Єдиний унікальний номер 260/4815/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3534/2014
Головуючий 1 інстанції Хмельницька
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

14 квітня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Хохулі М.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського
районного суду м Донецька від 22 липня
2013 року по цивільній справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди у порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м Донецька від 22 липня
2013 року позов приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» про
відшкодування шкоди у порядку регресу -
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» (01054 м.
Київ, вул. Воровського, 33) р/р 4395 в
ЗАТ «ОТП Банк» МФО 300528,
в порядку регресу суму сплаченого
страхового відшкодування 22 242 (двадцять
дві тисячі двісті сорок дві) гривні 80
копійок.

Представник відповідача ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2 з рішенням суду
першої інстанції не погодилася та
подала апеляційну скаргу, в якій
просила заочне рішення Ленінського
районного суду м Донецька від 22 липня
2013 року скасувати та судові витрати
покласти на позивача. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт зазначає,
що заочне рішення суду першої
інстанції було ухвалено без належного
повідомлення відповідачки, чим
порушені її права на судовий захист
своїх інтересів. Відносини, які виникли
між позивачем та відповідачем за своєю
правовою природою не є регресом, а є
суброгацією, та позивач втратив своє
право на звернення з позовом в зв'язку
зі спливом строку позовної давності.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача ОСОБА_1 доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
задовольнити.

Позивач ПАТ«Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» в судове
засідання не з»явилося, про день і час
розгляду справи повідомлено належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення № 3534, подало апеляційному
суду письмове заперечення на
апеляційну скагу, в якому просить
апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 305 ч.2 ЦПК України
неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» суд першої інстанції
керувався ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ
«Про страхування» та виходив з того, що
оскільки після сплати страхового
відшкодування страхова компанія, в
якій застрахована відповідальність
відповідачки частково в сумі 24990 грн.
відшкодувала завдані збитки,
залишилась невідшкодованою сума 22 242,80
грн., яка підлягає стягненню з
відповідачки.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що 18 березня 2010
року по вул. Байдукова в м. Донецьку
відповідачка, керуючі автомобілем
НОМЕР_1, при виїзді з двору, не надала
переваги у русі автомобілю Ford Focus д/н
НОМЕР_3, водій якого, намагаючись
уникнути зіткнення, змінив напрямок
руху, що призвело до зіткнення його
автомобіля з перешкодою. Внаслідок
чого автомобіль НОМЕР_3. що належить ТОВ
«Перша лізингова компанія» під
керуванням ОСОБА_3, отримав механічні
пошкодження. Постановою Ленінського
районного суду м. Донецька ОСОБА_2
визнана винною у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 124 КУпАП та
притягнута до адміністративної
відповідальності (а.с.20). У
відповідності до договору
добровільного страхування № 250506757.10
від 17.03.2010 року цивільно-правова
відповідальність співробітника ТОВ
«Перша лізингова компанія» при
керуванні автомобілем НОМЕР_3 була
застрахована позивачем (а.с. 15).

Внаслідок ДТП винним в якій визнана
відповідач, автомобіль НОМЕР_4, зазнав
значні механічні пошкодження, у
відповідності до звіту фахівця № 16-01/04
від 16.04.2010 року (а.с.21-40) вартість
матеріального збитку власникові
автомобіля склала 47 634грн. 46 коп.
Випадок було визнано страховим та на
рахунок Страхувальника було
перераховано вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобілю на підставі
рахунку-фактури № САМ0000760 від 19.03.2010
року та рахунку-фактури № 879 від 24.03.2010
року (а.с.43-44) з вирахуванням франшизи у
сумі 1 595,34 грн. за умовами страхування, у
сумі 47 232. 80 грн. (а.с.49).

Цивільно-правова відповідальність
відповідачки, як власника
транспортного засобу «ДЕУ Лане» д/н
НОМЕР_1 була застрахована в ЗАТ «УАСК
«АСКА» (поліс ВС № 8947664) (а.с.56). Позивач
звернувся до страхової компанія
відповідача для врегулювання спору
(а.с.55). Діючі в рамках договору,
укладеного з відповідачем та ЗАТ «УАСК
«АСКА», ліміт якого за шкоду завдану
майну 3-х осіб встановлено у розмірі 25 500
грн., а також з вирахуванням франшизи у
розмірі 510 грн., страховиком виплачено 24
990,00 грн.

Після сплати страхового відшкодування
страхова компанія, в який застрахована
відповідальність відповідачки
частково в сумі 24990 грн.00 коп.
відшкодувала завдані збитки,
невідшкодованою залишилась сума в
розмірі 22 242,80 грн.

У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги(регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

На підставі ч.1 ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Колегія суддів вважає, що у спірних
правовідносинах має місце саме регрес,
а доводи апеляційної скарги, що
відносини, які виникли між позивачем та
відповідачем за своєю правовою
природою не є регресом, а суброгацією є
помилковими.

Таким чином, колегія суддів повністю
згодна з висновком суду першої
інстанції, що оскільки сплатою
страхового відшкодування страхова
компанія, в який застрахована
відповідальність відповідачки
частково в сумі 24990 грн.00 коп.
відшкодувала завдані збитки,
залишилась невідшкодованою сума 22 242,80
грн., вона підлягає стягненню з
відповідачки.

В зв»язку з тим, що між сторонами
виникли регресні вимоги, колегія
суддів вважає помилковими доводи
апеляційної скарги про сплив строку
позовної давності, оскільки відповідно
до ч. 6 ст. 261 ЦК України перебіг позовної
давності за регресними зобов»язаннями
починається від дня виконання
основного зобов»язання, у данному
випадку - 25.05.2010 року.

Оскільки позивач звернувся в суд з
регресними вимогами (конверт а.с.58,
який підтверджує дату здачі на пошту)
23.05.2013 року, він не пропустив строк
позовної давності, про застосування
якого заявила в апеляційній скарзі
відповідачка, яка не приймала участь в
суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди у порядку
регрессу.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не випливають з обставин справи,
ніякими належними та допустимими
доказами не підтверджені,не
ґрунтуються на вимогах закону та не
впливають на правильність висновків
суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах
апеляційного оскарження та заявлених
позовних вимог, підстав для скасування
рішення першої інстанції не вбачає, у
зв»язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного
суду м Донецька від 22 липня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: