РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 124/11228/13-ц

16.01.2014 року
м. Сімферополь

Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим у складі

головуючого, судді - Заболотної Н.М.

при секретарі - Корольковій О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні позовну заяву
Прокурора Центрального району м.
Сімферополя в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради, треті
особи - Сімферопольська міська рада в
особі служби у справах дітей,
Комунальне підприємство
«Приватизаційне бюро», Комунальне
підприємство Житлово-експлуатаційного
об'єднання Центрального району м.
Сімферополя, приватний нотаріус
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ПАТ
«Піреус банк МКБ», КРП Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації, Реєстраційна служба
Сімферопольського міського управління
юстиції про визнання недійсним та
скасування розпорядження органу
приватизації, визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на житло, скасування витягу,
визнання недійсним договору дарування
квартири, витребування майна,

в с т а н о в
и в:

Прокурор Центрального району м.
Сімферополя звернувся до суду в
інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи -
Сімферопольська міська рада в особі
служби у справах дітей, Комунальне
підприємство «Приватизаційне бюро»,
Комунальне підприємство
Житлово-експлуатаційне об'єднання
Центрального району м. Сімферополя про
визнання приватизації квартири
незаконною, скасування розпорядження,
свідоцтва про право власності на житло,
визнання недійсним договору дарування
квартири, витребування майна. Свої
вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є особою,
позбавленою батьківського піклування.
При проведенні у 2011 році перевірки
додержання житлових прав дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування було виявлено наступне.
Відповідно до рішення Виконавчого
комітету м. Сімферополя № 924 від 27.06.2003
року на час перебування ОСОБА_1 в
державній інтернатній установі відділ
громадянства, паспортної та
імміграційної служби Центрального
районного відділу Сімферопольського
міського управління ГУ МВС України в АР
Крим в установленому законом порядку
повинен був зберегти за дитиною право
користування житлом за місцем
проживання його батька ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1. КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя повинно було
забезпечити збереження житлового
приміщення за вищевказаною адресою та
не здійснювати будь-яких операцій з
вказаним житловим приміщенням без
узгодження з управлінням освіти
міської ради. Однак через несвоєчасне
надходження вказаного рішення до КП
ЖЕО Центрального району м. Сімферополя
та відділу громадянства, паспортної та
імміграційної служби Центрального
районного відділу Сімферопольського
управління ГУ МВС України в АР Крим
належне збереження житла
неповнолітнього не організовано. 23.07.2003
року ОСОБА_3 приватизував квартиру на
своє ім'я та йому видано свідоцтво про
право власності на квартиру від 23.07.2003
року. Однак, при приватизації квартири
не враховані інтереси неповнолітньої
дитини, у зв'язку з чим її неможна
визнати законною. ОСОБА_3 05.09.2003 року
подарував вказану квартиру ОСОБА_2,
таким чином, подальше розпорядження
квартирою відбулося також без
врахування інтересів неповнолітньої
дитини. Прокурор неодноразово
уточнюючи позовні вимоги, в останнє
просив визнати недійсним та скасувати
розпорядження органу приватизації
жилого фонду № 586 від 23.07.2003 року,
визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності
Виконкому Сімферопольської міської
ради на квартиру АДРЕСА_1, скасувати
витяг № 1396529 від 04.09.2003 року, визнати
недійсним договір дарування квартири
АДРЕСА_1 № 1176 від 05.09.2003 року, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, витребувати з
чужого незаконного володіння квартиру,
зобов'язати КРП «СМ БРТІ» внести
відповідні зміни в технічну
документацію.

Ухвалами суду від 10.12.2012 року, 10.01.2013
року залучено до участі в справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору -
приватного нотаріуса
Сімферопольського міського
нотаріального округу АРК ОСОБА_4, ВАТ
«Піреус банк», КРП Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації, в якості
співвідповідача - Виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради.

Ухвалою суду від 05.08.2013 року позовні
вимоги прокурора за його клопотанням,
підтриманим Сімферопольською міською
радою, ОСОБА_1, піклувальником ОСОБА_6
про зобов'язання КРП «СМ БРТІ» внести
відповідні зміни в технічну
документацію залишені без розгляду.

Представник прокуратури - Самохіна Г.О.
в судовому засіданні свої позовні
вимоги підтримала, просила їх
задовольнити з вищенаведених підстав.

Представник Сімферопольської міської
ради Недашковський В.О. позовні вимоги
прокурора підтримав.

Представник третьої особи -
Виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради в особі Служби у справах
дітей - в судове засідання не з'явився,
про день, час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.

Представник ПАТ «Піреус Банк МКБ» - в
задоволенні позову прокурора просила
відмовити.

Треті особи - КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя, КП
«Приватизаційне бюро», КРП
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації і технічної
інвентаризації», приватний нотаріус
Сімферопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
Реєстраційна служба Сімферопольського
міського управління юстиції, в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце судового засідання повідомлені
належним чином. Від КРП
«Сімферопольське міжміське бюро
реєстрації і технічної
інвентаризації» та Реєстраційної
служби Сімферопольського міського
управління юстиції надійшли заяви про
розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином за останнім відомим місцем
реєстрації через оголошення в засобах
масової інформації.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про день, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши
матеріали цивільних справ №2-3520/02,
№2/122/185/2012, заслухавши осіб, які беруть
участь у справі, проаналізувавши
докази та матеріали цивільної справи у
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК
України, якою встановлений принцип
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
народження дитини (а.с.12 т.1). ОСОБА_1 на
час подачі позову є повнолітнім та
навчається у Харківському інституті
фінансів.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 з 20.07.1984 року по 03.10.2003 року та
був її наймачем (а.с. 48 зв., 50, 126 т.1)

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя від 13.11.2002 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_9 позбавлені батьківських прав
щодо ОСОБА_1. Неповнолітня дитина
передана на піклування сектору охорони
прав дитинства Сімферопольського
міського відділу освіти. Рішенням
Виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради від 27.06.2003 року № 924
вирішено відділу громадянства,
паспортної і імміграційної служби
Центрального райвідділу
Сімферопольського міського управління
ГУ МВС України в АР Крим в
установленому порядку оформити і
зберегти за неповнолітнім ОСОБА_1 на
період його перебування в державній
інтернатній установі право
користування жилим приміщенням за
місцем проживання його батька за
адресою: АДРЕСА_1, КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя забезпечити
збереження жилого приміщення за
вказаною адресою за тимчасово
відсутньою дитиною на період її
перебування в державній інтернатній
установі, не проводити ніяких операцій
із зазначеним житлом без узгодження з
управлінням освіти міської ради.
Контроль за виконанням п.2 цього
рішення покласти на КП ЖЕО
Центрального району м. Сімферополя і
управління освіти міської ради.
Зазначене рішення отримано КП ЖЕО
Центрального району м. Сімферополя
17.09.2009 року (а.с.92,93 т.1).

Згідно з розпорядженням виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради від 23.07.2003 року № 586 про передачу у
власність квартир 23.07.2003 року ОСОБА_3
отримав на своє ім'я свідоцтво про
право власності на спірну квартиру та
04.09.2003 року зареєстрував право
власності.

05.09.2003 року ОСОБА_3 подарував квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_2, що підтверджується
договором дарування від 05.09.2003 року №
1176 (а.с.15 т.1).

04.06.2007 року між ВАТ «МКБ»,
правонаступником якого є ПАТ «Піреус
Банк МКБ», та ОСОБА_2 укладений договір
поруки. 11.06.2007 року між ВАТ «МКБ» та
ОСОБА_2 укладений іпотечний договір,
згідно з яким ОСОБА_2 передав спірну
квартиру в іпотеку банку в
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором ОСОБА_10 (а.с.53-58 т.1).

07.10.2010 року КП ЖЕО Центрального району
м. Сімферополя звернулося до Служби у
справах дітей Сімферопольської
міської ради із запитом про розгляд
питання щодо реєстрації ОСОБА_2 у
спірній квартирі, посилаючись на
наявність рішення № 924 від 27.06.2003 року
про збереження житла за неповнолітніми
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.36 т.1). В серпні 2011
року прокуратурою Центрального району
м. Сімферополя проводилася перевірка
та ОСОБА_2 викликалося до прокуратури
для надання пояснень на 04.08.2011 року
(а.с.37).

Згідно з повідомленням Центрального РВ
м. Сімферополя на запит суду ОСОБА_1
станом на 25.04.2013 року був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та
знятий з реєстраційного обліку 05.09.2012
року в м. Харків (а.с.63 т.1).

Частиною 57 КпШС, яка діяла на час
народження ОСОБА_1 передбачено, що діти,
походження яких встановлено за
спільною заявою батьків або за
рішенням суду, мають ті ж права і
обов'язки щодо батьків та їх родичів,
що й діти, які народилися від осіб, які
перебувають у шлюбі.

Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства» в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, діти - члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Частиною 2 статті 17 Цивільного
кодексу Української РСР в редакції 1963
року передбачено, що місцем проживання
неповнолітніх, що не досягли
п'ятнадцяти років, або громадян, які
перебувають під опікою, визнається
місце проживання їх батьків
(усиновителів) або опікунів.

Як слідує з матеріалів цивільної
справи за позовом прокурора
Центрального району м. Сімферополя до
ОСОБА_9, ОСОБА_3 про позбавлення
батьківських прав, оглянутої в
судовому засіданні, ОСОБА_9 та ОСОБА_3
проживали спільно із дітьми, в томі
числі з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1
(вказані дані відображені в запитах
Виконавчого комітету Центральної
районної ради м. Сімферополя, відповіді
начальника Центрального РВ
Сімферопольського МУ ГУ МВС в АР Крим,
поданні школи №21, поясненнях ОСОБА_9,
поясненнях ОСОБА_12, акті обстеження
умов проживання ОСОБА_12, рапорті,
характеристиці на ОСОБА_9).

Мати дітей ОСОБА_9 була зареєстрована
до 11.08.2000 року за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 71 Житлового
кодексу УРСР жиле приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членами його сім'ї понад
шість місяців у випадках: влаштування
дитини (дітей) на виховання до
родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, - протягом
усього часу їх перебування у родичів,
опікуна чи піклувальника, прийомній
сім'ї, дитячому будинку сімейного
типу, закладі для дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування.

З метою забезпечення інтересів
неповнолітніх дітей Виконавчим
комітетом Сімферопольської міської
ради прийнято рішення від 27.06.2003 року №
924 про збереження за неповнолітнім
ОСОБА_1 на період його перебування в
державній інтернатній установі права
користування жилим приміщенням за
місцем проживання його батька за
адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч.4 ст. 5 Закону
України «Про приватизації державного
житлового фонду» право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду з
використанням житлових чеків
одержують громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах
(будинках) або перебували на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
до введення в дію цього Закону.

Враховуючи, що спірна квартира
АДРЕСА_1 була збережена за
неповнолітньою дитиною, але її
приватизація відбулась без врахування
її права на користування квартирою, суд
вважає, що позовні вимоги про визнання
недійсним та скасування розпорядження
органу приватизації жилого фонду № 586
від 23.07.2003 року, визнання недійсним та
скасування свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 від
23.07.2003 року, видане Виконкомом
Сімферопольської міської ради на ім'я
ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 145 ЦК
Української РСР, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин, якщо
майно за плату придбане у особи, яка не
мала права його відчужувати, про що
набувач не знав і не повинен був
знати (добросовісний набувач), то
власник вправі витребувати це майно
від набувача лише в разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею. Витребування
майна з підстав, зазначених у частині
першій цієї статті, не допускається,
якщо майно було продано в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень. Якщо майно набуто безоплатно
від особи, яка не мала права його
відчужувати, власник вправі
витребувати майно в усіх випадках.

Однак, враховуючи, що власником
квартири є Сімферопольська міська
рада, а не ОСОБА_1, вимоги прокурора в
інтересах ОСОБА_1 про витребування
квартири у ОСОБА_2 та визнання
недійсним договору дарування не
підлягають задоволенню.

Також, не підлягають задоволенню і
вимоги про скасування витягу № 1396529
від 04.09.2003 року серії СВВ № 284057,
оскільки згідно із законодавством, яке
діяло на час його видачі, він дійсний
протягом трьох місяців, тому визнання
його недійсним та скасування не
потребується.

При цьому суд вважає, що строк позовної
давності не є пропущеним, оскільки
прокуратура лише у серпні 2011 року при
проведенні перевірки дотримання прав
дітей-сиріт дізналася про порушення їх
прав.

Керуючись статтею 145 Цивільного
кодексу УРСР в редакції 1963 року,
статтею 71 ЖК УРСР, Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Законом України «Про охорону
дитинства», статтями 10,11, 60, 88, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Прокурора
Центрального району м. Сімферополя в
інтересах ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати недійсним та скасувати
розпорядження органу приватизації
жилого фонду № 586 від 23.07.2003 року.

Визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1, видане Виконкомом
Сімферопольської міської ради на ім'я
ОСОБА_3.

В задоволенні позовних вимог
прокурора Центрального району м.
Сімферополя в інтересах ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору дарування
квартири АДРЕСА_1 № 1176 від 05.09.2003 року,
укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
скасування витягу № 1396529 від 04.09.2003
року, витребування з чужого
незаконного володіння ОСОБА_2 квартири
АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
прокуратури Центрального району м.
Сімферополя витрати на оголошення у
засобах масової інформації в розмірі
1404 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради в дохід держави судовий
збір в розмірі 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим через
Центральний районний суд м.
Сімферополя АРК шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Н. М. Заболотна