Ухвала

іменем україни

10 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтек», третя особа
- Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, про визнання
звільнення незаконним та поновлення на
роботі,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ТОВ «Сінтек», третя особа -
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, про визнання
звільнення незаконним та поновлення на
роботі.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 04 грудня
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
як на підставу позову посилався на те,
що, оскільки 09 грудня 2010 року загальні
збори учасників ТОВ «Сінтек»
проводились незаконно, його не було
повідомлено про проведення таких
зборів, відповідно й рішення, прийняте
щодо його звільнення з посади
директора, є незаконним.

Однак, відповідно до рішення
Господарського суду м. Києва від 10
липня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення
загальних зборів ТОВ «Сінтек» № 1-12 від
09 грудня 2010 року з вищенаведених
підстав було відмовлено.

При цьому, у вказаному рішенні
зазначено, що оскільки на загальних
зборах, які відбулись 09 грудня 2010 року,
був присутній учасник, який у
сукупності володіє більш як 60
відсотками голосів (80 відсотків), збори
є повноважними для прийняття рішень
відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про господарські товариства», в той
час як частка ОСОБА_1 у статутному
капіталі ТОВ «Сінтек» становить 20 %, а
відтак присутність позивача на
загальних зборах учасників ТОВ
«Сінтек», які відбулись 09 грудня 2010
року, істотно не вплинула б на
прийняття зборами рішення, зокрема,
щодо звільнення ОСОБА_1 з посади
директора ТОВ «Сінтек».

Указане рішення Господарського суду м.
Києва від 10 липня 2012 року на час
розгляду даної цивільної справи
відповідачем оскаржено не було та
набрало законної сили.

Статтею 145 ЦК України визначено, що
вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори його
учасників. У товаристві з обмеженою
відповідальністю створюється
виконавчий орган (колегіальний або
одноособовий), який здійснює поточне
керівництво його діяльністю і є
підзвітним загальним зборам його
учасників. Виконавчий орган товариства
може бути обраний також і не зі складу
учасників товариства. Компетенція
виконавчого органу товариства з
обмеженою відповідальністю, порядок
ухвалення ним рішень і порядок
вчинення дій від імені товариства
встановлюються цим Кодексом, іншим
законом і статутом товариства.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК
України до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю належить
створення та відкликання виконавчого
органу товариства.

Аналогічні положення містяться як у ст.
ст. 41, 59 Закону України «Про
господарські товариства», так і у пп.
10.3.5 Статуту ТОВ «Сінтек».

Як убачається з протоколу зборів
учасників ТОВ «Сінтек» № 1-12 від 09
грудня 2010 року більшістю голосів (80 %)
прийнято рішення про звільнення з
посади директора ОСОБА_1 з 10 грудня 2010
року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що зазначені судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права;
наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 вересня 2013 року року,
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель