Справа № 351/1688/13-ц
Провадження № 22-ц/779/209/2014
Головуючий у 1 інстанції Бородовський
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковського В.М., Меленко
О.Є.

за участю секретаря: Вилка І.В.

сторін: представника ПАТ КБ
"Приватбанк" Рокетської С.В.,
представника відповідачки ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "
Приватбанк ") до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості згідно
кредитного договору, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Снятинського районного суду
від 26 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

01.07.2011 року представник ПАТ КБ "
Приватбанк " звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що Банк та ОСОБА_5 25.07.2008 року уклали
кредитний договір , згідно якого Банк
зобов'язався надати відповідачу кредит
у розмірі 20 000 грн. на термін до 02.10.2010
року. В забезпечення виконання
зобов'язань, було укладено договір
поруки з ОСОБА_3, відповідно до якого
боржник та поручитель несуть
відповідальність як солідарні
боржники. Оскільки відповідач свої
зобов'язання не виконав, то станом на
21.04.2013 року виникла заборгованість у
розмірі 50 789 грн. 88 коп.

Просили задовольнити позов, стягнути
солідарно з відповідачів на користь
банку заборгованість за кредитним
договором та судові витрати.

01.11.2013 року представник ПАТ КБ "
Приватбанк " подав уточнення позовних
вимог. Зазначив, що 16.12.2009 року рішенням
Снятинського районного суду
задоволено позов Банку до ОСОБА_5,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в
сумі 19 744,06 грн. та 197,44 грн. судового
збору, 120 грн. витрат на ІТЗ. Відповідно
до довідки Управління ПФУ в
Снятинському районі сума відрахувань з
пенсії, згідно виконавчого листа від
28.12.2009 року, станом на 08.08.2013 року за
період з 01.04.2013 року по 31.08.2013 року
становить 6 929,38 грн. Однак, рішення суду
не припиняє дію договору, який є чинним
на даний момент. Жодна із сторін не
зверталась до іншої про його
припинення чи розірвання.

Просив стягнути солідарно з
відповідачів на користь Банку
заборгованість в розмірі 23 799 грн. та
судові витрати.

Рішенням Снятинського районного
суду від 26.11.2013 року позов задоволено,
стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача 50 789 грн. 88 коп. боргу
та судові витрати.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, представник ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що воно є незаконним
та підлягає скасуванню.

Вказує, на те що суд першої інстанції
порушив вимоги ст.11 ЦПК України,
оскільки ухвалюючи рішення, суд вийшов
за межі позовних вимог, так як позивач
уточнив позовні вимоги в розмірі 23 799
грн.

Незаконність рішення полягає в тому, що
порука ОСОБА_3, на час звернення
позивача із позовом припинилася
відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України. І
оскільки в договорі поруки відсутній
термін дії договору, а термін виконання
основного зобов'язання встановлено
20.01.2010 року, то порука ОСОБА_3
припинилася 20.07.2010 року, а тому позов до
неї є безпідставним.

Суд не взяв до уваги рішення
Снятинського районного суду від 16.12.2009
року, згідно якого з відповідачів на
користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто 19
744,06 грн. заборгованості. Таким чином,
позовні вимоги Банку щодо стягнення
заборгованості по тілу кредиту є
необґрунтованими, тому суд повинен був
закрити провадження.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у позові.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 25.07.2008 року між ПАТ КБ
"Приватбанк" та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір на споживчі цілі,
відповідно до умов якого позичальник
отримує 20 000 грн. позики та
зобов'язується повернути їх зі сплатою
процентів , пені і штрафів,
встановлених даним договором. Термін
повного погашення кредиту встановлено
в п.1.4 договору - до 20.01.2010 року.

25.07.2008 року Банк та ОСОБА_5 уклали
договір про відкриття картрахунку та
обслуговування платіжної картки
"Мікрокредит". Відповідачка подала
заяву про отримання нею позики в сумі 20
000 грн. на картрахунок.

25.07.2008 року на виконання зобов'язань
ОСОБА_5 за кредитним договором, Банк
уклав договір поруки з ОСОБА_3,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язаний виконати обов'язок,
зазначений в письмовій вимозі
кредитора впродовж п'яти днів з моменту
її отримання. Таку вимогу позивач
направив поручителю 25.04.2013 року.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог чинного законодавства. Згідно зі
ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлено строк
його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк.

Як вбачається із матеріалів справи,
позичальник ОСОБА_5 25.07.2008 року подав
заяву на отримання строкового
споживчого кредиту у сумі 20 000 грн., на
строк до 20.01.2010 року включно.

Згідно відомостей, поданих позивачем,
відповідач зобов'язання по кредитному
договору не виконував.

Позивачем отримано споживчий кредит,
строк виконання договору закінчився
20.01.2010 року. Банк звернувся до суду з
позовом 08.07.2013 року.

Як встановлено ч.4 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку, встановленому в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
зобовязання не предявить вимоги до
поручителя. Якщо строк виконання
основного зобовязання не встановлений
або встановлениий моментом
предявлення вимоги, порука
припиняється якщо кредитор не
предявить вимоги протягом одного року
від дня укладення договору поруки.

Визначені законом строки предявлення
вимоги до поручителя пройшли, а тому
порука припинилась, а посилання
представника позивача на п.12 Договору
поруки не можуть бути підставою для
задоволення вимог до поручителя,
оскільки зазначеним пунктом визначено
строк позовної давності, а не строк дії
договору поруки. Вкзівка у договорі
поруки про те, що вона діє до повного
виконання зобовязання, не є тим
строком, який визначений законом.

Боржником ОСОБА_5, рішення суду першої
інстанції не оскаржено, тому суд
апеляційної інстанції розглядає
апеляційну скаргу, подану
представником поручителя.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та в межах поданої апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням вимог
матеріального права і воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в позові до поручителя.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Снятинського районного суду
від 26 листопада 2013 року в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_3,
скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості згідно кредитного
договору відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
В.М. Васильковський

О.Є. Меленко