АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2853/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/120/14
Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Комсомольского міського суду
Полтавської області від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом, у якому зазначала, що 30
травня 2003 року зареєструвала з ОСОБА_1
шлюб, від якого мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружні відносини між ними припинені
у квітні 2011 року, відсутнє
взаєморозуміння та бажання
підтримувати шлюб.

Зважаючи на добровільність шлюбу та
небажання його збереження, просила
укладений з відповідачем шлюб
розірвати, залишивши позивачці
прізвище - ОСОБА_2.

Рішенням Комсомольского міського суду
Полтавської області
від 31 жовтня 2013 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований у відділі ДРАЦС
Кременчуцького РУЮ Полтавської
області 30 травня 2003 року, актовий запис
№11, розірвано.

Після розірвання шлюбу позивачці
присвоєно прізвище - ОСОБА_2.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення і неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким надати сторонам строк для
примирення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 СК України позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Як убачається з матеріалів справи, що 30
травня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у
відділі ДРАЦС Кременчуцького МУЮ
Полтавської області зареєстровано
шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів
зроблено відповідний актовий запис №11.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що
суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2
та ОСОБА_1 припинили шлюбні відносини з
квітня 2011 року, дана обставина
сторонами не заперечується.

У свою чергу, з позовною заявою про
розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулась у
вересні 2013 року, тобто стосунки
протягом півтора року сторони не
відновили.

Встановивши фактичні причини
розірвання шлюбу, місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про
неможливість збереження шлюбу та
наявність правових підстав для його
розірвання.

Доводи апеляційної скарги, що суд не
вжив заходів для примирення подружжя,
не з'ясував думки сторін та не врахував
конкретні обставини у справі, не
беруться колегією суддів до уваги, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Тобто, за змістом вищевказаної статті
СК України, суд не зобов'язаний
призначати строк для примирення
подружжя та повинен ураховувати
конкретні обставини справи.

Розірвання шлюбу не порушує особисті
немайнові та майнові права сторін, а
тому відсутні і підстави для вжиття
заходів для примирення подружжя.

Характерно, що під час розгляду справи
судом першої інстанції ОСОБА_1 не
заперечував проти розірвання шлюбу, не
заявляв клопотань про надання строку
для примирення, матеріали справи не
містять будь-яких заперечень
відповідача чи заяв про вжиття заходів
для примирення сторін.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що місцевий суд на
підставі встановлених у справі
обставин вірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
ухвалив рішення, яке відповідає закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комсомольского міського суду
Полтавської області від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Судді:
Гальонкін С.А.

Кузнєцова О.Ю.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.