АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3780/2014
інстанції: П'ятничукІ.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при
секретарі Волощуку О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою Шуліки
АліниВолодимирівни в інтересах
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 14 січня 2014 року у справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_3, товариства з
обмеженою відповідальністю «Фламенко»
про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором кредиту в розмірі
21 766,57 грн., а також понесених судових
витрат: судового збору 217,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31
січня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк»
відповідно до договору № DNH4KP50630131
надало ОСОБА_3 кредит у розмірі 1 818,70
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 30 квітня 2007 року. Відповідач
прийняті на себе за договором кредиту
зобов'язання щодо своєчасного його
погашення не виконувала, допустила
виникнення заборгованості, яка станом
на 2 березня 2012 року становить 21 766,57
грн.та складається з наступного: 1 775,36
грн. заборгованість за кредитом; 7 271,14
грн. заборгованість по процентам за
користування кредитом, 11 207,38 грн. пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. штраф
(фіксована частина); 1 012,69 грн. штраф
(процентна складова). Враховуючи
наведене просило стягнути з
відповідача загальну суму боргу за
договором кредиту в розмірі 21 766,57 грн.,
а також судовий збір 217,67 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 14 січня 2014 року у
задоволенні вказаного позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Шуліка А.В. в
інтересах ПАТ КБ «Приватбанк»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити повністю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3
проти апеляційної скарги заперечувала,
рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 14 січня 2014 року просила
залишити без змін.

Представник позивача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, звернувся до суду з клопотанням
про відкладення розгляду справи у
зв'язку із зайнятістю в іншому судовому
засіданні. Вказані причини неявки
апеляційним судом визнані неповажними,
доказів відсутності у позивача, як
юридичної особи, інших повноважних
представників для участі у розгляді
справи суду не надано. Крім того, з
повістки наданої суду в якості доказу
поважності неявки не вбачається, що
саме конкретний представник позивача
буде приймати участь у відповідному
судовому засіданні, а тому колегія
суддів вважала за можливе слухати
справу за відсутності осіб, що не
з'явилися.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність часткового її
задоволення виходячи із такого.

При розгляді справи судом встановлено,
що 31 січня 2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір кредиту № DNH4KP50630131 відповідно
до якого останній був наданий кредит в
розмірі 1 818,70 грн. зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 25.08 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення до 30 квітня 2007 року включно.
Згідно умов укладеного договору,
договір складається з заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
договором № DNH4KP50630131 відповідач свої
зобов'язання не виконала, що призвело
до виникнення заборгованості по
кредиту, яка станом на 2 березня 2012 року
становить 21 766,57 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що вони є необгрунтованими та
недоведеними належним чином, а тому
задоволенню не підлягають.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду не можна з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Загальна позовна давність відповідно
до ст. 257 ЦК України встановлюється
тривалістю у трироки, а згідно із ч. 1 ст.
261 ЦК України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 було заявлено у суді
першої інстанції до ухвалення судового
рішення про застосування судом строку
позовної давності відповідно до вимог
ст. 267 ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині обґрунтування правових
підстав для відмови в позові колегія
суддів виходить із застосування до
спірних правовідносин загального
строку позовної давності з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно з вимогами статей 57-60 ЦПК
України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування.

Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), якими передбачено
п'ятирічний строк позовної давності,
відповідачем ОСОБА_3 не підписані,
позивач не довів суду укладення між
сторонами договору про збільшення
позовної давності.

В обґрунтування своїх вимог банком
надано суду заяву Позичальника

№ DNH4KP50630131 та умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»).

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що
позичальник ознайомився та згоден з
умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам, проте банком не
доведено, що позичальник ознайомлений
саме з умовами надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») наданими суду, оскільки з
вказаних умов не вбачається можливим
встановити, що відповідач з ними
ознайомлена та взагалі, що вони
існували на момент укладення договору.
Умови підписані головою правління
банку, проте дати затвердження не
містять.

Крім того, у суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_3 пояснила та
категорично заперечувала факт
ознайомлення її з будь-якими умовами
надання кредитів.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги з приводу
необхідності задоволення вимог банку
та стягнення заборгованості, що
утворилася, не беруться до уваги
колегією суддів.

За таких обставин рішення суду назвати
повністю законним та обґрунтованим не
можна, а тому воно підлягає зміні на
підставі пункту

третього частини 1 статті 307 ЦПК
України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ШулікиАліни
Володимирівни в інтересах публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»задовольнити
частково.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 14 січня 2014 року змінити
в частині правового обґрунтування
підстав для відмови у задоволенні
позову.

А в решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді : Г.М.
Кирилюк

М.М.Панченко