Єдиний унікальний номер 227/7176/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2000/2014
Головуючий в 1 інстанції Мавроді Р.Ф.
Єдиний унікальний номер 227/7176/13-ц
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц/775/2000/14
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Космачевської Т.В.,
Новосьолової Г.Г.

при секретарі Бакунець Я.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Добропіллявугілля» про
відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Державного
підприємства «Добропіллявугілля» на
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В
И В :

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з ДП
«Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1
у відшкодування моральної шкоди - 24 000
грн.

В апеляційній скарзі ДП
«Добропіллявугілля» посилається на
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції. Зокрема
вказує, що позивачем не надано
документів та інших доказів, які
підтверджують протиправність діяння
відповідача та його вину в
спричиненні моральної шкоди. Судом
першої інстанції не з'ясовані факти, що
мають значення для справи. Позивач не
довів факт порушення відповідачем його
законних прав, не надав доказів про
спричинення йому моральної шкоди з
вини відповідача. Позивач, укладаючи з
відповідачем трудовий договір, був
повідомлений під розпис, в порядку
передбаченому ст.29 КЗпП України про
важкі, шкідливі та небезпечні умови
праці, можливі негативні наслідки цих
умов праці на стан його здоров'я та
пов'язані з цими умовами праці пільги
та компенсації. Таким чином сама
важкість, небезпечність та шкідливість
технологічного процесу виробництва на
підприємстві відповідача - не є
достатньою та самостійною підставою
для відповідальності підприємства у
вигляді моральної шкоди по
професійному захворюванню чи іншому
ушкодженню здоров'я працівника при
виконанні ним трудових обов'язків.
Іншої технології видобутку вугілля на
території України ще не запроваджено. У
зв'язку з викладеним, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
відмовити у позові.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що позивач з
грудня 1998 року працював на шахті
«Добропільська» гірником очисного
вибою з повним робочим днем у шахті у
шкідливих і, небезпечних умовах праці.

4 травня 2007 року під час виконання
трудових обов'язків з ним стався
нещасний випадок, внаслідок якого він
отримав травму - відкритий
трьохсуглобовий осколковий зі
зміщенням перелом внутрішнього
мищелка правого стегна; закритий зі
зміщенням перелом гомілкової кості,
шок І ступеню, що підтверджується актом
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 06.05.2007 та актом №21 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом
форми Н-1 від 06.05.2007.

Згідно з довідками МСЕК №083254, 115494 від
08.04.2008 йому встановлено 60% втрати
професійної працездатності за
наслідками нещасного випадку
безстроково.

Також, у судовому засіданні, суду
першої інстанції, встановлено, що шкоду
здоров'ю ОСОБА_1 заподіяно з вини
відповідача, що підтверджується
відповідним актом, а саме відсутністю
належного контролю з боку керівництва
шахти за умовами праці, станом
дисципліни на робочих містах та
недбале виконання посадових
обов'язків.

В засідання апеляційного суду позивач
та представник ДП «Добропіллявугілля»
не прибули. Про час та місце розгляду
справи повідомлені судовими
повістками, про що є розписки про
отримання судової повістки.

Відповідно до статті 305 ЦПК України
неявка в судове засідання сторін,
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що воно
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
у зв'язку травмою на виробництві,
позивачу заподіяно моральну шкоду, на
відшкодування якої потрібна грошова
компенсація у 24 000 грн.

Вказаний висновок суду першої
інстанції є правильним, таким, що
ґрунтується на законі і доказах, які
повно, всебічно і об"єктивно перевірені
в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України в
постанові від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди»
зазначив, що під моральною шкодою слід
розуміти витрати немайнового
характеру внаслідок моральних
страждань та фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема, у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я. Згідно з вимог ст. 237-1 КЗпП
України, відшкодування працівникові
моральної шкоди покладено на власника
або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної
шкоди визначається законодавством.

В результаті травми на
виробництві позивач несе моральні
страждання, які полягають в тому, що
через неї він змушений докладати
додаткові зусилля для реалізації свого
життя. Його втрати носять безстроковий
характер. Втрата працездатності
привела до порушення звичайного ритму
життя, через відсутність можливості
реалізації своїх потреб і звичок у
повному обсязі. На теперішній час він
відчуває негативні наслідки травми на
виробництві такі, як фізичний біль та
душевні страждання. Зазначені
обставини, свідчать про те, що моральна
шкода позивачу дійсно заподіяна.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд враховував конкретні
обставини справи, характер та ступень
моральних страждань позивача,
перебування останнього на лікуванні у
зв'язку з травмою на виробництві,
наслідки цієї травми, погіршення стану
здоров'я позивача, порушення
нормального укладу життя, а також
виходив із засад розумності,
виваженості та справедливості,
визначив таке відшкодування в розмірі
24 000 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 43 Конституції
України кожен має право на належні,
безпечні і здорові умови праці, на
заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Враховуючи
зазначені положення основного Закону
України підприємство мало створити
потерпілому як і іншим працівникам
належні небезпечні умови праці, за яких
факт травмування або іншого
пошкодження здоров'я були би
неможливими. Тому підстав для
звільнення підприємства від
відповідальності за заподіяну
позивачу моральну шкоду не має.

Отже рішення суду першої інстанції є
законним і обґрунтованим і підстав для
його скасування не має.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Добропіллявугілля» -
відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення .

Судді: