Справа № 212/2812/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді
Пустовіт О.Г.

при секретарі - Волошиненко
С.І.,

за участю:
представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Літовченко
Т.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» про
відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, просив стягнути в рахунок
відшкодування моральної шкоди з
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» (надалі - ПАТ
«Кривбасзалізорудком») - 180 000,00 грн. В
обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що працював 24 роки 8 місяців в
умовах впливу шкідливих факторів
виробництва відповідача в умовах
несприятливого мікроклімату, зокрема 21
рік 08 місяців: шахта ім. Орджонікідзе ВО
«Кривбасруда» -з 13.12.1983р.по 01.11.1987р.;
з16.07.1997 р. по 01.01.1999 р. підземним
бурильником шпурів (5р.2м.), - з 01.11.1987 р. по
16.01.1989 р. підземним прохідником (1р. 2 м.), -
з 16.01.1989 р. по 16.07.1997 р. підземним
прохідником з виконанням вибухових
робіт (8р.6 м.), шахта «Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком - з 04.02.2002р. по
24.12.2008р. підземним прохідником.

14.10.2008року Тернівською районною
санітарно-епідеміологічною станцією м.
Кривого Рогу складена
санітарно-гігієнічної характеристики
умов праці №2/2-3280. У висновку якої
зазначено: умови праці відносяться до
третього класу четвертого ступеню
шкідливості, важкість праці -до
третього класу третього ступеню
шкідливості, напруженість праці - до
третього класу другого ступеню
шкідливості в відповідності з
гігієнічною класифікацією праці ГН
3.3.5-3.3.8; 6.6.1-083-2001, затвердженою наказом
МОЗ України № 528 від 27.12.2001 року.

Рішенням ЛЕК НДІ промислової медицини
від 17.03.2009 року йому встановлено
професійні захворювання з остаточним
діагнозом:

- Радикулопатія шийна і
попереково-крижова на фоні
полісегментарної дископатії з
вираженими статико-динамічними
порушеннями, стійким больовим і
периферичним нейросудинним синдромами
- М54.1.

- Двосторонній плечолонатковий
періартроз (ПФ другого ст.), деформівний
артроз, в сполученні з періартрозами,
ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ
другого ст.) суглобів, стійкий больовий
синдром - М17.

- Вегетативно-сенсорна поліневропатія
рук з периферичним ангіодистонічним
синдромом та трофічними порушеннями на
кистях- С62.8.

Відповідно до п.17 Акту № 31
розслідування хронічно професійного
захворювання від 29.04.2009 року причиною
професійного захворювання є робота на
протязі 24 років 08 місяців з них зокрема
21 рік 08 місяців ПАТ
«Кривбасзалізрудком») в умовах важкої
фізичної npaцi та несприятливого
мікроклімату.

За висновком НДІ гігієни пpaці i
профзахворювань пpoфпaтoлoriчнoї МСЕК від
10.06.2009 року №032348 первинно йому була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
25.05.2010 р. до 01.06.2010 р.

За висновком НДІ гігієни пpaці i
профзахворювань пpoфпaтoлoriчнoї МСЕК від
22.06.2012 року №076410 повторно йому була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
01.06.2012 р. до 01.06.2013 р.

Пунктом 19 акту встановлено осіб, які
порушили законодавство про охорону
праці, а саме невиконання
адміністрацією шахти «ім..
Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда»,
«Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком» вимог ст..153 КЗпП
України та ст..13 Закону України «Про
охорону праці».

Вважає, що з вини підприємства, яке не
створило безпечних умов праці, втратив
своє здоров*я, завдана моральна шкода,
яка полягає в тому, що змушений змінити
звичний спосіб життя, відчуває біль і
обмеження рухів в шийному і п/крижовому
відділу хребта, іррадіацію болю із
шийного відділу в потилично-тімяну
ділянку, із поперекового відділу в
ноги, біль та обмеження рухів в
ліктьових, плечових і сгибах кистей,
напади побіління пальців кистей при
охолодженні, запаморочення при обертах
голови, шум, дзвін в голові, головний
біль, підвищений АТ, що викликає
обмеження життєвої активності,
позбавляє активного повноцінного
спілкування з людьми, що викликає
дискомфорт, викликає відчуття
неповноцінності, обмеженості.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ
«Кривбасзалізорудком» позовні вимоги
не визнав, просив відмовити в їх
задоволенні, оскільки вважає, що не
надано доказів завдання моральної
шкоди підприємством, висновком МСЕК не
встановлено факт та ступінь завдання
моральної шкоди позивачу, не проведена
медико - соціальна експертиза. Позивач
працював також і на інших
підприємствах в шкідливих умовах, на
ПАТ "Кривбасзалізрудком" позивач
пропрацював всього 6 роки та 1 місяць.
Крім того зазначили, що шкода, завдана
позивачу внаслідок ушкодження здоров'я
повинна відшкодовуватись відповідно
до вимог Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання». Отримання позивачем
професійного захворювання відбулося з
його вини, оскільки він не скористався
правом розірвати трудовий договір з
роботодавцем.

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач працював на шахті ім.
Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» - з 13.12.1983
р. по 01.11.1987р.;, - з 01.11.1987 р. по 16.01.1989 р.
підземним прохідником - з 16.01.1989 р. по
16.07.1997 р. підземним прохідником з
виконанням вибухових робіт (8р.6 м.), з
16.07.1997 р. по 01.01.1999 р. підземним
бурильником шпурів, - з 04.02.2002р. по
24.12.2008р. підземним прохідником шахти
«Гвардійська» ВАТ «Кривбасзалізрудком
(а.с.6-8).

Рішенням ЛЕК НДІ промислової медицини
від 17.03.2009 року позивачу встановлено
професійні захворювання з остаточним
діагнозом:

- Радикулопатія шийна і
попереково-крижова на фоні
полісегментарної дископатії з
вираженими статико-динамічними
порушеннями, стійким больовим і
периферичним нейросудинним синдромами
- М54.1.

- Двосторонній плечолонатковий
періартроз (ПФ другого ст.), деформівний
артроз, в сполученні з періартрозами,
ліктьових (ПФ першого ст.) і колінних (ПФ
другого ст.) суглобів, стійкий больовий
синдром - М17.

- Вегетативно-сенсорна поліневропатія
рук з периферичним ангіодистонічним
синдромом та трофічними порушеннями на
кистях- С62.8.

Відповідно до п.17 Акту № 31
розслідування хронічно професійного
захворювання від 29.04.2009 року причиною
професійного захворювання є робота на
протязі 24 років 08 місяців в умовах
важкої фізичної пpaцi та несприятливого
мікроклімату.

За висновком МСЕК від 10.06.2009 року №032348
первинно позивачу була встановлена
стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
25.05.2010 р. до 01.06.2010 р(а.с.14).

За висновком МСЕК від 22.06.2012 року №076410
повторно позивачу була встановлена
стійка втрата професійної
працездатності всього 60%, з них 30% по
радикулопатії, 15 % по ДОА, 15% по ВСП з
датою переогляду 01.06.2013 року та
встановлена 3-тя група інвалідності з
причини професійного захворювання з
01.06.2012 р. до 01.06.2013 р. (а.с.15).

Пунктом 19 акту встановлено осіб, які
порушили законодавство про охорону
праці, а саме невиконання
адміністрацією шахти «ім..
Орджонікідзе» ВО «Кривбасруда»,
«Гвардійська» ВАТ
«Кривбасзалізрудком» вимог ст.153 КЗпП
України та ст.13 Закону України «Про
охорону праці».

Відповідно до Закону України "Про
«Охорону Праці», на підприємство
покладено обов'язок забезпечити якісні
та безпечні умови праці, а в даному
випадку показники мікроклімату, інші
показники умов праці відхиляються від
встановлених нормативних показників,
що стали причиною профзахворювання
позивача.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що при виконанні
трудових обов'язків здоров'ю позивача
була заподіяна шкода професійним
захворюванням, винним в отриманні
позивачем професійного захворювання є
відповідач - ПАТ
«Кривбасзалізорудком».

Як встановлено із пояснень
представника позивача в судовому
засіданні, медичних документів, ОСОБА_3
внаслідок професійного захворювання
відчуває біль і обмеження рухів в
шийному і п/крижовому відділу хребта,
іррадіацію болю із шийного відділу в
потилично-тім'яну ділянку, із
поперекового відділу в ноги, біль та
обмеження рухів в ліктьових, плечових і
згибах кистей, напади побіління
пальців кистей при охолодженні,
запаморочення при обертах голови, шум,
дзвін в голові, головний біль,
підвищений АТ. Через фізичний стан
позивач має обмеження праці по лінії
ЛКК, рекомендоване медикаментозне
лікування. У зв*язку з професійним
захворюванням позивач має труднощі у
виконання звичних повсякденних занять,
симптоми профзахворювання позбавляють
його активного спілкування з людьми,що
завдає йому додаткових моральних
страждань. Стан здоров*я не
покращується, відчуває фізичний біль,
який носить постійний характер.
Лікування в медичних установах
приносить тимчасовий результат,
періодично відбуваються загострення -
рецидив хвороби, що підтверджується
виписками з історії хвороби. Зазначені
обставини викликають відчуття
неповноцінності у позивача, через що
позивач переживає моральні страждання.
Перебуваючи в працездатному віці,
позивач не має можливості через стан
здоров*я працювати, на належному рівні
забезпечуючи сім*ю. Такі обставини
вносять суттєві зміни в життєвих
стосунках, він вимушений докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя, змінити спосіб життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Положення ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» передбачає, що
роботодавець зобов'язаний створити на
робочому місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці. Роботодавець
несе безпосередню відповідальність за
порушення зазначених вимог.

Посилання представника відповідача,
щодо відсутності підстав покладення на
ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку з
відшкодування моральної шкоди
позивачу та необхідності застосування
до спірних правовідносин ЗУ «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», суд не приймає до уваги,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України №20-рп/ 2008 від 08 жовтня 2008
року по справі №1-32/2008 встановлено, що
зазначеним Законом скасоване право
застрахованих осіб, громадяни, що
потерпіли на виробництві від нещасного
випадку або професійного захворювання
, на відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду , яке вони мали на
підставі приписів первинної редакції
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності та визнано, що після
скасування вказаних приписів
громадяни, що потерпіли на виробництві
від нещасного випадку або професійного
захворювання , мають право на
відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 1167 ЦК України та 237-1
КЗпП України за рахунок власника або
уповноваженого ним органу (
роботодавця).

Таким чином судом встановлено, що
позивач отримав професійне
захворювання під час виконання
трудових обов'язків внаслідок
неправомірних дій відповідача, який
всупереч діючого законодавства,
зокрема, ст. 153 КЗпП України, не створив
нешкідливих і безпечних умови праці,
протягом тривалого часу не вживав
заходів для усунення і зменшення
шкідливих виробничих факторів. У
зв'язку з чим позивач частково втратив
працездатність, і як наслідок втрати
здоров'я, йому була спричинена моральна
шкода, яка випливає з трудових
правовідносин, і має відшкодовуватися
роботодавцем.

Так, вимогами ч.1 ст. 237-1 КЗпП України (що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі порушення його
законних прав, що призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

В рішенні від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р.
Конституційний Суд України зазначив,
що громадяни, яким установлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1
цього ж Рішення, ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності заподіюють
йому моральні й фізичні страждання. У
випадку каліцтва потерпілий втрачає
працездатність і переносить значно
більшу моральну шкоду, чим працівник,
що не втрачає професійної
працездатності.

Посилання представника відповідача на
обставини недоведеності наявності
моральної шкоди, відсутність будь-яких
доказів на підтвердження розміру
заподіяної шкоди, а також ті обставини,
що позивач пропрацював також на інших
підприємствах, де також зміг отримати
ушкодження здоров'я, суд також не
приймає до уваги, оскільки відповідно
до вимог ст. 23 Цивільного кодексу
України моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, при цьому судом встановлено,
що позивач пропрацював більше 6 років
на підприємстві відповідача в
шкідливих умовах.

Суд вважає, що обставини, викладені в
позовній заяві та факт заподіяння
моральної шкоди позивачу знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні,
доводи позивача про те, що він
переносить як фізичні так і моральні
страждання викликані ушкодженням
здоров'я в наслідок отримання
хронічного професійного захворювання
підтверджені матеріалами справи, не
спростовані будь-якими доказами з боку
відповідача.

Вирішуючи питання щодо розміру
моральної шкоди, суд враховує
роз'яснення п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р.( зі
змінами) « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», відповідно до
якого, розмір відшкодування моральної(
немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням в кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі,
характер моральних страждань і
наслідків, що наступили.

Суд враховує характер і тривалість
страждань позивача, який потребує
постійного лікування, відчуває біль і
обмеження рухів в шийному і п/крижовому
відділу хребта, іррадіацію болю із
шийного відділу в потилично-тім'яну
ділянку, із поперекового відділу в
ноги, біль та обмеження рухів в
ліктьових, плечових і сгибах кистей,
напади побіління пальців кистей при
охолодженні, запаморочення при обертах
голови, шум, дзвін в голові, головний
біль, підвищений АТ. У зв'язку з чим
порушено нормальний життєвий уклад,
позбавлено можливості реалізовувати
звички та бажання.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, з
урахуванням ступеня вини підприємства
ПАТ «Кривбасзалізорудком», на якому
позивач працював в умовах впливу
шкідливих факторів, а також характер та
тривалість страждань позивача, суд
вважає необхідним призначити позивачу
компенсацію моральної шкоди в розмірі
10 000 грн. з ПАТ «Кривбасзалізорудком»,
що буде відповідати розміру
заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в сумі 229 грн. 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.
46 Конституції України, Законом України
«Про охорону праці», ст.ст. 153, 237-1 ч.1
КЗпП України, ст. 10-11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
про відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на користь
ОСОБА_3 в рахунок відшкодування
моральної шкоди - 10 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на користь держави судовий
збір - 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
районний суд на протязі десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт