АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1612/2457/12
Номер провадження 22-ц/786/1259/14
Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О.
Доповідач Обідіна О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Нестеренко А.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 3 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про визначення
відсоткового значення ступені вини та
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої ДТП,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування завданої внаслідок ДТП
майнової та моральної шкоди, мотивуючи
тим, що 21 травня 2011 року на вул. Миру в м.
Комсомольську з вини відповідача
сталася дорожня пригода, у зв'язку з чим
він отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Ухвалою Комсомольського міського суду
Полтавської області від 4 червня 2013
року в якості співвідповідача залучено
до участі у справі ПрАТ СК «Провідна».

Під час розгляду справи позивач
неодноразово змінював та уточнював
позовні вимоги та остаточно просив
встановити ступінь вини в скоєнні ДТП
водія мотоцикла ОСОБА_3 в розмірі 15% та
водія автомобіля ОСОБА_2 85%, з якого
просив стягнути матеріальну шкоду - 10293
грн. 93 коп. як втраченого заробітку,
недоотриману пенсію в розмірі 4754 грн. 94
коп., 19106 грн.70 коп. за
санітарно-курортне лікування та
моральну шкоду в сумі 15000 грн. Одночасно
просив стягнути з ПрАТ СК «Провідна»
матеріальну шкоду в сумі 2183 грн. 63 коп.
та моральну шкоду 5000 грн.

Рішенням Комсомольського міського
суду Полтавської області від 3 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково.

Визначено, що ступінь вини учасників
ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відсотковому
відношенні складає по 50%.

Зобов'язано ПрАТ «Страхова компанія
«Провідна»виплатити ОСОБА_1 страхове
відшкодування.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції в
частині позовних вимог до ОСОБА_2
скасувати та ухвали нове рішення про
задоволення заявлених вимог, в іншій
частині просив рішення залишити без
змін. Вважає, що суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для справи
та порушив норми матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21
травня 2011 року на вул. Миру в м.
Комсомольську сталася ДТП за участю
автомобіля «GELLY» д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла «HONDA»
без номерного знаку, під керуванням
ОСОБА_3, який в якості пасажира
перевозив ОСОБА_1

Згідно вироку Комсомольського
районного суду Полтавської області від
10 лютого 2012 року ОСОБА_3 визнано винним
у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України та призначено покарання у
вигляді 2 років обмеження волі без
позбавлення права керувати
транспортними засобами, із
застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з
іспитовим строком на 2 роки.

Постановою Комсомольського районного
суду Полтавської області від 10 лютого
2012 року звільнено ОСОБА_2 від
кримінальної відповідальності і
провадження по справі за ч. 1 ст. 286 КК
України закрито на підставі ЗУ «Про
амністію у 2011 році». Цивільний позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
майнової та моральної шкоди залишений
без розгляду.

Вказаними судовими рішеннями було
встановлено порушення вимог ПДР
України водіями як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2

Зазначені вирок та постанова набрали
законної сили, а отже відповідно до ст.
61 ЦПК України обставини встановлені
судовими рішеннями не доказуються при
розгляді інших справ.

На час скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
«GELLY» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була
застраховану ПрАТ «СК «Провідна», що
доводиться полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/4721452.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту порушення вимог ПДР
України обома учасниками ДТП, з вини
яких відбулось зіткнення транспортних
засобів, що призвело до спричинення
шкоди здоров'ю потерпілого ОСОБА_1 та
враховуючи обопільну вину водіїв,
визначив вину кожного по 50% та,
застосувавши до спірних правовідносин
положення ст. 1167, п.2 ч.1 ст.1188, ст. 1193 ЦК
України, прийшов до висновку про
наявність підстав для стягнення з
водія ОСОБА_2 на користь позивача 5000
грн. моральної шкоди.

З вказаним висновком не може
погодитись колегія суддів з наступних
підстав.

Згідно ч.2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

При вирішенні спору суд першої
інстанції керувався положеннями
п.3ч.1ст.1188 ЦК України, яка передбачає
необхідність при встановленні розміру
відшкодування визначати частки за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди.

Про те вказана норма Закону не регулює
спірні правовідносини, оскільки в
даному випадку шкоду взаємодією джерел
підвищеної небезпеки завдано саме
іншій особі - пасажиру мотоцикла під
керуванням ОСОБА_3, а відтак підлягають
застосуванню положення ч.2 ст. 1188 ЦК
України, які не потребують
встановлення частки відповідальності
кожної винної особи, навпаки - закон
встановлює в такому випадку солідарну
відповідальність осіб - володільців
джерел підвищеної небезпеки при умові
спільного спричинення шкоди незалежно
від своєї вини.

Зазначене свідчить про невірне
застосування норм матеріального права
при вирішенні позовних вимог в цій
частині, що є підставою для скасування
судового рішення з постановленням
нового рішення про відмову в
задоволенні вимог про встановлення
ступеню вини водіїв транспортних
засобів .

Крім того, колегія суддів не може
погодитись з покладенням на
відповідача ОСОБА_5 відповідальності
по відшкодуванню моральної шкоди в
розмірі 5000 грн..

Вирішуючи спір в цій частині, суд
першої інстанції керувався загальними
положеннями ст. 23 та п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК
України, які не підлягають в даному
випадку застосуванню з огляду на дію
спеціального закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», який
встановлює обов'язок страхової
компанії відшкодувати заподіяну
третій особі шкоду під час дорожньої
пригоди, яка сталась за участю
забезпеченого транспортного засобу.

За змістом статей 22, 23, 24 вказаного
Закону у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; моральна шкода, що полягає
у фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. У зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

З наведеного вбачається, що
пред'явлення потерпілим ОСОБА_1 вимоги
про відшкодування моральної шкоди до
винної особи ОСОБА_5, чия
цивільно-правова відповідальність як
власника транспортного засобу на час
скоєння ДТП була застрахована - є
передчасним, оскільки з вимогами про
відшкодування такої шкоди потерпілий
повинен був звернутись до ПрАТ СК
«Провідна» в порядку, визначеному
вказаним Законом. В разі недостатності
страхової виплати для повного
відшкодування потерпілому
спричиненої шкоди застосовуються
правила ст. 1194 ЦК України.

На вказане суд першої інстанції
належної уваги не звернув та вирішив
спір в частині відшкодування моральної
шкоди на підставі невірно застосованих
норм матеріального права, що свідчить
про наявність підстав для скасування
судового рішення та постановлення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про відшкодування моральної шкоди.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині рішення, яким відмовлено в
задоволенні позову, то колегія суддів
приходить до висновку про їх
безпідставність. Так, посилання
апелянта на те, що відповідач ОСОБА_5
повинен йому відшкодувати моральну
шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки 5000
грн. повинна відшкодувати сама
страхова компанія, а інші 5000 грн.
безпосередньо винна особа ОСОБА_5,
колегія суддів не може прийняти до
уваги, оскільки останні не ґрунтуються
на законі та не відповідають
матеріалам справи. Зокрема, в судовому
засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що
потерпілий ОСОБА_1 з відповідними
вимогами про відшкодування завданої
йому внаслідок ДТП шкоди в
передбаченому законом порядку до
страхової компанії ПрАТ «СК «Провідна»
не звертався, а відтак його права
вказаною компанією порушені не були, що
свідчить про відсутність самого спору
між третьою особою та страховиком.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції щодо задоволених
позовних вимог підлягає скасуванню з
постановленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог про визначення ступеня
вини учасників ДТП та відшкодування
моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.п. 3,4, 316 , 317,
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Комсомольського міського суду
Полтавської області від 3 грудня 2013
року в частині задоволених позовних
вимог скасувати та постановити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про визначення
відсоткового значення ступені вини та
відшкодування моральної шкоди,
завданої ДТП.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУ Д Д І :

З оригіналом згідно.