Справа № 2-о/489/42/2014р.
У Х В А Л А

05 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Миколаєва у складі: головуючого
судді - Рум'янцевої Н.О., при секретарі
судових засідань - Ляшик С.В., за участю:
представників заявника - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_4 про
встановлення факту розпорядження та
володіння часткою нерухомого майна та
припинення права володіння,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014р. ОСОБА_4 звернувся до суду
із заявою про встановлення факту
розпорядження та володіння часткою
нерухомого майна та припинення права
володіння.

Заявник у судове засіданні не з'явився,
про причини неявки суду не повідомив.

Представники заявника підтримали
позовні вимоги. Зазначили, що на даний
час не має можливості належним чином
оформити право власності на частку у
нерухомому майні

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно з ст. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
судочинства, в порядку якого
розглядаються цивільні справи про
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи, або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав, або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорювальних прав.

Аналогічні положення містяться у п.3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення».

Статтею 256 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає справи про встановлення
факту:

1) родинних відносин між фізичними
особами;

2) перебування фізичної особи на
утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для
призначення пенсії або одержання
допомоги по загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,
усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі
неможливості реєстрації органом
державної реєстрації актів цивільного
стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за
обставин, що загрожували їй смертю або
дають підстави вважати її загиблою від
певного нещасного випадку внаслідок
надзвичайних ситуацій техногенного та
природного характеру.

У судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник просить суд встановити той
факт, що він має у своєму розпорядженні
та володінні належну йому ? частку
будинку АДРЕСА_1

Також заявник просить суд встановити
факт володіння ОСОБА_5 належної їй ?
частки вказаного будинку, що взагалі є
неприпустиме, оскільки особа може
звертатись з вимогами щодо свого
порушеного права, а не вимагати
встановлення факту стосовно інших
осіб.

Крім цього, позивач просить суд
встановити факт припинення права
володіння його часткою іншими особами,
а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які проживали
в спірному будинку до 1992р. у зв'язку з
отриманням вказаними особами ордерів
на квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Приписами статті 317 ЦК України
визначено зміст права власності, а саме
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 статті 319 цього Кодексу
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Положеннями частини 3 вказаної статті
встановлено, що усім власникам
забезпечується рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Таким чином, якщо позивач вважає, що
його право власності порушується
іншими особами, він повинен звернутись
до суду з відповідним цивільним
позовом.

З вимог заявника вбачається спір про
право, а саме спір стосовно володіння
та розпорядження ? часткою будинку
АДРЕСА_1

Заявником зокрема в вимогах позову,
визначено сторін по справі, а саме:
позивач - ОСОБА_4, відповідачі - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, однак у якості
зацікавлених осіб заявник взагалі
визначив лише ОСОБА_5.

Частиною 6 статті 235 ЦПК України
передбачено, що якщо під час розгляду
справи у порядку окремого провадження
виникає спір про право, який
вирішується в порядку позовного
провадження, суд залишає заяву без
розгляду і роз'яснює заінтересованим
особам, що вони мають право подати
позов на загальних підставах.

На підставі вказаної норми чинного
законодавства та враховуючи
неможливість розгляду заяви в порядку
окремого провадження, суд вважає, заява
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 209-210, ч. 6 ст. 235 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 про встановлення
факту розпорядження та володіння
часткою нерухомого майна та припинення
права володіння - залишити без
розгляду.

Роз'яснити заявникові право на
звернення до суду на загальних
підставах.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва протягом п'яти днів з
моменту її оголошення чи отримання
копії, шляхом подачі апеляційної
скарги.

Головуючий: