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі за рахунок
спільних сумісних коштів, а тому
позивачу належить Ѕ частини
сплачених коштів.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 28 січня 2004
року № ВВВ 527912 ОСОБА_4 було придбано
квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

Того ж дня між АКБ «Правекс-Банк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний договір
№ 906-003/04Р, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит в іноземній
валюті на загальну суму 11 000
доларів США для споживчих цілей (а.с.
47-52).

Судами встановлено та заперечувалось
сторонами, що у період з 05
листопада 2005 року по 30 грудня 2011 року
вони перебували у зареєстрованому
шлюбі, який було розірвано рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30 грудня 2011 року (а.с. 4-5).

Апеляційним судом встановлено та
підтверджується довідкою публічного
акціонерного товариства акціонерний
комерційний банк «Правекс-Банк» від 31
липня 2013 року № 1093/04-01 БТ, що
ОСОБА_4 за період з 05 листопада 2005 року
по 09 лютого 2007 року погашена позичкова
заборгованість за кредитним договором
від 28 січня 2004 року № 906-00304Р у розмірі 7
080 доларів США та 445 доларів США
заборгованість за відсотками (а.с. 46).

Статтею 70 СК України передбачено, що в
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, зокрема, можуть
бути: квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. До складу
майна, що підлягає поділу, включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

З огляду на викладене колегія суддів
касаційного суду вважає, що суд
апеляційної інстанції скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про задоволення
позовних вимог, правильно встановив
характер правовідносин сторін у справі
та застосував до цих правовідносин
норми матеріального права, які їх
регулюють, вирішив спір з урахуванням
меж заявлених позовних вимог на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права,
дійшовши обґрунтованого висновку, що
сторони у період шлюбу за рахунок
сімейного бюджету повернули кредитору
- АКБ «Правекс-Банк» особисті борги
відповідачки в розмірі 7 525 доларів США
(заборгованість за кредитним договором
від 28 січня 2004 року № 906-00304Р у розмірі 7
080 доларів США та 445 доларів США
заборгованість за відсотками), а тому
відповідачка повинна повернути
позивачу борг (відшкодувати Ѕ частини
спільних сумісних коштів, сплачених за
договором кредиту від 28 січня 2004 року
№ 906-00304Р у період перебування
сторін у зареєстрованому шлюбі ).

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета заявленого позову,
колегія суддів касаційного суду дійшла
висновку про відповідність вимогам
закону рішення апеляційного суду м.
Києва від 18 вересня 2013 року.

Докази та обставини на які посилається
заявник в касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
апеляційної інстанції були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
18 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А Нагорняк

Г.В. Юровська