Дата документу 15.04.2014
Справа №636/887/13-ц
Провадження №2/636/27/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Чугуївський міський
суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Слурденко О.І., при
секретарі Шиловій І.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в місті Чугуєві цивільну справу за
позовом Чугуївського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Харківській області до Чугуївської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_5, про визнання незаконним
та скасування розпорядження
Чугуївської райдержадміністрації
Харківської області №638 від 31.08.2011 року
«Про затвердження Технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства «Світанок»
Леб'язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області»,
припинення права власності на земельні
ділянки, визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки з моменту їх видачі, скасування
державної реєстрації державних актів
на право власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

Чугуївський міжрайонний прокурор
звернувся до суду з позовом в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Харківській області
до Чугуївської районної державної
адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації Харківської
області №638 від 31.08.2011 року «Про
затвердження Технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок та складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки членам фермерського
господарства «Світанок» Леб'язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області», припинення права
власності на земельні ділянки,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельні ділянки з
моменту їх видачі, скасування
державної реєстрації державних актів
на право власності на землю.
Неодноразово уточнюючи свої позовні
вимоги, прокурор в останній редакції
позову обґрунтовуючи його, вказує на
те, що фермерське господарство
«Світанок» було зареєстроване 21.11.2003
року і головою якого є ОСОБА_5, але
земельна ділянка площею 16 га яку воно
використовувало - на праві власності
даному господарству не належить.
Згідно Державного акту на право
постійного користування землею, який
був виданий на підставі рішення ХІХ
сесії ХХІ скликання Чугуївської
міської ради народних депутатів
Харківської області від 08.02.1994 року,
ОСОБА_5 ця земельна ділянка була надана
для ведення селянського господарства.
Посилаючись на п.12 Перехідних положень
та ст.17 Земельного Кодексу України
прокурор вважає, що на час виготовлення
технічної документації із землеустрою
по складанню державних актів на право
власності відповідачів на земельні
ділянки із земель фермерського
господарства, право користування
вказаною землею фермерським
господарством «Світанок» згідно з
чинним законодавством оформлено не
було. За положеннями ч.1 ст.12, ч.2 ст.13
Закону України «Про фермерське
господарство», ч.2 ст.31, ч.1 ст.32 ЗК
України землі фермерського
господарства можуть складатися із:
земельної ділянки, що належить на праві
власності фермерському господарству
як юридичній особі; земельних ділянок,
що належать громадянам - членам
фермерського господарства на праві
приватної власності; земельної
ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди. Громадяни - члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю). Громадянам України -
членам фермерських господарств
передаються безоплатно у приватну
власність надані їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Тому Чугуївська
райдержадміністрація при наданні
вказаної земельної ділянки у власність
членам фермерського господарства
порушила вимоги вказаних статей ЗК
України та Закону України «Про
фермерське господарство», оскільки
члени ФГ «Світанок» не мали права на
безкоштовну приватизацію земель, які
не надавалися фермерському
господарству у встановленому законом
порядку.

Крім цього, прокурор посилається на
те, що у відповідності до ч.5 ст.116 ЗК
України земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян чи юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом. Так, як
вказана земельна ділянка площею 16 га
вже перебувала у користуванні ОСОБА_5
на підставі Державного акту ХР №
від 08.02.1994 року та з його користування
не вилучалася, то при наданні цієї
земельної ділянки у власність
відповідачам райдержадміністрацією
було порушено вимоги ст.ст.116, 122, 123, 145, 149
ЗК України та ч.4 ст.13 Закону України
«Про фермерське господарство»,
оскільки ця земельна ділянка була
надана ОСОБА_5 для ведення селянського
господарства.

Згідно із ст.122 ЗК України та Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності»
райдержадміністрації на їх території
надають земельні ділянки із земель
державної власності у постійне
користування юридичним особам за
межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання,
а власником земель державної власності
на території області є Головне
управління Держземагенства у
Харківській області, тому позов
заявляється прокурором в інтересах
держави саме в його особі.

Також прокурор посилаючись на ст.373 ЦК
України, Постанову Пленуму ВС України
№7 від 16.04.2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», Постанову Пленуму ВСС України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» навів обґрунтування щодо
підсудності розгляду даної справи саме
в порядку цивільного судочинства,
оскільки відповідачі заявляли
клопотання про закриття провадження по
справі за непідсудністю її
Чугуївському міському суду і
необхідності розгляду в порядку КАС
України.

Представник Головного управління
Держземагенства у Харківській області
в неодноразово призначені судові
засідання не прибув, надавши письмові
пояснення щодо ставлення до позову з
яких вбачається наступне. Відповідно
до норм Закону України «Про фермерське
господарство» відносини пов'язані із
створенням, діяльністю та припиненням
діяльності фермерських господарств,
регулюються Конституцією України, ЗК
України, зазначеним законом та іншими
нормативно-правовими актами України.
Фермерське господарство є формою
підприємницької діяльності громадян
із створенням юридичної особи, які
виявили бажання виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства.
Тобто, громадянину надається земельна
ділянка насамперед з метою ведення
фермерського господарства.
Посилаючись на зміст позовної заяви,
вказав на те, що Державний акт ХР
№26-00-000003 на право постійного
користування землею площею 16 га на
території Леб'язької сільської ради
видано для ведення селянського
господарства на підставі рішення ХІХ
сесії ХХІ скликання Чугуївської
міської ради народних депутатів
Харківської області від 08.02.1994 року на
ім'я ОСОБА_5. Окрім цього, ОСОБА_5 є
головою фермерського господарства
«Світанок», яке зареєстровано у
порядку, встановленому законом для
державної реєстрації юридичних осіб,
тобто при створені фермерського
господарства ним дотримані положення
чинного на той момент законодавства.
Відповідно до ст.ст.12,13 Закону України
«Про фермерське господарство» землі
фермерського господарства можуть
складатися із: земельної ділянки, що
належить на праві власності
фермерському господарству як
юридичній особі; земельних ділянок, що
належать громадянам - членам
фермерського господарства на праві
приватної власності; земельної
ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди. Громадяни - члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю).

ОСОБА_5 як засновник та голова ФГ
«Світанок» використав земельну
ділянку на підставі Державного акту ХР
№26-00-000003 на право постійного
користування землею з метою ведення
селянського господарства. Проте
законодавством України на даний час не
встановлено спеціального порядку або
правового механізму передачі
земельних ділянок, які надані
громадянину, з метою ведення
селянського господарства, до
фермерського господарства, як
юридичної особи. Фактично Головне
управління Держземагенства у
Харківській області уникло від
формулювання свого ставлення до
позову, із пояснень його представника
неможливо визначити, підтримує взагалі
він позов чи ні, вважає він правомірним
розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації або ні, на
законних підставах були видані
державні акти про право власності на
земельні ділянки відповідачам і якщо
ні, то в чому саме були порушення
земельного законодавства.

Представник Чугуївської
райдержадміністрації заперечуючи
проти позову вказав на те, що
розпорядженням Чугуївської
райдержадміністрації №638 від 31.08.2011
року відповідно до ст.ст.17,31,32,186 ЗК
України та Закону України «Про
фермерське господарство» за заявами
громадян членів фермерського, а до
цього селянського, господарства, була
затверджена - Технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок та складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки членам фермерського
господарства «Світанок» Леб'язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області, за заявами
відповідачів поданих до
райдержадміністрації ще у 2003 році.
Вказана технічна документація була
замовлена ОСОБА_5 державному
підприємству «Харківський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» Держкомзему
України, ще у 2004 році і виготовлена
виконавцем у 2006 році, на підставі
розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації №541 від 10.01.2003
року «Про надання дозволу на розробку
проекту організації території
земельних часток (паїв) виділених із
земель фермерського господарства
«Світанок» на території Леб'язької
сільської ради Чугуївського району
Харківської області». Останні висновки
та погоджувальні документи були надані
відповідачам у 2011 році, тому вказана
технічна документація і була
затверджена у 2011 році, а Державні акти
про право власності на земельні
ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3
та ОСОБА_2 були видані у 2012 році. Вважає
розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації №638 від 31.08.2011
року винесене правомірно в рамках її
компетенції, відповідає діючому
земельному законодавству. Державні
акти на право власності на земельні
ділянки видані відповідно до норм ЗК
України і зареєстровані відповідним
чином.

Представник відповідачів заперечуючи
проти позову вказала наступне, що
головою фермерського господарства
«Світанок» є ОСОБА_5, який приймає
участь у справі як третя особа, а
відповідачі є членами цього
фермерського господарства і їм
надавалася земельна ділянка згідно
чинного законодавства України,
оскільки відповідно до положень ст.13
Закону України «Про фермерське
господарство» вони усі мають право на
одержання безоплатно у власність із
земель державної і комунальної
власності земельних ділянок у розмірі
земельної частки (паю). Членам
фермерського господарства передаються
безоплатно у приватну власність із
раніше наданих їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства
розташованого на території
відповідної ради. За заявами
відповідачів 10.12.2003 року Чугуївської
райдержадміністрацією було надано
дозвіл на розробку проекту організації
території земельних часток (паїв)
виділених із земель фермерського
господарства «Світанок» на території
Леб'язької сільської ради. На підставі
цього дозволу було замовлено технічну
документацію, яку виготовив
«Харківський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
Держкомзему України і який не вбачав
жодних перешкод у її виготовлені з
точки зору застосування діючого на той
момент земельного законодавства. На
підставі вказаної технічної
документації, затвердженої
розпорядженням №638 від 31.08.2011 року
Голови Чугуївської
райдержадміністрації, відповідачі
отримали Державні акти на право
власності на земельні ділянки, які є
земельними частками (паями) загальної
земельної ділянки, що виділялася
селянському (фермерському)
господарству у 1994 році і яка перейшла
потім у користування створеного у 2003
році фермерському господарству на базі
того ж селянського господарства
«Світанок». Усі члени селянського
(фермерського) господарства є між собою
родичами і у відповідності до ст.2
Закону України «Про селянське
(фермерське) господарство», який діяв
на момент його утворення, головою
господарства є його засновник ОСОБА_5, а
інші члени сім'ї самостійно приймали
рішення про участь в його діяльності. У
2003 році за положеннями нового Закону
України «Про фермерське господарство»,
громадянам України - членам
фермерських господарств передаються
безоплатно у власність надані їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Це положення не
поширюється на громадян, які раніше
набули права на земельну частку (пай).
Її довірителі до отримання даних
земельних ділянок у власність, раніше
права на земельну частку пай не
набували, розміри земельних ділянок
відповідають частці (паю)
розпайованого КСП «Лебежанський», тому
посилаючись на норми ст.ст.116,121,123,125 ЗК
України та ст.ст.7,12,13 Закону України
«Про фермерське господарство» просить
в позові прокурору відмовити, оскільки
вважає, що розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації №638 від 31.08.2011
року «Про затвердження Технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства «Світанок»
Леб'язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області»
відповідає діючому законодавству і
винесено без будь-яких порушень.
Державні акти: ЯМ №209633 від 07.06.2012 року
на ім'я ОСОБА_5, ЯМ №209634 від 07.06.2012 року
на ім'я ОСОБА_3, ЯМ №209635 від 07.06.2012 року
на ім'я ОСОБА_4, ЯМ №209636 від 07.06.2012 року
на ім'я ОСОБА_1, ЯМ №209637 від 07.06.2012 року
на ім'я ОСОБА_2, вважає оформленими у
відповідності до норм ЗК України та
Закону України «Про фермерське
господарство».

Представник третьої особи - ОСОБА_5,
також заперечуючи проти позову
посилався на ті ж норми ЗК України та
Законів України «Про селянське
(фермерське) господарство» і «Про
фермерське господарство», що і інші
сторони спору, але акцентував увагу
суду на ті обставини, що прокурор
заявивши позов до відповідачів, не
заявив такі ж вимоги до нього і не
вимагає визнати незаконним
розпорядження Чугуївської
райдержадміністрації №638 від 31.08.2011
року щодо земельної ділянки виділеної
йому, не вимагає припинити його право
власності на земельну ділянку і
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку та
скасувати запис про його державну
реєстрацію, тоді як він отримав у
власність точно таку земельну ділянку
і на тих самих підставах. Тобто
прокурор вважає розпорядження
райдержадміністрації щодо надання
йому у власність земельної ділянки у
такому ж розмірі, що і іншим членам його
родини - правомірними, а надання іншим
членам його сім'ї таких же земельних
ділянок - незаконним.

Заслухавши прокурора, представників
відповідачів та представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи та
докази по неї, проаналізувавши норми
законів на які посилаються учасники
розгляду спору та законодавство що
регулює дані правовідносини, суд
приходить до наступного.

На підставі рішення ХІХ сесії ХХІ
скликання Чугуївської міської ради
народних депутатів Харківської
області від 08.02.1994 року ОСОБА_5 була
надана у постійне користування
земельна ділянка площею 16 га в межах
згідно з планом на території Леб'язької
сільської ради Чугуївського району для
ведення селянського господарства із
земель державної власності. У
відповідності до положень ст.ст.2,5,6,7
Закону України «Про селянське
(фермерське) господарство» та ст.ст.6,7
ЗК України, що діяли на той момент, у
постійне користування земля
надавалася Радами народних депутатів
із земель, що перебували у державній
власності, за бажанням громадянам
України по їх заявам для ведення
селянського (фермерського)
господарства. Причому селянські
господарства створювалися за сімейним
принципом. Так згідно із ч.2 та ч.3 ст.2
вказаного закону членами селянського
(фермерського) господарства могли
бути подружжя, їх батьки, діти, які
досягли 16-річного віку, та інші родичі,
які об'єдналися для роботи в цьому
господарстві. Членами селянського
(фермерського) господарства не могли
бути особи, в тому числі родичі, які
працювали у ньому за трудовим
договором (контрактом, угодою). Головою
селянського (фермерського)
господарства є його засновник або
особа, яка є його правонаступником. При
створенні одним із членів сім'ї
селянського (фермерського)
господарства інші члени сім'ї та родичі
самостійно приймають рішення про
участь в його діяльності.

Відповідачі та третя особа є фактично
однією сім'єю і ще у 1994 році створили
селянське (фермерське) господарство за
сімейним принципом у відповідності до
наведених норм закону. ОСОБА_5 як
засновник і Голова селянського
(фермерського) господарства отримав
Державний акт на право постійного
користування землею на своє ім'я, який
передбачав право постійного
користування земельною ділянкою усіма
членами селянського (фермерського)
господарства «Світанок».

Дані обставини прокурор не оспорює і
визнає отримання земельної ділянки у
постійне безстрокове користування
селянським (фермерським) господарством
«Світанок» в 1994 році правомірним та
таким, що основане на законі який діяв
на той час.

У 2001 році був прийнятий новий
Земельний Кодекс України, а у 2003 році і
новий Закон України «Про фермерське
господарство». У зв'язку з чим ОСОБА_5 та
його родина діючи у відповідності до
положень нового Закону України «Про
фермерське господарство»
зареєстрували Устав фермерського
господарства «Світанок», утворивши
юридичну особу . За пунктом 4 і додатком
№1 до цього пункту Уставу фермерського
господарства «Світанок», його
рівноправними членами стали: ОСОБА_5,
його батько ОСОБА_1, його дружина
ОСОБА_3, його син ОСОБА_4 та його сестра
ОСОБА_2. 21.11.2003 року фермерське
господарство «Світанок» отримало
Свідоцтво про державну реєстрацію
(перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи. З цього моменту виникли і
підстави переоформлення права на
земельну ділянку, що є безумовним
предметом діяльності цього
господарства.

За нормами ст.7 Закону України «Про
фермерське господарство» (в редакції
2003 року), для отримання у власність або
в оренду земельної ділянки державної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. У заяві зазначаються:
бажаний розмір і місце розташування
ділянки, кількість членів фермерського
господарства та наявність у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, обґрунтування
розмірів земельної ділянки з
урахуванням перспектив діяльності
фермерського господарства. Заяву
громадянина про надання земельної
ділянки у власність або в оренду
районна або міська державні
адміністрації або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки. Проект відведення
земельних ділянок розробляється за
рахунок Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств.
Проект відведення земельної ділянки
погоджується та затверджується
відповідно до закону. Земельні ділянки
для ведення фермерського господарства
передаються громадянам України у
власність і надаються в оренду із
земель державної або комунальної
власності. Громадянам України - членам
фермерських господарств передаються
безоплатно у власність надані їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Це положення не
поширюється на громадян, які раніше
набули права на земельну частку.

Статтею 12 цього Закону було визначено,
що землі фермерського господарства
можуть складатися із: земельної
ділянки, що належить на праві власності
фермерському господарству як
юридичній особі; земельних ділянок, що
належать громадянам - членам
фермерського господарства на праві
приватної власності; земельної
ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди. Права володіння та
користування земельними ділянками, які
знаходяться у власності членів
фермерського господарства, здійснює
фермерське господарство.

Стаття 13 Закону «Про фермерське
господарство» встановила, що члени
фермерського господарства мають право
на одержання безоплатно у власність із
земель державної і комунальної
власності земельних ділянок у розмірі
земельної частки (паю). Членам
фермерських господарств передаються
безоплатно у приватну власність із
раніше наданих їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки члена сільськогосподарського
підприємства, розташованого на
території відповідної ради. Дія цієї
статті не поширюється на громадян, які
раніше набули права на земельну частку.
Громадяни України, які до 1 січня 2002
року отримали в постійне користування
або оренду земельні ділянки для
ведення фермерського господарства,
мають переважне право на придбання
земельних ділянок розміром до 100
гектарів сільськогосподарських угідь,
у тому числі до 50 гектарів ріллі, у
власність з розстрочкою платежу до 20
років.

Дані норми Закону України «Про
фермерське господарство» фактично
повторюють, відповідають та діють на
підставі ст.ст.31,32 Земельного Кодексу
України. Так ст.31 ЗК України вказує, що
землі фермерського господарства
можуть складатися із: а) земельної
ділянки, що належить на праві власності
фермерському господарству як
юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать
громадянам - членам фермерського
господарства на праві приватної
власності;

в) земельної ділянки, що
використовується фермерським
господарством на умовах оренди.
Громадяни - члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю).

Стаття 32 ЗК України визначає право
громадян - членів фермерських
господарств на передачу безоплатно у
приватну власність надані їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Обмеження
встановлені тільки для тих осіб, які
раніше набули права на земельну частку
(пай).

Таким чином, відповідачі за
наведеними нормами закону, мали право
вибору на отримання і оформлення права
власності на раніше виділену їм у
постійне користування земельну
ділянку для ведення фермерського
господарства: як на земельну ділянку,
що належить на праві власності
фермерському господарству як
юридичній особі; або як земельних
ділянок, що належать громадянам -
членам фермерського господарства на
праві приватної власності, одержавши
їх безоплатно у власність із земель
державної власності у розмірі
земельної частки (паю).

Реалізуючи своє право ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 24.11.2003 року
подали до Чугуївської
райдержадміністрації заяви з вимогою
про передачу у приватну власність
земельної ділянки у розмірі 3,2 га
кожному із них як члену фермерського
господарства із землі, що вже
знаходиться у постійному користуванні
фермерського господарства «Світанок».

Керуючись ст.ст.17,31,32,118 ЗК України
Голова Чугуївської
райдержадміністрації своїм
розпорядженням №541 від 10.01.2003 року «Про
надання дозволу на розробку проекту
організації території земельних
часток (паїв) виділених із земель
фермерського господарства «Світанок»
на території Леб'язької сільської ради
Чугуївського району Харківської
області» надав дозвіл членам
фермерського господарства «Світанок»
на виготовлення технічної
документації щодо встановлення меж
земельних ділянок та складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки.

На підставі цього розпорядження
ОСОБА_5 уклав договір №742 від 24.09.2004 року
з Державним підприємством
«Харківській науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» на
виготовлення технічної документації
із землеустрою. У 2006 році ДП
«Харківський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»
виготовило технічну документацію із
землеустрою щодо меж земельних ділянок
та складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства «Світанок»
Леб'язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області. Дана
технічна документація була узгоджена з
відповідними службами та
землевпорядними організаціями.
Останній висновок був виданий
відповідачам у 2011 році відділом
містобудування і архітектури
Управління розвитку інфраструктури
райдержадміністрації. Після чого за
Актом про передачу та прийом земельних
ділянок, за участю заступника голови
Чугуївської райдержадміністрації та
представника Харківського філіалу
інституту землеустрою УААН, земельні
ділянки були передані в натурі кожному
із членів фермерського господарства
«Світанок».

Після чого на підставі тих же
ст.ст.17,31,32,118 Земельного Кодексу
України Чугуївська
райдержадміністрація розпорядженням
№638 від 31.08.2011 року «Про затвердження
Технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок та складання державних актів
на право власності на земельні ділянки
членам фермерського господарства
«Світанок» Леб'язької сільської ради
Чугуївського району Харківської
області» затвердила вказану технічну
документацію, передала у власність
земельні ділянки кожному члену
фермерського господарства і надала
дозвіл на виготовлення державних актів
на право власності на земельні ділянки
з визначенням цільового призначення -
для ведення фермерського господарства,
за доданим списком на ім'я: ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В даному випадку, Чугуївська
райдержадміністрація діяла в рамках
своїх повноважень у відповідності до
ст.ст.17,118 ЗК України, в порядку
реалізації права членами фермерського
господарства спеціального закону «Про
фермерське господарство» та норм
ст.ст.31,32 Земельного Кодексу України
саме на момент звернення громадян із
заявами про одержання безоплатно у
приватну власність земельних ділянок
із земель державної власності. Тому
посилання прокурора на порушення вимог
ст.ст.116, 122, 123, 145, 149 ЗК України та ч.4 ст.13
Закону України «Про фермерське
господарство», оскільки ця земельна
ділянка була надана одному ОСОБА_5 для
ведення селянського господарства -
безпідставне.

Дійсно ч.3 і ч.4 ст.13 Закону України «Про
фермерське господарство» встановлює
певні обмеження щодо громадян, які
раніше набули права власності на
земельну частку (пай), на отримання
безоплатно землі як членів фермерських
господарств. Але в даному випадку
відповідачі ніколи не отримували у
власність земель
сільськогосподарського призначення.
Вони не приймали участі у розпаюванні
земель КСП «Лебеженський», оскільки
отримали землю у користування із
земель державної власності, ще до
реорганізації радгоспу «Лебежанський»
у КСП «Лебежанський».

Частина 4 ст.13 Закону України «Про
фермерське господарство», на яку
посилається прокурор, встановлює для
громадяни України, які до 1 січня 2002
року отримали в постійне
користування або оренду земельні
ділянки для ведення фермерського
господарства, переважне право на
придбання (викуп) земельних ділянок
розміром до 100 гектарів
сільськогосподарських угідь, у тому
числі до 50 гектарів ріллі, у власність з
розстрочкою платежу до 20 років, і ця
норма закону повинна розглядатися у
сукупності з ч.5 ст.7 Закону України «Про
фермерське господарство», за якою
громадянам України - членам
фермерських господарств передаються
безоплатно у власність надані їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради.

Це правило підтверджується ч.2 ст.31 та
ст.32 Земельного Кодексу України, за
якими члені фермерського господарства
мають право на безоплатне отримання у
приватну власність із земель державної
власності земельні ділянки в розмірі
земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території в даному
випадку - Леб'язької сільської ради
Чугуївського району. Якщо розмір
земельної ділянки перевищує розмір
частки (паю) члена КСП, то в такому разі
член фермерського господарства має
переважне право на придбання (викуп)
землі зверх встановленого розміру, але
не більш ніж до 100 га сільхозугідь і в
тому числі не більш ніж до 50 га ріллі.

Частка (пай) членів КСП «Лебежаський»
значно перевищує 3,2464 га і тому
відповідачі отримали безоплатно у
приватну власність земельні ділянки,
як члени фермерського господарства -
правомірно.

Стаття 116 ЗК України встановлює
підстави набуття права на землю і
застосовані норми Закону України «Про
фермерське господарство» та ст.ст.31,32
ЗК України при безоплатній передачі
земельних ділянок відповідачам як
членам фермерського господарства,
узгоджуються з її положеннями.

Статті 122, 123 ЗК України регламентують
загальний порядок надання земель
юридичним особам, і можуть
застосовуватися в даному випадку разом
із спеціальним законом, яким є Закон
України «Про фермерське господарство»,
і обрання відповідачами варіанту
набуття права власності на земельні
ділянки, як членами фермерського
господарства, кожним окремо, а не
фермерським господарством як
юридичною особою, - не є порушенням
закону.

Крім цього, прокурор вимагаючи
припинити право власності на земельні
ділянки відповідачів в примусовому
порядку, посилаючись на ст.ст.145, 149 ЗК
України, просить визнати незаконним та
скасувати розпорядженням Голови
Чугуївської райдержадміністрації,
причому просячи визнати незаконним та
скасувати розпорядження №638
Чугуївської райдержадміністрації,
тільки в частині передачі у власність
земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, щодо ОСОБА_5 таких
вимог не заявляє. На підставі визнання
незаконним та скасуванні
розпорядження просить суд припинити
право власності на земельні ділянки та
визнати недійсними державні акти.

Підстави припиненняправа власності
на земельну ділянку визначені ст.140 ЗК
України і які є: а) добровільна відмова
власника від права на земельну ділянку;
б) смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця; в) відчуження
земельної ділянки за рішенням
власника; г) звернення стягнення на
земельну ділянку на вимогу кредитора;
ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб; д) конфіскація за
рішенням суду; е) невідчуження
земельної ділянки іноземними особами
та особами без громадянства у
встановлений строк у випадках,
визначених цим Кодексом. Цей перелік є
вичерпним.

Примусове припинення прав на земельну
ділянку здійснюється у судовому
порядку за підставами встановленими
ст.143 ЗК України у разі: а) використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням; б) неусунення допущених
порушень законодавства (забруднення
земель радіоактивними і хімічними
речовинами, відходами, стічними водами,
забруднення земель
бактеріально-паразитичними і
карантинно-шкідливими організмами,
засмічення земель забороненими
рослинами, пошкодження і знищення
родючого шару ґрунту, об'єктів
інженерної інфраструктури
меліоративних систем, порушення
встановленого режиму використання
земель, що особливо охороняються, а
також використання земель способами,
які завдають шкоди здоров'ю населення)
в строки, встановлені вказівками
(приписами) центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі; в) конфіскації земельної
ділянки; г) примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності; ґ) примусового звернення
стягнень на земельну ділянку по
зобов'язаннях власника цієї земельної
ділянки; д) невідчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства у встановлений строк
у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, такої підстави припинення права
власності на земельну ділянку, як
визнання незаконним та скасування
рішення органу виконавчої влади, на
підставі якого було видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку, Земельним Кодексом не
передбачено.

Керуючись ст.ст.209,212,214,215,218 ЦПК України,
ст.ст.17,31,32,116,118,122,123,140,143 ЗК України,
Законом України «Про фермерське
господарство», суд -

В И Р І Ш И
В:

В позові Чугуївському міжрайонному
прокурору в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Харківській області до Чугуївської
районної державної адміністрації,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_5, про визнання незаконним
та скасування розпорядження
Чугуївської райдержадміністрації
Харківської області №638 від 31.08.2011 року
«Про затвердження Технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельних ділянок та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства «Світанок»
Леб'язької сільської ради Чугуївського
району Харківської області»;
припинення права власності на земельні
ділянки, що належать на підставі
державних актів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_2; визнання недійсними державних
актів на право власності на земельні
ділянки з моменту їх видачі та
скасування державної реєстрації
державних актів на право власності на
землю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення -
апеляції.

Суддя: