копія Справа № 401/581/14-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі:

головуючого - судді Мельничика Ю.С.,

при секретарі Страшні О.Е.,Горбатюк
К.А.,

за участю: представника позивача
Тригубенка В.І.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в залі судового засідання
в м. Світловодську у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором від 22 травня 2008
року, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2014 року представник позивача
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
та просить стягнути з нього
заборгованість за кредитним договором
без номера від 22 травня 2008 року в
розмірі 22 034 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до умов
укладеного договору ОСОБА_2 22 травня 2008
року отримав кредит у розмірі 4 500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява на видачу кредиту
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою складає кредитний
договір між ним та Банком.

Проте відповідач свої зобов'язання за
вищезазначеним кредитним договором
ОСОБА_2 не виконує, не надав Банку
своєчасно грошові кошти для погашення
заборгованості за кредитом,
відсотками, та іншими витратами, в
зв'язку з чим його заборгованість по
кредиту станом на 09 січня 2014 року
склала 22034 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач під час розгляду справи
позовні вимоги не визнав, зазначив, що
Банком пропущено строк звернення до
суду, а тому просив застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, в
зв'язку з встановленими судом
обставинами справи та відповідними їм
правовідносинами.

Так, 22 травня 2008 року між Закритим
акціонерним товариством Комерційний
банк «Приватбанк», правонаступником
усіх прав та зобов'язань якого є
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Приватбанк» (далі-
Банк) та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №б/н, відповідно до якого
відповідач отримав кредит у сумі 4500
грн. на строк 12 місяців, тобто до 22
травня 2009 року включно, з умовами
сплати відсотків за користування
кредитом у розмірі 2% на місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту, з
погашенням заборгованості щомісячним
платежем у розмірі 7% від залишку
заборгованості.

На підставі Розрахунку заборгованості
за вказаним кредитним договором судом
встановлено, що ОСОБА_2 порушено
договірні зобов'язання, внаслідок чого
станом на 09 січня 2014 року його
заборгованість по кредиту склала 22 034
грн. 60 коп., а саме :

- заборгованість з кредитом - 4363 грн. 50
коп.;

- заборгованість за відсотками - 9261 грн.
92 коп.;

- заборгованість по комісії за
користування кредитом - 7122 грн. 37 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 250 грн.;

- штраф (процентна складова) - 1037 грн. 36
коп.

Відповідно до п.п.9.12 Умов і правил
надання кредиту кредитний договір між
позивачем і відповідачем діє протягом
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує другу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Суд визнає помилковим твердження Банку
про те, що Кредитний договір є діючим і
на даний час його дія пролонгована до 22
травня 2014 року, оскільки пролонгація
договору вказаними умовами
передбачена лише на один рік, й інше не
встановлено.

Так, відповідно до умов договору його
дія 22 травня 2009 року пролонгована лише
на 12 місяців, тобто до 22 травня 2010 року.

Згідно ст.256 ЦК України, позовна
давність - це строк , у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. При цьому, ч.1
ст.259 ЦК України передбачено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за згодою сторін.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Строк дії кредитного договору,
укладеного між позивачем та ОСОБА_2
збіг 22 травня 2010 року. Оскільки
відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, відповідно
кредитор довідався про порушення своїх
прав за кредитним договором з часу
першої несплати щомісячного плетежу,
тобто у липні 2008 року, відтак з цього
періоду строк позовної давності
розпочав свій перебіг.

З початку перебігу строку позовної
давності до звернення до суду з позовом
(10 лютого 2014 року) визначений п.п.9.12
Умов і правил надання споживчого
кредиту від 22 травня 2008 року,
трьохрічний строк позовної давності
збіг.

Згідно положень ч. 3 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

ОСОБА_2 подана заява до суду про
застосування строку позовної давності.

При цьому, Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п.31 Постанови №5 від 30 березня
2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснив, що
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», суди
мають виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

У відповідності до положень ч.4 ст.267 ЦК
України, сплив позовної давністю є
підставою для відмови у позові.

Зважаючи на викладене суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором,
кошти за яким отримувались на споживчі
цілі - придбання товару, задоволенню не
підлягають, в зв'язку зі спливом
строків позовної давності.

Судові витрати у справі розподіляються
у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст.526,554,611,256, 257, 259, 261, 267 ЦК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 22 травня 2008 року- відмовити.

Судові витрати у справі віднести на
рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Світловодський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайсуду
Ю.С. Мельничик