У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

22 січня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області, Копилівської сільської ради
Макарівського району Київської
області про визнання державного акту
на право власності на земельну ділянку
недійсним та скасування його державної
реєстрації, визнання недійсним рішення
сільської ради, за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області, Копилівської
сільської ради Макарівського району
Київської області про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування державної реєстрації, за
касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_5 на рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 01 червня 2013 року,
додаткове рішення Макарівського
районного суду Київської області від 19
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 17 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько, ОСОБА_7 Після смерті її батька
відкрилася спадщина на житловий
будинок та земельну ділянку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Під час оформлення спадщини, вона
дізналася про порушення її прав
спадкоємця, оскільки на земельну
ділянку її батька частково
накладається земельна ділянка ОСОБА_5

Копилівська сільська рада
Макарівського району Київської
області, не перевіривши правильність
технічної документації щодо
виготовлення державного акту ОСОБА_5,
передала їй у власність земельну
ділянку площею 0,171 га., а тому позивачка
вважала, що її права на земельну
ділянку площею 0,343 га. порушено,
оскільки вона позбавлена можливості
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном.

Враховуючи вказане, ОСОБА_4 просила
визнати недійсним рішення
Копилівської сільської ради
Макарівського району, Київської
області від 03.12.2004 року №152-17-ХХ1У в
частині передачі у власність
ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,171 га.
для будівництва та обслуговування
жилого будинку та господарських споруд
в АДРЕСА_2. Визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку виданий ОСОБА_5 18.04.2006 року,
кадастровий номер :01:019:0032 щодо
земельної ділянки розташованої на
території АДРЕСА_2. Зобов'язати
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області скасувати кадастровий номер
вказаної земельної ділянки та державну
реєстрацію державного акту у
Поземельній книзі і Книзі записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
права постійного користування
земельною ділянкою.

ОСОБА_5 звернулася до суду із
зустрічним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що відповідно до свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
05 квітня 1991 року, вона та дві її сестри -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є спадкоємцями в
рівних долях майна їхньої померлої
матері - ОСОБА_10, а саме: житлового
будинку по АДРЕСА_2, розташованого на
земельній ділянці розміром 4000 кв.м. На
підставі рішення Копилівської
сільської ради Макарівського району
Київської області від 25.07.2000 року № 7
ОСОБА_7 було видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
площею 0,343 га. в АДРЕСА_1.

Враховуючи вказане, ОСОБА_5 просила
визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ІІІ-КВ № 004214 від 02 листопада 2000
року та скасувати його реєстрацію в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю за №
353.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 01 червня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 17 жовтня 2013 року, позов ОСОБА_4 було
задоволено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 було відмовлено.

Додатковим рішенням Макарівського
районного суду Київської області від 19
вересня 2013 року, визнано недійсним
рішення Копилівської сільської ради
Макарівського району Київської
області від 03.12.2004 року
№152-17-ХХІУ в частині передачі у
власність ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,171 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_2.

Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий ОСОБА_5 18.04.2006 року серії ЯГ
№166562, кадастровий номер :01:019:0032 на
земельну ділянку площею 0,171 га, цільове
призначення будівництво та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд, що розташована
по АДРЕСА_2.

Зобов'язано Управління Деркомзему у
Макарівському районі скасувати
кадастровий номер вказаної земельної
ділянки та Державну реєстрацію
державного акту у Поземельній книзі і
Книзі записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та права постійного
користування земельною ділянкою.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким зустрічний
позов ОСОБА_5 задовольнити, у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження судами і при їх
дослідженні та встановленні судами
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду
Київської області від 01
червня 2013 року, додаткове рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 19 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 17 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов О.В. Кафідова