КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2378/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до Департаменту міського господарства
Одеської міської ради

про встановлення фактів, що мають
юридичне значення та визнання права
власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Третьої
Одеської державної нотаріальної
контори, в якому просила встановити
факт, що вона є матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити факт, що
свідоцтво про право власності на житло
від 16.07.2001 року на квартиру АДРЕСА_1,
видане Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради за
№163091 належить ОСОБА_4; визнати за нею
право власності у порядку спадкування
за законом на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 (на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 16.07.2001 року і на 1/6 частину
цієї ж квартири згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 13.11.2012
року на підставі правовстановлюючих
документів, які належать її сину
ОСОБА_4), яка в цілому складається з
однієї житлової кімнати та підсобних
приміщень загальною площею 28,0 кв. м. у
тому числі житловою площею 17,6 кв. м.

27.02.2014 року ОСОБА_2 подала до канцелярії
суду уточнену позовну заяву, якою
визначила в якості відповідача
Департамент міського господарства
Одеської міської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилається на те, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 16.06.2001 року їй, ОСОБА_2, її чоловікові
ОСОБА_5 та її сину ОСОБА_4 належить на
праві спільної часткової власності
квартира АДРЕСА_1 в рівних частках.

Зазначене свідоцтво було
зареєстровано в ОМБТІ та РОН 12.09.2001 року
під №423 пр. стр. 56 реєстр 3102.

Відповідно до вказаного свідоцтва
кожному належить по 1/3 частині
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.
Загальна площа квартири становить 28,0
кв. м., а житлова - 17,6 кв. м.

Позивачка також вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її чоловік - ОСОБА_5. Після його
смерті відкрилась спадщина на 1/3
частину кв. АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є
позивачка, дружина померлого - ОСОБА_2
та їх син - ОСОБА_4.

ОСОБА_2 вказує, що у встановлений
законом строк вона звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. 13.08.2011 року їй було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1.

13.11.2012 року державним нотаріусом
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори за реєстровим
№6-1224 було видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 після померлого
ОСОБА_5 його сину - ОСОБА_4.

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Реєстраційної служби із заявою про
реєстрацію частки квартири АДРЕСА_1,
однак рішенням від 13.03.2013 року за №857284
йому було відмовлено у зв'язку з тим, що
подані документи на дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

Позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер її син - ОСОБА_4 та після його
смерті відкрилась спадщина на 1/3
частину квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 стверджує, що вона є єдиною
спадкоємицею першої черги за законом.

У встановлений законом строк вона
звернулась до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори за
оформленням спадщини, але їй
постановою нотаріуса від 22.10.2013 року
було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії у зв'язку з тим, що не
були надані правовстановлюючі
документи на спадкове майно померлого
сина - ОСОБА_4 та у зв'язку із наявністю
розбіжностей у написанні прізвища
померлого сина.

Так, у свідоцтві про право власності на
житло від 16.07.2001 року №163091, виданого
Управлінням житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської Ради на квартиру АДРЕСА_1
прізвище сина вказано «ОСОБА_4», у
свідоцтві про смерть прізвище вказано
«ОСОБА_4», у свідоцтві про народження
прізвище зазначено «ОСОБА_4».

Позивачка вважає, що після смерті сина
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, вона має
право на спадщину: на 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про
право власності на житло від 16.07.2001 року
і на 1/6 частину цієї ж квартири згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 13.11.2012 року, тобто на 1/2
частину квартири.

Вищевикладені обставини зумовили
звернення ОСОБА_2 до суду із
відповідним позовом.

У судовому засіданні позивачка та її
представник наполягали на задоволенні
позовних вимог.

Відповідач Департамент міського
господарства Одеської міської ради у
судове засідання не з'явився, про час
та місце судового засідання
повідомлений належним чином (а.с. 37),
15.04.2014 року представник відповідача
подав суду заяву, в якій вказував, що
порушень вимог закону з боку органу
приватизації не було та просив
розглянути справу за його відсутності
(а.с. 38).

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_2,
її представника, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 16.06.2001 року позивачці
ОСОБА_2, її чоловікові ОСОБА_5 та їх сину
ОСОБА_4 належала на праві спільної
часткової власності квартира АДРЕСА_1 в
рівних частках.

Зазначене свідоцтво було
зареєстровано в ОМБТІ та РОН 12.09.2001 року
під №423 пр. стр. 56 реєстр 3102.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки -
ОСОБА_5 (а.с. 7). Після його смерті
відкрилась спадщина на 1/3 частину кв.
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є
позивачка, дружина померлого - ОСОБА_2
та їх син - ОСОБА_4.

У встановлений законом строк ОСОБА_2
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
померлого чоловіка. 13.08.2011 року їй було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/6 частину квартири
АДРЕСА_1 (а.с. 10).

13.11.2012 року державним нотаріусом
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори за реєстровим
№6-1224 було видано свідоцтво про право
на спадщину за законом на 1/6 частину
квартири АДРЕСА_1 після померлого
ОСОБА_5 його сину - ОСОБА_4 (а.с.12).

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Реєстраційної служби із заявою про
реєстрацію частки квартири АДРЕСА_1,
однак рішенням від 13.03.2013 року за №857284
йому було відмовлено у зв'язку з тим, що
подані документи на дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують
(а.с.21).

Судом також встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачки -
ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась
спадщина на приналежну йому 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1 (а.с.8).

Після смерті сина ОСОБА_2 звернулась до
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори з метою
оформлення спадщини, але їй постановою
нотаріуса від 22.10.2013 року було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не
зареєстрував право власності на
квартиру АДРЕСА_1 та у зв'язку із
наявністю розбіжностей у написанні
прізвища померлого сина (а.с. 20).

Судом встановлено, що у свідоцтві про
право власності на житло від 16.07.2001 року
№163091, виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
виконкому Одеської міської Ради на
квартиру АДРЕСА_1 прізвище сина
позивачки вказано «ОСОБА_4», у
свідоцтві про смерть прізвище вказано
«ОСОБА_4», у свідоцтві про народження
прізвище зазначено «ОСОБА_4».

Разом із тим, суд зазначає, що позов
ОСОБА_2 хоча і є обґрунтованим, однак не
підлягає задоволенню, оскільки його
пред'явлено до неналежного
відповідача.

За правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд
може виключно за клопотанням позивача
здійснити заміну первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучити до участі у справі іншу особу
як співвідповідача.

У судовому засіданні суд неодноразово
звертав увагу позивачки ОСОБА_2 на те,
що позов пред'явлено до неналежного
відповідача, та пропонував їй уточнити
суб'єктний склад учасників процесу, що
зафіксовано у журналах судового
засідання (а.с. 28, 29, 42).

Після зауважень суду ОСОБА_2 подала до
канцелярії суду уточнену позовну
заяву, якою замінила одного
неналежного відповідача - Третю
Одеську державну нотаріальну контору
на іншого неналежного відповідача -
Департамент міського господарства
Одеської міської ради.

Суд виходить з того, що належними
відповідачами у даній категорії
спорів є інші спадкоємці, які прийняли
спадщину, у разі їх відсутності -
спадкоємці інших черг спадкування, а у
разі відсутності таких - територіальні
громади в особі органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Спадкування за законом здійснюється
почергово.

За відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття всіма
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують спадкоємці
відповідної черги.

Зокрема, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. У другу чергу право
на спадкування за законом мають рідні
брати та сестри спадкодавця, його баба
та дід як з боку батька, так і з боку
матері. У третю чергу право на
спадкування за законом мають рідні
дядько та тітка спадкодавця. У четверту
чергу право на спадкування за законом
мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.
У п'яту чергу право на спадкування за
законом мають інші родичі спадкодавця
до шостого ступеня споріднення
включно. У п'яту чергу право на
спадкування за законом також одержують
утриманці спадкодавця, які не були
членами його сім'ї. Утриманцями слід
вважати неповнолітню або
непрацездатну особу (жінку, чоловіка
при досягненні відповідно 55 і 60 років,
інвалідів І, ІІ і ІІІ груп), яка не була
членом сім'ї спадкодавця, але не менш як
п'ять років одержувала від нього
матеріальну допомогу, що була для неї
єдиним або основним джерелом засобів
до існування.

За змістом ст. 392 ЦК належним
відповідачем є особа - учасник
цивільних правовідносин, яка не визнає
або оспорює право власності спадкоємця
на спадкове майно, зокрема, житловий
будинок, квартиру земельну ділянку.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» у спорах про визнання
права власності на спадкове майно в
якості належного відповідача не може
розглядатись нотаріус або орган
державної реєстрації прав. Якщо
зазначені особи та органи відмовляють
у вчиненні покладених на них
нотаріальних дій чи здійсненні
державної реєстрації, така відмова
може бути оскаржена в судовому порядку,
за умови відсутності спору про право на
спадщину.

Відповідно до п. 1 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування» у разі пред'явлення
позову до неналежного відповідача суд
за клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі у справі іншу особу
як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо
позивач не заявляє клопотання про
заміну неналежного відповідача, суд
повинен відмовляти у задоволенні
позову.

Отже, при визначенні належного
відповідача за позовними вимогами
ОСОБА_2, слід виходити з того, що тільки
за відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами мають бути
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Вказані обставини неодноразово
роз'яснювалися позивачці судом у
судових засіданнях, однак відповідного
клопотання про заміну неналежного
відповідача заявлено не було.

Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку із
відмовою у задоволенні позовних вимог
судові витрати ОСОБА_2 не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради про встановлення
фактів, що мають юридичне значення та
визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення його вступної та
резолютивної частини. У разі якщо
рішення було ухвалено без участі особи,
яка його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.