Справа № 410/4523/13-ц
Провадження № 22ц/782/1063/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014року. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю.,
Маляренко І.Б.,

при секретарі Булгаковій М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу по апеляційній скарзі
Луганського обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» на
рішення Брянківського міського суду
Луганської області від 03 лютого 2014року
у цивільній справі за позовною заявою
Луганського обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
наданні послуги по централізованому
опаленню та гарячому водопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» звернувся
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що до квітня 2007року
підприємство надавало ОСОБА_1, як
абоненту, послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання в
займане відповідачем житлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, згідно
облікового рахунку НОМЕР_1. Позивач
належним чином виконував свої
зобов'язання у повному обсязі, а
відповідач ухилявся від виконання
своїх обов'язків перед позивачем, в
результаті чого, станом на 01.10.2013року
утворилась заборгованість у сумі
382,97грн. Позивач звертався до суду із
заявою про видачу судового наказу про
стягнення заборгованості за послуги
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, інфляційних
нарахувань та 3% річних, однак ухвалою
Брянківського міського суду
Луганської області від 08.11.2012року
№1206/5403/12 у прийняття заяви було
відмовлено. Також позивач посилався на
те, що у травні 2012року відповідач
частково сплатив заборгованість у сумі
131,50грн., що свідчить про визнання
останнім свого боргу та переривання
строку позовної давності. Просив
стягнути з ОСОБА_1 на користь ЛМКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» загальну
суму заборгованості 544,50грн., що
складається з основного боргу- 382,97грн.,
інфляційних нарахувань за період з
жовтня 2009року по вересень 2013року в
сумі- 105,71грн., 3% річних за період з
жовтня 2009року по вересень 2013року в сумі
55,82грн., а також судові витрати в сумі
229,40грн.

Рішенням Брянківського міського
суду Луганської області від 03.02.2014року
у задоволенні позовних вимог ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за надані
послуги по централізованому опаленню
та гарячому водопостачанню відмовлено
у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням позивачем ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування обставин
справи, апелянт просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» у повному
обсязі.

Сторони, яких повідомлено належним
чином про час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явились, заяв
про відкладення розгляду справи від
останніх до суду не надійшло, справу
розглянуто на підставі ч.2 ст.30 ЦПК
України без участі сторін.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, але апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

За результатами розгляду справи
судом першої інстанції були
встановлені наступні обставини.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
зворотної відомості за обліковим
рахунком № 10-2204 відповідач з 2003року по
2007рік включно сплачував за надані
позивачем послуги ЦО і ГВП. В період з
2008року по 2013рік була лише одна проплата
- у травні 2012року в сумі 131,50грн.
Відповідно до розрахунку
заборгованості, інфляційних
нарахувань та 3% річних загальний
розмір заборгованості складає 544,50грн.
Ухвалою суду від 08.11.2013року ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго»
відмовлено у прийнятті заяви про
видачу судового наказу.

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно довідок,
наданих ОСОБА_1, станом на 23.04.2008року та
на 01.04.2008року заборгованість на
обліковому рахунку НОМЕР_1 відсутня.
Відповідно повідомлення ОСОБА_1 на ім'я
керівника ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» та заяви
про дозвіл на відключення квартири
відповідача від мережі ЦО і ГВП та
установку індивідуального опалення,
акту представника КП «ЖЕО» від
12.11.2008року, на підставі витягу з
протоколу №43, технічних умов, ОСОБА_1
було надано дозвіл на відключення
квартири від мережі централізованого
опалення та надані технічні умови для
переобладнання квартири для установки
індивідуального опалення та квартиру
останнього було відключено від мережі
централізованого опалення, про що
складено відповідний акт.

Дослідивши надані сторонами
докази, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що відповідач повністю
спростував твердження позивача про
наявність у нього (ОСОБА_1)
заборгованості за послуги ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго»,
відповідач з 2003року по 2007рік сплачував
послуги з ЦО і ГВП та припинив оплату
після відключення його квартири від
мережі ЦО і ГВП та установки у квартирі
індивідуального опалення, що
підтверджено відповідними
документами, наданими відповідачем.
Також суд першої інстанції не прийняв
як доказ, посилання позивача на те, що
відповідно до зворотної відомості
позивачем у травні 2012року було
сплачено 131,50грн., що на думку позивача,
свідчить про визнання відповідачем
наявності боргу та переривання строку
позовної давності. Як зазначено судом
першої інстанції, позивачем не надано
доказів ( оригіналу чи копії квитанції)
на підтвердження цього факту.
Натомість, документи та копії
квитанцій, наданих відповідачем,
свідчать про те, що позивач
користується індивідуальним опаленням
та сплачує послуги надання газу та не
користується послугами позивача.

На підставі зазначеного суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що на день звернення позивача до суду,
відповідач не мав перед ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго»
заборгованості за надані послуги з ЦО
і ГВП, тому суд вважав за необхідне
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі
та надані сторонами, в їх сукупності,
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює і прийшов до
вірного висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви
ЛОКСТП «Луганськтеплокомуненрго»,
позивач посилається на те, що
підприємство надавало відповідачу
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання до квітня
2007року, а.с.1.

Як вбачається з зворотної відомості
по обліковому рахунку відповідача
останнє нарахування за надані послуги
позивачем проводилось за березень
2007року у сумі 254,27грн., з яких позивачем
знято 147,64грн., а.с.11.

Данні обставини підтверджують те,
що після березня 2007року послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання до квартири ОСОБА_1
позивачем не надавались.

В порядку ст.ст. 10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Як вбачається з апеляційної скарги
апелянт визнає той факт, що позивач
надавав послуги з ЦО і ГВП по березень
2007року включно, оскільки з початком
нового опалювального періоду, а саме з
жовтня 2007року, рішенням міської ради
м.Брянки було утворене КП
«Брянкатеплокомуненерго», яке у
подальшому надавало послуги з
теплопостачання жителям м.Брянки.

Також апелянт посилається на те,
що жодних довідок про відсутність
заборгованості відповідачу не надавав,
а наданий відповідачу дозвіл про
відключення квартири останнього від
мережі ЦО і ГВП не може бути доказом
відсутності боргу перед позивачем,
оскільки відповідач не звертався до
позивача з заявою про відключення
квартири від централізованого
опалення.

Колегія суддів критично оцінює
зазначені доводи, оскільки позивач не
мав правових підстав для надання
відповідачу дозволу на відключення від
мережі централізованого опалення, а
відповідач не мав правових підстав
звертатися з заявами до позивача, який
не надавав послуг відповідачу з
централізованого опалення на час
отримання останнім від Міжвідомчої
комісії з розгляду питань відключення
від мереж ЦО і ГВП - 13.08.2008року, а.с.49,
дозволу на відключення квартири від
централізованого опалення.

Щодо боргу за надані послуги до
березня 2007року включно.

Як вбачається з наданих
відповідачем довідок, досліджених
судом першої інстанції, на час
звернення ОСОБА_1 до міжвідомчої
комісії з питання щодо відключення
квартири останнього від мережі ЦО і
ГВП, ОСОБА_1 за обліковим рахунком 10-2204
заборгованості за послуги
теплопостачання не мав, а.а.с.42,43.

Зазначені довідки позивачем
спростовуються зворотною відомістю на
обліковий рахунок НОМЕР_1, між тим,
зазначена відомість належним чином
позивачем не оформлена, не має
відповідного підпису та не завірена
відповідною печаткою, а.с.11,12.

Також позивач, в обґрунтування
оплати відповідачем у травні 2012року
заборгованості в сумі 131,50грн.,
посилається на копію витягу з
розрахункової книжки, а.с.63.

Між тим, надана копія
розрахункової книжки, яка фактично є не
читаємою, не містить відомостей, на чиє
ім'я вона виписана, з доданої до неї
відривної квитанції вбачається, що
оплата було проведена ОСОБА_2, при цьому
позначенні «о/р» номеру облікового
рахунку абонента не містить, зворотня
сторона розрахункової книжки містить
зазначення періоду з 10.12.2008року по
29.08.2012року, а.а.с.56,62, у той час, як у
зазначений період ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго» послуги з
ЦО і ГВП населенню м.Брянки не надавало,
оскільки з початку опалювального
періоду - жовтень 2007рік, ці послуги
надавались іншим підприємством, а саме-
КП «Брянкатеплокомуненерго».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем не надано відповідних
документів, що підтверджують оплату
ОСОБА_1 у травні 2012року у рахунок
заборгованості перед позивачем
131,50грн., а тому посилання позивача про
визнання ОСОБА_1 боргу, який утворився
до квітня 2007року та переривання
строку позовної давності, вважає
необґрунтованими.

Щодо строку позовної давності, то
колегія суддів звертає увагу апелянта
на те, що позивачу відмовлено у
задоволенні позовних вимог не з
підстав пропуску без поважної причини
строку позовної давності (
заборгованість до квітня 2007року -
звернення з заявою про видачу судового
наказу- 07.11.2012року, звернення до суду з
позовною заявою - грудень 2013року), а з
підстав необґрунтованості позовних
вимог, оскільки позивачем не доведено,
що на день звернення позивача до суду
відповідач мав перед ЛОКСТП
«Луганськтеплокомуненерго»
заборгованість за послуги з ЦО і ГВП, що
надавались позивачем до квітня 2007року.

На підставі вищевказаного доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду, переглянуте
судовою колегією в межах доводів
апеляційної скарги, в повній мірі
відповідає вимогам закону, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Луганського
обласного комунального
спеціалізованого теплозабезпечуючого
підприємства
«Луганськтеплокомуненерго»,
відхилити.

Рішення Брянківського міського
суду Луганської області від 03 лютого
2014року у цивільній справі за позовною
заявою Луганського обласного
комунального спеціалізованого
теплозабезпечуючого підприємства
«Луганськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
наданні послуги по централізованому
опаленню та гарячому водопостачання,
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: