Справа №577/167/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Лебедько М. М.Номер
провадження 22-ц/788/486/14 Суддя-доповідач -
Гагін М. В. Категорія - 27
УХВАЛА

03 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю., Попруги С. В.,

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про зобов'язання виконати мирову угоду,
-

в с
т а н о в и л а:

У січня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що ухвалою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 25 червня 2012 року затверджено мирову
угоду, за якою: ОСОБА_4 визнала свою
заборгованість перед ним за договором
позики, укладеним між ними 30 вересня 2011
року, станом на 20 червня 2012 року в
розмірі 51815 грн. і зобов'язувалась
сплатити йому; частину боргу в сумі 6000
грн. в строк до 31 серпня 2012 року;
провести остаточну сплату боргу в сумі
45815 грн. до 01 червня 2013 року.

Відповідачка визнала його розрахунки
щодо сплати 3% річних від простроченої
суми боргу за договором позики від 30
вересня 2011 року, а саме 542 грн., індексу
інфляції в сумі 401 грн. 44 коп. та суми
процентів за користування позикою - 1387
грн. 35 коп., разом 2330 грн. 85 коп.

Крім того, зобов'язувалась сплатити
йому 50% від суми 2330 грн. 85 коп., а саме 1165
грн. 42 коп. в строк до 01 червня 2013 року.

Оскільки відповідачка не
розрахувалась з ним остаточно, борг
становить 43963 грн. 29 коп., то просив
зобов'язати її виконати мирову угоду та
стягнути на його користь 43963 грн. 29 коп.

Ухвалою судді Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 січня 2014 року відмовлено ОСОБА_3
у відкритті провадження за його
позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання
виконати мирову угоду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення суддею норм
процесуального права, просить
скасувати зазначену ухвалу судді, а
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

При цьому доводить, що з урахуванням
положень ст.ст.11, 202, 509, 525, 629 ЦК України
укладена між ним та ОСОБА_4 мирова угода
від 25 червня 2012 року за своєю правовою
природою є правочином та підлягає
обов'язковому виконанню його
сторонами.

Вказує, що умовами мирової угоди
передбачено, що ОСОБА_4 зобов'язана
провести остаточний розрахунок з нею
до 01 червня 2013 року, а цього не зробила,
що стало підставою для звернення до
суду відповідно до ст.16 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
суддя першої інстанції виходив з того,
що ОСОБА_3 не зверталася до суду із
заявою про видачу виконавчого лита,
отже не позбавлений можливості
реалізувати свої права шляхом
звернення судового рішення до
виконання відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження», а тому
підстави для відкриття провадження у
вказаній справі відсутні.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком судді першої
інстанції.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів, уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу;
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Згідно із ст.175 ЦПК України мирова угода
укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову. У разі укладення сторонами
мирової угоди суд постановляє ухвалу
про закриття провадження у справі та за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.

Статтею 208 ЦПК України передбачено, що
судові рішення викладаються у формі
ухвали, рішення, постанови.

Виходячи зі змісту зазначених норм та
правової природи поняття «мирова
угода», порядку її визнання судом з
постановленням відповідної ухвали, між
сторонами виникають визначені ними у
мировій угоді зобов'язання, а тому
діючим ЦПК України в основу мирової
угоди покладено принцип
добровільності як на її укладення так і
виконання. У випадку ж ухилення однією
із сторін мирової угоди від
добровільного виконання її умов, іншою
стороною може бути заявлено позов про
спонукання до виконання умов мирової
угоди і у разі ухвалення судового
рішення про задоволення таких позовних
вимог, лише після цього можуть
вирішуватися всі процесуальні питання,
пов'язані з виконанням судових рішень у
цивільних справах, які передбачені
Розділом VI ЦПК України, в тому числі і
питання звернення до виконання (ст. 368
ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, суддя першої
інстанції дійшов до розширеного
тлумачення ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» про те, що
ухвала про визнання мирової угоди є
виконавчим документом та не звернув
уваги на те, що цією нормою визначено
вичерпний перелік виконавчих
документів, які підлягають виконанню
державною виконавчою службою.

За таких обставин судами неправильно
застосовано норми матеріального права,
а саме ст.ст. 17, 18 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
спірні правовідносини регулюються
нормами ст. ст. 526, 625 ЦК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1
ст.312, ст.ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу судді Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 16 січня 2014 року у даній справі
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції зі стадії відкриття
провадження у справі.

Ухвала набрала законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий -

Судді -