У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

Маляренка А.В., Писаної
Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про стягнення коштів за
порушення боргового зобов'язання, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 травня 2013 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») та
просила стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на
її користь донараховані відсотки за
договором банківського вкладу від 09
червня 2008 року за період з 27 серпня
2009 року по 30 грудня 2010 року у розмірі 1 731
355 грн 31 коп., 3% річних у розмірі 579 953 грн
68 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2
187 811 грн 62 коп. за період з 10 червня 2009
року по 30 грудня 2010 року у зв'язку з
порушенням банком грошового
зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 вересня 2009 року, яке набрало
законної сили, з ПАТ «КБ «Надра» на її
користь стягнуто суму неповернутого
своєчасно банківського вкладу у
розмірі 6 773 981 грн та нарахованих
відсотків у розмірі 1 281 555 грн 16 коп. за
період по 26 серпня 2009 року. Оскільки
рішення суду банком не виконано,
просила на підставі ст. 625 ЦК України
стягнути з банку 3% річних від
простроченої суми та інфляційні втрати
за період з дня неповернення вкладу 10
червня 2009 року до звернення до суду 30
грудня 2010 року, а також стягнути з
відповідача донараховані відсотки за
вкладом на підставі ст. 1061 ЦК України за
період з 27 серпня 2009 року по 30 грудня 2010
року.

Рішенням Шевченківського райсуду м.
Києва від 02 березня 2011 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 16 червня 2011 року, ОСОБА_3
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 грудня 2011 року вказані
судові рішення скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 травня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 2 769 584 грн 30 коп. В решті позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 21 листопада 2013 року рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 травня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з
ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3:
донараховані за період з 27 серпня 2009
року по 30 грудня 2010 року проценти за
договором строкового банківського
вкладу № 360137 від 09 червня 2008 року у
розмірі 1 731 355 грн 31коп., за період з 10
червня 2009 року по 30 грудня 2010 року 3 %
річних від суми боргу у розмірі 376 734 грн
25коп та інфляційні втрати у розмірі 1 063
330 грн 77 коп., судовий збір у розмірі 3 420
грн 50 коп., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 грн, а
всього стягнуто 3 174 960 грн 83 коп.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та рішення
апеляційного суду та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають
вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 09 червня 2008
року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» був
укладений договір № 860137 строкового
банківського вкладу (депозиту)
«класичний без поповнення», відповідно
до якого позивач передала, а банк
прийняв і зобов'язався виплатити
позивачу 09 червня 2009 року грошову суму
вкладу 6 773 981 грн з процентною ставкою 19
% річних.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 вересня 2009 року
з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3
стягнуто 8 057 266 грн 16 коп., з яких 6
773 981 грн - сума вкладу та 1 281 555 грн 16 коп.
- проценти за договором від 09 червня 2008
року у зв'язку з невиконанням банком
зобов'язань щодо повернення депозиту
та процентів у строк, передбачений
договором. Рішення набрало законної
сили.

Вказане рішення суду виконано лише
05 вересня 2011 року в порядку виконання
судових рішень на підставі Закону
України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції, враховуючи, що передбачені
ст. 625 ЦК України 3 % річних від суми
неповернутого вкладу з відсотками та
інфляційні втрати за весь час
прострочення грошового зобов'язання є
способом захисту майнового права
кредитора, а також виходячи з положень
ст. 85 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», яка не містить
заборони на нарахування відсотків за
користування грошима вкладників під
час дії мораторію, дійшов висновку про
стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 3 % річних від суми боргу в
розмірі 579 953 грн 68 коп. та інфляційних
втрат за час прострочення грошового
зобов'язання в розмірі 2 187 811 грн 62 коп.,
а всього стягнув 2 767 764 грн 30 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення донарахованих
відсотків за договором банківського
вкладу, суд першої інстанції виходив з
того, що строк дії договору сплинув 09
червня 2009 року, і сторони не уклали
нового договору банківського вкладу
або будь-якого іншого договору, або
додаткового договору, а тому дійшов
висновку, що позивач просить стягнути
відсотки, нараховані поза строком дії
договору, та вважав, що такі позовні
вимоги про стягнення 1 731 355 грн 31 коп.
донарахованих відсотків задоволенню
не підлягають як такі, що не
ґрунтуються на нормах матеріального
права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд, з
урахуванням уточнення сум 3 % річних та
інфляційних втрат дійшов висновку про
стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 за період з 10 червня 2009 року
по 30 грудня 2010 року 3 % річних від суми
боргу у розмірі 376 734 грн 25 коп. та
інфляційні втрати у розмірі 1 063 330 грн 77
коп.

Також апеляційний суд виходив з
того, що з банку на користь вкладника
підлягають стягненню проценти за
банківським вкладом за прострочений
строк до дня фактичного повернення
коштів.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до частини першої статті
631 ЦК України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України
банк виплачує вкладникові проценти на
суму вкладу в розмірі, встановленому
договором банківського вкладу.

Частиною 5 статті 1061 ЦК України
проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу у банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунка
вкладника з інших підстав.

Вказаною статтею не врегульовано
випадку, коли у строк, передбачений
договором, банк не повернув вкладнику
його вклад.

Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України до
відносин банку та вкладника за
рахунком, на який внесений вклад,
застосовуються положення про договір
банківського рахунка (глава 72 ЦК
України), якщо інше не встановлено цією
главою або не випливає із суті договору
банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи,
після спливу дії договору банківського
вкладу (депозиту), кошти ОСОБА_3
залишилися на її депозитному рахунку у
користуванні банку.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що
банк закриває вкладний рахунок після
закінчення строку дії договору або (та)
повернення коштів вкладнику, тому
відповідно до ч. 2 ст. 1070 ЦК України, якщо
відповідні умови не встановлені
договором, проценти виплачуються у
розмірі, що звичайно сплачується
банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до тарифів, які вступили
в дію в ПАТ «КБ «Надра» з 05 травня 2009
року відсоткова ставка по рахунку «до
запитання» становить 0,10 %.

Ухвалюючи рішення, суди вказаних
обставин не перевірили та не надали їм
належної правової оцінки.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу призвело до поверхового та
неправильного вирішення спору.

Ураховуючи те, що фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судами в
повному обсязі не встановлені, судові
рішення не відповідають вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 травня 2013 року
та рішення апеляційного суду м. Києва
від 21 листопада 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:
Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана

5

Справа № 6-53188св13

Головуючий у першій інстанції: Гуменюк
А.І.

Доповідач: Нагорняк В.А.