Єдиний унікальний номер 0504/8307/12
Номер провадження 22-ц/775/3131/2014
Головуючий 1 інстанції Сибірцев В.П.
Доповідач Биліна Т.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді
Пономарьової О.М.,

суддів Биліни Т.І.,
Новосьолової Г.Г.,

при секретарі Мишко
Д.О.,

за участю

представника позивача
ОСОБА_1,

представника апелянта
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 06 лютого 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради про
визнання домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя,
визначення розміру часток у праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності в порядку
спадкування,

В С
Т А Н О В И В :

29 листопада 2012 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до
відповідача Виконавчого комітету
Будьоннівської районної у м. Донецьку
ради з вказаним позовом. Позовні вимоги
обґрунтував тим, що у період шлюбу його
матері ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було придбано
домоволодіння АДРЕСА_2, оформлене на
ім'я останнього, внаслідок продажу
квартири АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер ОСОБА_7 Він як спадкоємець першої
черги має право на спадкове майно, яке
залишилося після смерті матері, проте
оформити його не може, оскільки не
визначені частки в праві спільної
сумісної власності. Вважає, що
домоволодіння АДРЕСА_2 є спільною
власністю ОСОБА_7 по ? частині кожному,
тому він має право на ? частину
спадкового майна.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до Виконавчого
комітету Будьоннівської районної Ради
м. Донецька про визнання домоволодіння
спільною сумісною власністю подружжя,
визначення розміру часток у праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності, в порядку
спадкування - задоволено у повному
обсязі.

Визначено, що частки ОСОБА_6,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року та ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року в праві
спільної сумісної власності на
домоволодіння АДРЕСА_2 є рівними та
відповідають по ? частині кожному,
право спільної сумісної власності на
вказане домоволодіння припинено.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частку вказаного домоволодіння, в
порядку спадкування, після смерті
матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В апеляційній скарзі, поданій в
порядку ч.1 ст..292 ЦПК України, ОСОБА_3
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права,
просить рішення Будьоннівського
районного суду м. Донецька від 06.02.2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4
частково, визнавши за позивачем право
власності на ? частину будинку АДРЕСА_2.

В обґрунтування апеляційної
скарги ОСОБА_3 зазначила, що про
існування оскаржуваного рішення, вона
дізналась під час оформленні спадщини
після смерті її чоловіка ОСОБА_7 Судом
не було з'ясовано, чи є спадкоємці після
смерті ОСОБА_7 і чи відкрита спадкова
справа після його смерті, і чи прийняв
ОСОБА_7 спадщину після смерті ОСОБА_6 і
яким чином. При розгляді справи, судом
не з'ясовані обставини, яким чином було
придбане спільне майно подружжя та
яким документом це підтверджується.
Крім того не зважаючи на те, що у
матеріалах справи є копія договору
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними спорудами від 04.11.1999 року у
мотивувальній частині рішення вказано
домоволодіння, тобто невірно вказаний
об'єкт нерухомості.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_2 підтримала доводи
апеляційної скарги, просила її
задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні просила скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.
.

Позивач, апелянт та представник
відповідача в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи попереджені належним чином,
підтвердженням чого є докази, які мають
місце в матеріалах справи на аркушах
59-64. Від представника відповідача
надійшла заява про розгляд справи у
його відсутність. Зважаючи на вимоги ч.2
ст.305 ЦПК України така неявка не є
перепоною для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб
присутніх в судовому засіданні,
дослідивши матеріали цивільної справи,
та перевіривши наведені в скарзі
доводи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено
наступне, 13.03.1976 року відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Ленінського районного
управління юстиції у м. Донецьку між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був зареєстрований
шлюб, актовий запис №157. В період шлюбу
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було придбане
домоволодіння АДРЕСА_2, внаслідок
продажу квартири, розташованої
АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
померла, що підтверджено свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1, виданим 18.05.2007
року, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7,
що також підтверджено свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2, виданим
ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У відповідності до
витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі від 20.06.2012 року, після смерті
ОСОБА_6 відкрита спадкова справа №52981354.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
домоволодіння АДРЕСА_2 було придбано
ОСОБА_6 в шлюбі, а тому у відповідності
до положень ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю, чинному на час укладення угоди, є
спільною сумісною власністю подружжя,
тому його частки повинні бути рівними.
Позивач на день відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_6 проживав та був
зареєстрований у вказаному
домоволодінні, тому фактично прийняв
спадкове майно після смерті матері та
має право на1/2 частину зазначеного
домоволодіння.

Проте, із зазначеним висновком не можна
погодитися в повній мірі, оскільки він
не відповідає обставинам справи та не
ґрунтується на законі.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_6 у
вказаному домоволодінні крім позивача
був зареєстрований і ОСОБА_7, який у
відповідності до положень ст.1261 ЦК
України є також спадкоємцем першої
черги після смерті дружини.(а.с.7)

Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

З огляду на зазначене доводи
апеляційної скарги, що судом першої
інстанції не було з'ясовано, чи є
спадкоємці після смерті ОСОБА_7 і чи
відкрита спадкова справа після його
смерті, і чи прийняв ОСОБА_7 спадщину
після смерті ОСОБА_6 і яким чином
заслуговують на увагу.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що рішенням Апеляційного
суду Донецької області від 11.02.1014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_8
до ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування, надання права на
спадкування та визначення додаткового
строку для прийняття спадщини,
встановлено, що ОСОБА_7 з 11 жовтня 2008
року перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3, про що свідчить актовий
запис №540 від 11.10.2008 року у відділі РАЦС
Будьонівського РУЮ у м.Донецьку. Згідно
інформаційної довідки зі спадкового
реєстру ОСОБА_7 на випадок своєї смерті
заповіт не складав. Як вбачається із
спадкової справи померлого 16 січня 2012
року ОСОБА_7, до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини 27 січня
2012 року звернулася ОСОБА_3, як дружина
померлого. За наслідками розгляду
справи було відмовлено в задоволенні
позовних вимог щодо усунення ОСОБА_3
від права спадкування.(а.с.52-54).

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4,
звертаючись до суду з позовом до
виконавчого комітету Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради висунув
вимоги до неналежного відповідача,
оскільки спір має місце між позивачем
та ОСОБА_3

Сторонами в цивільному процесі, згідно
ст.30 ЦПК, є позивач і відповідач.
Позивачами і відповідачами можуть бути
фізичні і юридичні особи, а також
держава. Згідно положень цивільного
процесуального законодавства
відповідач - це особа, яка має
безпосередній зв'язок зі спірними
матеріальними правовідносинами та, на
думку позивача, порушила, не визнала
або оспорила його права, свободи чи
інтереси і тому притягується до участі
у цивільній справі для відповіді за
пред'явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа,
притягнута позивачем як відповідач,
стосовно якої встановлено, що вона не
повинна відповідати за пред'явленим
позовом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

Закріпленим в ст. 11 ЦПК України
принципу диспозитивності цивільного
судочинства та за змістом ч. 1 ст. 33 ЦК
України заміна неналежного
відповідача судом можлива лише як
результат вирішення судом клопотання
позивача про заміну первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом.

Суд не наділеним самостійним правом,
без клопотання позивача, здійснювати
заміну первісного відповідача або
залучати в якості співвідповідача іншу
особу.

У відповідності до п.8 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №2 від
12 червня 2009 року «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» пред'явлення
позову до неналежного відповідача не є
підставою для відмови у відкритті
провадження у справі чи залишення
заяви без руху, оскільки заміна
неналежного відповідача здійснюється
в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції не
повно встановлені обставини, що мають
значення для справи, а також не
виконані вимоги ст.10 ЦПК України щодо
обов'язку сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, не
роз'яснено позивачеві право заявити
клопотання про залучення у справі
належного відповідача, чим позивач міг
скористатися, заявивши клопотання про
заміну неналежного відповідача на
належного, рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Позивач не позбавлений права
повторного звернення до суду з
аналогічними вимогами до належних
відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,

В и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 06 лютого 2013 року
скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
виконавчого комітету Будьоннівської
районної у м. Донецьку ради про
визнання домоволодіння спільною
сумісною власністю подружжя,
визначення розміру часток у праві
спільної сумісної власності та
визнання права власності в порядку
спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий:
О.М. Пономарьова

Судді:
Т.І. Биліна

Г.Г. Новосьолова