АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/4646/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Мальцев
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Кабанченко О.А.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5

представник відповідача ККУА
«ФК «Житлоінвест» - Чабарай М.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до комерційного
комунального унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-Інвест» про
визнання договору таким, що вчинений
внаслідок обману, зобов'язання
повернути грошові кошти, зобов'язання
сплатити грошові кошти, як
відповідальність за вчинення
правочину під впливом обману,
зобов'язання сплатити 3 % річних,
інфляційних витрат та стягнення
моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ККУП «ФК «Житло-Інвест» про визнання
договору таким, що вчинений внаслідок
обману, зобов'язанні відповідача
повернути грошові кошти, зобов'язанні
відповідача сплатити грошові кошти як
відповідальність за вчинення
правочину під впливом обману,
зобов'язанні відповідача сплатити 3%,
інфляційних витрат та завданої
моральної шкоди. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 24 листопада 2010
року між позивачем та відповідачем
укладено договір № КНТР-00924/кв про
участь у фонді фінансування
будівництва житлового будинку Позивач
виконала всі взяті на неї зобов'язання
проте відповідач не виконав умови
договору.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2014року позов
ОСОБА_3 до ККУП «ФК «Житло-Інвест» про
визнання договору таким, що вчинений
внаслідок обману, зобов'язання
повернути грошові кошти, зобов'язання
сплатити грошові кошти, як
відповідальність за вчинення
правочину під впливом обману,
зобов'язання сплатити 3 % річних,
інфляційних витрат та стягнення
моральної шкоди - залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 січня 2014
року та ухвалити нове по суті позовних
вимог.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції необґрунтоване та
незаконне. Та зазначає, що судом
неправильно встановлені обставини
справи, що мають значення по справі.
Апелянт зазначає, що відповідач ніколи
не мав відповідного обсягу цивільної
дієздатності який би давав йому право
на укладання з позивачем договору. При
цьому зазначає, що вказаний договір
укладено з позивачем внаслідок обману.
Обман на думку полягає в тому, що
відповідач ніколи не набував юридичної
дієздатності на укладання договорів на
управління ФФБ щодо житлового будинку
80-82 по пр. Правди, у м. Києві, оскільки
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 02 листопада 2010
року по справі № 30/13 та постановою
Вищого господарського суду України від
19 січня 2011 року відповідачу відмовлено
бути управителем ФФБ щодо вказаного
житлового будинку. Такі дії
відповідача призвели до того, що
позивач був навмисно введений в оману.
Таким чином, вказаний договір повинен
бути визнано таким, що укладений
внаслідок обману.

Представники позивача ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Представник відповідача ККУА «ФК
«Житлоінвест» у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ОСОБА_3 та ККУП
«ФК «Житло-Інвест» укладено договір №
КНТР-00924/кв про участь у фонді
фінансування будівництва житлового
будинку по пр. Правди, 80-82 у м. Києві.

На виконання вказаного договору
позивачем було сплачено грошові кошти
у розмірі 594183 грн. 00 коп. Запланований
строк введення вказаного житлового
будинку в експлуатацію, згідно
договору до 31 грудня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
стороною позивача не надано належних
та допустимих доказів які б вказували
або встановлювали обставину вчинення
оспорюваного договору внаслідок
обману. З таким висновком погоджується
колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, вибору контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з вимогами ст.ст. 1029, 1037 ЦК
України за договором управління майном
одна сторона (установник управління)
передає другій стороні (управителеві)
на певний строк майно в управління, а
друга сторона зобов'язується за плату
здійснювати від свого імені управління
цим майном в інтересах установника
управління або вказаної ним особи
(вигодонабувача). Обов'язком управителя
майном є управління майном відповідно
до умов договору.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
договір управління майном - договір, за
яким установник управління передає
управителю у довірчу власність майно з
метою досягнення визначених ним цілей
та встановлює обмеження щодо окремих
дій управителя з управління цим майном.
За цим Законом договором управління
майном для фонду фінансування
будівництва (далі - ФФБ) є договір про
участь у ФФБ, а для фонду операцій з
нерухомістю (далі - ФОН) та системи
ФОН-ФФБ - договір про придбання
сертифікатів ФОН.

Статтею 14 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначено, що фізична або юридична
особа, або спільний інвестор ФОН стає
довірителем ФФБ за умови передачі
коштів в управління управителю ФФБ та
укладання з управителем ФФБ договору
про участь у ФФБ на основі типового
договору, затвердженого Кабінетом
Міністрів України. Договір про участь у
ФФБ укладається за умови надання
особою визначених Правилами ФФБ
документів, які ідентифікують цю особу.
Якщо довіритель ФФБ - спільний інвестор
ФОН, від імені та в інтересах якого діє
управитель ФОН в системі ФОН-ФФБ,
додатково мають бути надані належним
чином засвідчені копії Правил ФОН та
інвестиційної декларації ФОН, які
підтверджують правомірність дій
такого управителя ФОН. Якщо управитель
ФОН та управитель ФФБ в системі ФОН-ФФБ
є одна особа, то в договорі
зазначається тільки найменування
такого ФОН. Укладання такого договору
від імені довірителів, які складають
спільного інвестора ФОН, може бути
доручено фізичній особі, яка діє від їх
імені на підставі відповідної
довіреності з правом передоручення.

Частинами 5,6 ст.14 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначені обов'язкові (істотні) умови
договору, зокрема: предмет договору;
найменування особи довірителя;
найменування особи управителя ФФБ; вид
ФФБ; порядок передачі довірителем
коштів в управління управителю ФФБ;
обмеження щодо окремих дій управителя
з управління майном; права та обов'язки
управителя ФФБ та довірителя;
відомості про об'єкт будівництва із
зазначенням його місця розташування та
технічних характеристик; запланована
дата (місяць і рік) введення об'єкта
будівництва в експлуатацію; відомості
про закріплений за довірителем об'єкт
інвестування із зазначенням його
технічних характеристик; строки та
механізм повернення довірителю коштів
на його вимогу, розмір платежів, які
повинен сплатити при цьому довіритель;
строк дії договору; відповідальність
сторін за невиконання умов договору;
порядок надання інформації довірителю
про хід виконання умов договору,
перелік інформації, яка надається
довірителю у письмовій формі; порядок
взаємодії довірителя та управителя ФФБ
у випадку дострокового введення
об'єкта будівництва в експлуатацію;
порядок внесення змін до договору про
участь у ФФБ; розмір та форму
винагороди управителя ФФБ. До договору
про участь у ФФБ додаються: правила ФФБ;
графічне зображення схеми
будівельного плану об'єкта
інвестування з назвами та площами всіх
його приміщень і зазначенням
розміщення об'єкта інвестування на
поверсі; стислий перелік будівельних
робіт, які забудовник зобов'язується
провести на об'єкті інвестування;
перелік обладнання, яке буде
встановлене на об'єкті інвестування з
наступною його передачею довірителеві;
стислий перелік робіт, які забудовник
зобов'язується провести на об'єкті
будівництва та прибудинковій
території; перелік обладнання, яке буде
встановлене на об'єкті будівництва з
наступною його передачею
експлуатуючим організаціям чи
об'єднанню співвласників будинку.

Пунктом 1.1. Договору № КНТР-000924/кв від 24
листопада 2010 року визначено, що
довіритель на підставі повного
визнання ними Правил фонду
фінансування будівництва (виду А)
житлового будинку з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
та підземним паркінгом на проспекті
Правди, 80-82 у Подільському районі м.
Києва, затверджених уповноваженим
органом Фінансової компанії (наказ № 9
відвід 02 березня 2010 року), дає згоду на
участь у фонді фінансування
будівництва, бере на себе зобов'язання
виконувати Правила ФФБ, передає
фінансовій компанії в управління
грошові кошти з метою отримання у
власність об'єкта інвестування та
встановлює обмеження щодо окремих дій
Фінансової компанії з управління цими
коштами, а фінансова компанія
зобов'язується здійснити за винагороду
управління залученими коштами в
інтересах Довірителя на умовах
визначених Правилами ФФБ та цим
договором.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апелянта про те, що
відповідач не мав відповідного обсягу
цивільної дієздатності для укладення
вказаного договору виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.
Порядок створення органів юридичної
особи встановлюється установчими
документами та законом. У випадках,
встановлених законом, юридична особа
може набувати цивільних прав та
обов'язків і здійснювати їх через своїх
учасників. Орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 04 березня 2004 року ККУА «ФК
«Житлоінвест» зареєстровано як
фінансову установу, про що видано
відповідне свідоцтво ФК № 2 від 04
березня 2004 року та відповідно до
додатку до вказаного свідоцтва про
реєстрацію фінансової установи ККУА
«ФК «Житлоінвест» має право
здійснювати фінансову послугу -
залучення фінансових активів фізичних
осіб із зобов'язанням щодо наступного
їх повернення шляхом укладання
договорів на управління майном та
залучення фінансових активів
юридичних осіб із зобов'язанням щодо
наступного їх повернення шляхом
укладання договорів на управління
майном (а.с. 82,83).

Крім того, з наявної в матеріалах
справи ліцензії Серії АВ № 307946 виданої
23 серпня 2007 року Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України вбачається, що видом
господарської діяльності ККУА «ФК
«Житлоінвест» є діяльність із
залучення коштів установників
управителя майном для фінансування
будівництва та/або здійснення операцій
з нерухомістю (а.с. 102), а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
про те, що стороною позивача не
доведено факт відсутності у
відповідача відповідного обсягу
цивільної дієздатності для укладення
вказаного договору.

Доводи апелянта щодо того, що договір №
КНТР-000924/кв від 24 листопада 2010 року
укладено внаслідок обману не знайшло
свого підтвердження виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Частиною 1 ст.229 ЦК України визначено, що
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Позивач вказує на те, що обман полягає в
тому, що відповідач не надав та
приховав ту обставину, що постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 02 листопада 2010
року по справі № 30/13 та постановою
Вищого господарського суду України від
19 січня 2011 року відповідачу відмовлено
бути управителем ФФБ щодо житлового
будинку по проспекту Правди, 80-82 у
Подільському районі м. Києва.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду щодо того, що з вище
вказаних рішень вбачається, що вони
безпосередньо не стосується прав та
обов'язків відповідача щодо виконання
останнім взятих на себе прав та
зобов'язань за оскаржуваним договором.
Крім цього, п.1.1 договору № 69/А-22 про
організацію спорудження об'єкта
будівництва житлового будинку з
вбудовано - прибудованими приміщеннями
та підземним паркінгом на проспекті
Правди, 80-82 у Подільському районі м.
Києва від 02 березня 2010 року, який є
чинним, відповідач по справі замовляє
Забудовнику (ТОВ «АлексБуд»), а
забудовник зобов'язується
організувати спорудження та завершити
будівництво об'єкта з використанням
отриманих відповідачем по справі в
управління коштів, своєчасно ввести
його в експлуатацію та передати об'єкти
у власність Довірителям ФФБ в порядку
та на умовах визначених Правилами ФФБ
та цим договором.

Відповідно ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

А тому, оскільки апелянтом не надано
доказів на підтвердження своїх доводів
колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим,
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, внаслідок чого
підстав для його скасування з мотивів
викладених в апеляційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: