№ провадження 2/208/137/14
РІШЕННЯ

Іменем
України

16 січня 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі: судді
Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за
участю представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2, представника відповідача
Дніпродзержинської міської ради -
Ігнатенка О.Ю., представника
відповідача комунального підприємства
«Дорожник» - Лисенка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дніпродзержинської міської
ради, комунального підприємства
«Дорожник», третя особа: управління
державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за час затримки
виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі, -

в с т а н о в и в:

Позивач у грудні 2013 р. звернувся до суду
з позовом до Дніпродзержинської
міської ради, комунального
підприємства «Дорожник», посилаючись
на те, що рішенням Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 23.11.2010 року по справі № 2-578/10 суд
поновив його на посаді директора
комунального підприємства «Дорожник»
з 10 серпня 2009 року, стягнувши з
відповідача по справі -
Дніпродзержинської міської ради на
його користь 31410 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 10.08.2009 року по 20.08.2010 року. Суд
визнав незаконним та скасував
розпорядження міського голови м.
Дніпродзержинська від 10.08.2009 року № 38-р
«ос» про його звільнення.

Рішенням колегії суддів судової палати
по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.06.2012
року рішення суду першої інстанції
змінено шляхом виключення з його
резолютивної частини вказівки про
скасування розпорядження міського
голови м. Дніпродзержинська від 10.08.2009
року № 38-р «ос» про звільнення ОСОБА_1 В
решті судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02.10.2012 року
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року та
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18.06.2012 року залишено без
змін.

10.12.2010 року міським головою м.
Дніпродзержинська Сафроновим С.О.
винесено розпорядження № 132-р «ос»,
яким його поновлено на посаді
директора КП «Дорожник» з 10 серпня 2009
року, були внесені відповідні зміни до
його трудової книжки, але на
комунальному підприємстві «Дорожник»
був відсутній наказ про його
поновлення на посаді директора
підприємства, куди він був недопущений.

На підставі розпорядження № 145-р «ос»,
винесеного 29.12.2010 року міським головою
м. Дніпродзержинська Сафроновим С.О.,
його звільнили з посади директора КП
«Дорожник» з 01.01.2011 року у зв'язку із
закінченням строку контракту № 08-к/2007
від 27.12.2007 року.

Просив стягнути з Дніпродзержинської
міської ради на його користь 7592,80 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, винести ухвалу, якою стягнути
з комунального підприємства
«Дорожник» на його користь середній
заробіток за час затримки виконання
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 р. в
частині поновлення його на посаді
директора комунального підприємства
«Дорожник» з 10 серпня 2009 р., в якому було
допущено негайне виконання його з
моменту проголошення в розмірі 3207 грн.;
стягнути солідарно з
Дніпродзержинської міської ради та
комунального підприємства «Дорожник»
на його користь 1500 грн. понесених
витрат на правову допомогу.

У лютому 2014 р. позивач уточнив
позовні вимоги до Дніпродзержинської
міської ради, комунального
підприємства «Дорожник», третя особа:
управління державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області, просив
стягнути з Дніпродзержинської міської
ради на його користь 7592,80 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнути з комунального
підприємства «Дорожник» на його
користь середній заробіток за час
затримки виконання рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 р. в
частині поновлення його на посаді
директора комунального підприємства
«Дорожник» з 10 серпня 2009 р., в якому було
допущено негайне виконання його з
моменту проголошення в розмірі 3207 грн.;
стягнути солідарно з
Дніпродзержинської міської ради та
комунального підприємства «Дорожник»
на його користь 1500 грн. понесених
витрат на правову допомогу; зобов'язати
комунальне підприємство «Дорожник»
нарахувати та сплатити до бюджету
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
застраховану особу ОСОБА_1 за період з 10
серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в
розмірах встановлених Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав із зазначених
у ньому підстав; представник
відповідача Дніпродзержинської
міської ради позов не визнав,
пояснивши, що на виконання рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року
відповідачем виплачено позивачу 31410
грн. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 10.08.2009 по
20.08.2010 року. Просив суд відмовити в
задоволенні позову з підстав
відсутності оригіналів листів, копії
яких додані до позову, оскільки КП
«Дорожник» стверджувало про
відсутність їх примірників на
підприємстві; представник відповідача
комунального підприємства «Дорожник»
позов не визнав посилаючись на його
необґрунтованість.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Розпорядженням
Дніпродзержинського міського голови
Захорольського О.І. від 28.12.2006 року №
311-р «ос» позивач ОСОБА_1 був
призначений директором комунального
підприємства «Дорожник».

10.08.2009 року Дніпродзержинським міським
головою Корчевським Я.С. було видано
розпорядження № 38-р «ос» про
звільнення ОСОБА_1 з посади директора
комунального підприємства «Дорожник».

Не погодившись зі звільненням позивач
у вересні 2009 року звернувся до
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська з відповідним
позовом.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року по
справі № 2-578/10 суд поновив ОСОБА_1 на
посаді директора комунального
підприємства «Дорожник» з 10 серпня 2009
року та стягнув з відповідача -
Дніпродзержинської міської ради на
його користь 31410 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 10.08.2009 року по 20.08.2010 року. Суд
визнав незаконним та скасовував
розпорядження міського голови
Корчевського Я.С. від 10.08.2009 року № 38-р
«ос» про звільнення ОСОБА_1 Рішення
було допущено до негайного виконання.

Рішенням колегії суддів судової палати
по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.06.2012
року рішення Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська змінено,
виключивши з резолютивної частини
рішення вказівку про скасування
розпорядження міського голови м.
Дніпродзержинська Корчевського Я.С від
10.08.2009 року № 38-р «ос» про звільнення
ОСОБА_1 В решті судове рішення залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 02.10.2012 року
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року та
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18.06.2012 року залишено без
змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати
по цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11.02.2013
року заяву Дніпродзержинської міської
ради та її виконавчого комітету про
перегляд рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18.06.2012
року за ново виявленими обставинами
залишено без задоволення.

25.11.2010 року державним виконавцем
Антоновим Є.М. підрозділу примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ у
Дніпропетровській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо примусового
поновлення ОСОБА_1 на посаді директора
комунального підприємства «Дорожник».

10.12.2010 року міським головою Сафроновим
С.О. винесено розпорядження № 132-р «ос»,
яким позивача поновлено на посаді
директора КП «Дорожник» з 10 серпня 2009
року згідно з контрактом від 27.12.2007 року
№ 08-к/2007, укладеним між
Дніпродзержинською міською радою та
ОСОБА_1 на строк з 29.12.2007 року по 01 січня
2011 року.

Відповідно до акту від 10.12.2010 року,
складеного старшим державним
виконавцем Антоновим Є.М. підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, було
встановлено, що під час проведення
виконавчих дій на КП «Дорожник» ОСОБА_1
не зміг фактично зайняти місце роботи
на підприємстві, наказ про поновлення
на посаді ОСОБА_1 на підприємстві не
виносився.

Матеріали справи містять лист КП
«Дорожник» від 28.01.2011 року вих. № 61, яким
відповідач підтвердив той факт, що
наказ про поновлення на посаду
директора КП «Дорожник» ОСОБА_1 на
підприємстві відсутній.

29.12.2010 року міським головою м.
Дніпродзержинська Сафроновим С.О.
винесено розпорядження № 145-р «ос» яким
ОСОБА_1 звільнено з посади директора КП
«Дорожник» з 01.01.2011 року у зв'язку із
закінченням строку контракту № 08-к/2007
від 27.12.2007 року.

Матеріали справи містять копію
трудової книжки належної ОСОБА_1 куди
були внесені відповідні записи.

11.07.2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Джижирук
О.О. було винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого Заводським районним
судом м. Дніпродзержинська, про
поновлення ОСОБА_1 на посаді директора
Комунального підприємства «Дорожник»
з 10.08.2009 року.

Судом установлено, що при звільненні
позивача 01.01.2011 року КП «Дорожник» не
було проведено нарахування та виплати
усіх сум позивачеві, які належать
робітникові при звільненні в порядку
ст. 116 Кодексу законів про працю
України. Окрім того, в матеріалах
справи відсутні докази нарахування та
сплати до бюджету єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на застраховану
особу позивача за період з 10 серпня 2009
року по 01 січня 2011 року в розмірах
встановлених Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України,
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської міської ради в
особі міського голови, виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради про поновлення на роботі та
виплаті середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
Дніпродзержинської міської ради
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 21.08.2010 року по 23.11.2010
року в сумі 7592,80 грн., яка була
розрахована позивачем з урахуванням
розміру його середньомісячного окладу
за час роботи на підприємстві, який був
встановлений та досліджений судом при
розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Матеріалами справи доведено, що
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року про
поновлення ОСОБА_1 на посаді директора
Комунального підприємства «Дорожник»
з 10.08.2009 року, яке було допущено судом
до негайного виконання, не було
виконано комунальним підприємством
«Дорожник», наказ про призначення
ОСОБА_1 підприємством не виносився,
фактичного доступу до робочого місця
позивач не отримав натомість був
звільнений з 01.01.2011 року за закінченням
строку контракту № 08-к/2007, укладеного
27.12.2007 року між ним та
Дніпродзержинською міською радою.

За таких обставин суд доходить
висновку про обґрунтованість вимог
позивача щодо стягнення з відповідача
комунального підприємства «Дорожник»
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення за період з
23.11.2010 по 01.01.2011 року в сумі 3207,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, сплата єдиного внеску
здійснюється у національній валюті
шляхом внесення роботодавцями
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки органів доходів і зборів,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів для його зарахування
за працюючих у них громадян.

При розгляді справи комунальним
підприємством «Дорожник» не надано
доказів нарахування та сплати єдиного
внеску за працівника ОСОБА_1 за період з
10.08.2009 року по 01.01.2011 року в зв'язку з чим
вимоги позивача щодо зобов'язання
підприємства вчинити вказані дії є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 79 ЦК України, витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, входять до складу судових
витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Матеріали справи містять копію
договору про надання правової допомоги
№ 72, укладеного 01.10.2013 року між
адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1, акту
виконаних юридичних робіт до договору
№ 72 про надання правової допомоги від
01.10.2013 року, чек виписаний адвокатом, що
підтверджують факт оплати позивачем
послуг адвоката в сумі 1500 грн., які
підлягають солідарному стягненню з
відповідачів.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» позивач
ОСОБА_1 звільнений від сплати судового
збору таким чином, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК
України судовий збір повинен бути
стягнутий з відповідачів в дохід
держави пропорційно від розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 55, 124 Конституції України,
ст. 232, 235, 236 КЗпП України, ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дніпродзержинської міської
ради на користь ОСОБА_1 7592,80 грн.
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 21.08.2010 по 23.11.2010 року.

Стягнути з комунального підприємства
«Дорожник» на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки виконання
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 23.11.2010 року по
справі № 2-578/10 в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді директора
комунального підприємства «Дорожник»
з 10 серпня 2009 року, в якій було допущено
негайне виконання, тобто з моменту його
проголошення, в розмірі 3207 грн.,

Зобов'язати комунальне підприємство
«Дорожник» нарахувати та сплатити до
бюджету єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на застраховану
особу ОСОБА_1 (код іпн НОМЕР_1) за період
з 10 серпня 2009 року по 01 січня 2011 року в
розмірах встановлених Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI.

Стягнути солідарно з
Дніпродзержинської міської ради та
комунального підприємства «Дорожник»
на користь ОСОБА_1 1500 грн. понесених
витрат на правову допомогу

Стягнути з Дніпродзержинської міської
ради в дохід держави судовий збір в
розмірі 121,80 грн.

Стягнути з комунального підприємства
«Дорожник» в дохід держави судовий
збір в розмірі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя
Дячков С. В.