Справа №2-2761/14
№760/5745/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Оксюти
Т.Г.

при секретарі: Жлукто І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

20.03.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення
боргу за договором позики.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2014
року між нею та відповідачем був
укладений договір позики, згідно якого
ОСОБА_2 отримала грошову позику в сумі
20000,00 грн., що підтверджується
розпискою.

Строк повернення грошових коштів за
вищевказаним договором позики був
встановлений до 07.03.2014 року.

Станом на 20.03.2014 року відповідач в
добровільному порядку відмовляється
повертати позивачу позику в сумі 20000,00
грн.

На підставі вищевикладеного просила
позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнала позовні вимоги.

Врахувавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 28.02.2014 року між
сторонами був укладений договір
позики, згідно якого ОСОБА_2 отримала
грошову позику в сумі 20000,00 грн., що
підтверджується розпискою. (а. с. 4)

Строк повернення грошових коштів за
вищевказаним договором позики був
встановлений до 07.03.2014 року.

Проте, відповідач відмовляється в
добровільному порядку повертати
позивачу позику в сумі 20000,00 грн., на що
слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначенні
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Враховуючи те, що між сторонами був
укладений договір позики грошей, що
підтверджується розпискою, суд
приходить до висновку, що вони дійшли
згоди щодо істотних умов договору та
взяли на себе зобов'язання щодо
виконання даного договору.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача боргу
в сумі 20000,00 грн.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивач довів ті обставини, на які
посилався, як на підставу своїх
позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку,
про стягнення з відповідача на користь
позивача суми сплаченого ним судового
збору 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК
України, ст.ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 169, 197,
208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1,
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_2), борг за договором
позики від 28.02.2014 року у сумі 20000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1), на користь ОСОБА_1,
(ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за
адресою: АДРЕСА_2), судові витрати, які
складаються з суми судового збору 243,60
грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня наступного
після його проголошення.

Суддя