Справа №560/262/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дубровиця справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 та
просить визнати за ним право власності
на одноповерховий житловий будинок з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами, який розташований в
АДРЕСА_1, згідно Технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовленого Рівненським
обласним бюро технічної
інвентаризації станом на 22 жовтня 2013
року, як за спадкоємцем першої черги за
законом після смерті його матері
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Свої вимоги мотивує тим, що після
смерті його матері ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно, а саме: одноповерховий
житловий будинок з надвірними
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1. Заповіту
на вищевказане нерухоме майно немає.
Позивач є спадкоємцем по закону першої
черги. Окрім нього, спадкоємцям за
законом першої черги є також
відповідач по справі - його рідна
сестра: ОСОБА_2 Однак отримати
свідоцтво про право на спадщину
позивач не зміг, так як відсутні
правовстановлюючі документи, які
підтверджують належність будинку
померлій матері.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнала, проти задоволення позову не
заперечувала.

Заслухавши позивача, відповідача,
дослідивши докази по справі, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
(а.с.5) ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про
що складено відповідний актовий запис
за №17.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України,
цивільна правоздатність фізичної
особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України
однією із підстав припинення права
власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно із ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3
заповіту не склала, а тому право на
спадкування після її смерті згідно ст.
1223 ЦК України здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття.

За положеннями ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт родинних відносин між
спадкодавцем та позивачем у справі
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 від 01
листопада 2013 року, із якого вбачається,
що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця
ОСОБА_3 (а.с.9).

Спадкоємцями майна за законом
першої черги після смерті ОСОБА_3, окрім
позивача є також його рідна сестра:
ОСОБА_2, яка на спадщину не претендує. Що
підтверджується її заявою, яка наявна
в матеріалах справи від 19.12.2013 року,
згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в силу
об'єктивних причин відмовляється від
прийнятої спадщини після смерті матері
- ОСОБА_3 та від її права на спадщину на
користь свого брата ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2 (а.с.26) .

Як вбачається з виписки з
погосподарської книги від 06.12.2013 року
№1228, виданої Осівською сільською радою
(а.с.14), згідно погосподарської книги №4,
особовий рахунок НОМЕР_2, будинок
АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 (а.с.14).

Згідно довідки №1229 від 06.12.2013 року
виданої Осівською сільською радою
Дубровицького району Рівненської
області, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_5 і на день смерті проживала
і зареєстрована одиноко (а.с.15).

Відповідно до довідки №1168 від 19.11.2013
року виданої Осівською сільською
радою Дубровицького району
Рівненської області, в житловому
будинку за адресою в АДРЕСА_1 ніхто на
даний час не зареєстрований і не
проживає (а.с.16).

Оскільки спірні правовідносини
виникли до набрання чинності ЦК
України, тобто до 1 січня 2004 року, то до
цих відносин застосовується
законодавство, яке діяло на час їх
виникнення. За чинним на той час
законодавством, а саме відповідно до
ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року),
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном. За цією
підставою ОСОБА_1 і прийняв спадщину.
Однак юридично своїх прав не оформляв і
свідоцтво про право на спадщину не
отримував.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Позивач та відповідач по справі,
будучи спадкоємцями першої черги майна
померлої звернулися до Дубровицької
державної нотаріальної контори для
оформлення права на неї (а.с.22,23).

З повідомлення Дубровицької державної
нотаріальної контори встановлено, що
видати свідоцтво про право на спадщину
за законом по спадковій справі №16/2003
після смерті померлої ОСОБА_3, як
спадкоємцям за законом немає
можливості, оскільки на житловий
будинок відсутній правовстановлюючий
документ (а.с.25).

Відповідно до п.23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 "Про судову практику
у справах про спадкування", у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Для вироблення технічної документації
на спадковий житловий будинок, позивач
звернувся в КП "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" Рівненської
обласної ради, яким станом на 22 жовтня
2013 року було видано технічний паспорт
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок по вулиці АДРЕСА_1 області на
ім'я ОСОБА_3 (а.с.17-19).

Довідкою КП "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" Рівненської
обласної ради, за № 11183 від 28 жовтня 2013
року виданої громадянину ОСОБА_1
повідомляється, що інвентаризаційна
вартість житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1 станом
на 22.10.2013 року становить 38 591 грн.
(тридцять вісім тисяч п'ятсот
дев'яносто одна гривня). Загальна площа
житлового будинку 49,2 м.2, житлова - 31,6 м.2
Згідно реєстрових книг бюро, право
власності на вищевказаний будинок
станом на 31.12.2012 рік в КП "РОБТІ" не
зареєстровано (а.с.20).

Відповідно до ст.1299 ЦК України, право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Рішенням про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Дубровицького районного управління
юстиції Рівненської області за №8870355
від 08 січня 2014 року (а.с.21) ОСОБА_1 було
відмовлено у державній реєстрації
права приватної власності на житловий
будинок, що розташований по вулиці
АДРЕСА_1 області (а.с.21).

Процедуру державної реєстрації права
власності на нерухоме майно визначено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМ України
від 22.06.2011 року №703, відповідно до п.2
якого, державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус, як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_3
при житті набула або володіла житловим
будинком що розташований в АДРЕСА_1
неправомірно, або, що на нього окрім
позивача, в порядку спадкування чи з
інших підстав претендують інші особи, в
суді не встановлено.

Отже, суд приходить до переконання, що
ОСОБА_3 належав на праві власності
житловий будинок по АДРЕСА_1, інших
спадкоємців, які б претендували на
спадкове майно немає, а тому є підстави
для визнання за ОСОБА_1 права власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом.

За таких підстав, суд переконується в
тому, що позивач, згідно норм
спадкового права, став власником
спадкового майна померлої і набув
права власності на нього.

Керуючись ст.ст. ч.4 ст. 25, п.11 ч.1 ст 346,
328, 392, 1217, 1223, 1258, 1261, ч.3 ст. 1268,
1296, 1297 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», ст.ст.10, 60,
88, 159, 212, 213-215, 292, 294 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
одноповерховий житловий будинок з
надвірними господарськими будівлями
та спорудами, який розташований в
АДРЕСА_1, згідно Технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовленого Рівненським
обласним бюро технічної
інвентаризації станом на 22 жовтня 2013
року, як за спадкоємцем першої черги за
законом після смерті його матері
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно:

Суддя Дубровицького

районного суду

Оборонова І.В.