АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/82/2014р.
Головуючий в І інстанції
Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 10 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Слюсаренко
О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 листопада 2013 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю «Авто
Просто» про визнання недійсним додатку
до угоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що 15.07.2011 року між ним та ТОВ «Авто
Просто» було укладено угоду з метою
придбання автомобіля вартістю 128000 грн.
На виконання умов вказаної угоди
станом на 29.08.2011 року він сплатив 91401,84
грн. 29.08.2011 року його дружиною ОСОБА_2
без його відома та належних на те
повноважень підписано додаток №3 до
зазначеної вище угоди, в якому
погоджено остаточний розмір коштів, що
належить до сплати за автомобіль.
Оскільки на момент підписання додатку
до угоди його дружина не мала
необхідних повноважень на вчинення дій
від його імені, зважаючи на те, що
зазначена угода укладена з порушенням
ст..ст.11,15,18,19,21 Закону України «Про
захист прав споживачів», просив суд
визнати недійсним додаток №3 від 29.08.2011
року до Угоди №365474 від 15.07.2011 року,
укладеної між ним та ТОВ «Авто Просто».

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу суду, представник ТОВ «Авто
Просто» просив апеляційну скаргу
відхилити, як необґрунтовану, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явились в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
15.07.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто
Просто» укладено угоду №365474, предметом
якої є надання учаснику програми «Авто
так» фінансових послуг, спрямованих на
придбання автомобіля в групах (а.с.5).

Згідно з додатком №1 до зазначеної
угоди ОСОБА_1 отримав право на
придбання автомобіля марки «КІА»,
модель «Soul», вартістю 128000 грн. (а.с.6).

Статтею 3 угоди передбачено
зобов'язання відповідача щодо
організації та створення умов для
придбання автомобілів учасниками
програми "АвтоТак», здійснення
адміністративних процедур, необхідних
для сплати та передачі автомобіля
учаснику.

29.08.2011 року сторонами було підписано
додаток №3 до вказаної угоди від 15.07.11р.
за змістом якого встановлено, що
загальна сума грошових зобов'язань
учасника станом на день підписання
цього додатку за угодою становить 233020,81
грн., на день підписання додатку
учасником сплачено 91401,84грн., сума
заборгованості складає 141618,97грн (а.с.10).

Відповідно до ст.ст 4, 10 та 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити вказаному кодексу, іншим
законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
Цивільного кодексу України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього. Кодексу (зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства).

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угоди вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Стаття18 ЗУ «Про захист прав
споживачів» містять перелік підстав
для визнання недійсними умов
договорів, що обмежують права
споживача. Так, вказаною нормою
встановлено, що продавець (виконавець,
виробник) не повинен включати у
договори із споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Відповідно до частини 5
вказаної норми якщо положення договору
визнано несправедливим, включаючи ціну
договору, таке положення може бути
змінено або визнано недійсним.

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язано довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на
підтвердження того, що умови договору є
несправедливими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання недійсним додатку
до угоди суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
необґрунтованими, оскільки відомості
викладені в додатку №3 не змінюють та
не впливають на умови укладеного між
сторонами договору, який є дійсним і не
оспорювався у встановленому законом
порядку.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, підтверджується
дослідженими судом доказами, яким дана
належна юридична оцінка, ґрунтується
на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, докази та
обставини, на які посилається апелянт
були предметом дослідження судом
першої інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом були дотримані
норми матеріального та процесуального
права. Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди апелянта
з висновком суду першої інстанції з їх
оцінкою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права є законним та
обґрунтованим і скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: