Справа № 348/2187/13-ц
Провадження № 22-ц/779/310/2014
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В.,
Шишка А.І.,

секретаря - Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 18
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної, моральної шкоди та
судових витрат. Позов мотивував тим, що
відповідач нанесла кілька ударів по
автомобілю позивача (кинула камінням),
внаслідок чого було пошкоджено його
лакофарбове покриття та утворилися
вм'ятини. Крім того, такими
протиправними діями відповідач
завдала позивачу моральну шкоду,
оскільки він пережив емоційний стрес,
змушений був звертатись до
правоохоронних органів за захистом
своїх прав.

Рішенням Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 18
грудня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_2 в користь
позивача 4630,0 грн матеріальної шкоди,
1000,0 грн моральної шкоди та 2644,10 грн
судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржила вказане
рішення в апеляційному порядку. Вважає
рішення упередженим, необ'єктивним та
незаконним, ухваленим всупереч
здобутим доказам по справі.

Апелянт стверджує, що вимоги позивача -
надумані, оскільки 12.05.2013 ОСОБА_3 разом з
іншими особами під'їхали до будинку
відповідача та почали кричати
нецензурні слова, кидати в її будинок
каміння. Відповідач викликала міліцію.
Працівниками Ланчинської сільської
ради складено акт за фактом
пошкодження камінням трьох листів
шиферу, тріщин та вибоїн стін житлового
будинку відповідача. Апелянт
наголошує, що працівники міліції не
склали ані акт огляду пошкодженого
автомобіля позивача, ані протокол
місця події, тощо. Зі слів апелянта,
згідно матеріалів справи (в т.ч. показів
свідків) та відмовних матеріалів
досудового розслідування ОСОБА_2 двічі
кинула в автомобіль позивача камінням
тоді, як експерт в судовому засіданні
пояснив, що розрахунок ціни
відновлення пошкодженого автомобіля
вирахувано з трьох видів ушкодження
автомобіля, а для нанесення трьох
вм'ятин та ушкодження лакофарбового
покриття потрібно як мінімум здійснити
чотири механічні дії. Не відповідає
дійсності, зі слів апелянта, і
твердження про те, що автомобіль був
пошкоджений з однієї точки, оскільки за
таких обставин попасти і в задню, і в
передню точку зліва - не можливо.

Просить скасувати Надвірнянського
районного суду Івано-Франківської
області від 18 грудня 2013 року та
ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити.

В судове засідання апеляційного суду
апелянт не з'явилась, про причини
неявки суд не повідомила.

Позивач ОСОБА_3 заперечив проти доводів
апеляційної скарги, просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі з огляду на
його законність та обґрунтованість.
Позивач не зміг пояснити, в чому
полягала завдана йому моральна шкода,
та не обґрунтував її розмір.

Заслухавши ОСОБА_3, суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити частково з наступних
мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої
інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 12.05.2013 в АДРЕСА_1
(поблизу будинку ОСОБА_2) під час
суперечки між позивачем та
відповідачем було пошкоджено
автомобіль марки «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1,
що належить ОСОБА_3 (а.с. 18 - копія
Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а.с. 20 -
копія Тимчасового реєстраційного
талону), що не заперечується сторонами
по справі (а.с. 17 - Постанова про
закриття кримінального провадження).

На а.с. 59-95 містяться матеріали
Кримінального провадження за заявою
ОСОБА_3 щодо пошкодження його
автомобіля ОСОБА_2, закритого на
підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України.

Згідно Постанови про закриття
кримінального провадження від 04.06.2013 у
даному випадку відсутні всі
обов'язкові ознаки складу злочину в
діях ОСОБА_2 (а.с. - 161).

Згідно матеріалів кримінального
провадження, учасники конфлікту 12.05.2013 -
і ОСОБА_3 (а.с. 69), і ОСОБА_4 (а.с. 75), і
ОСОБА_5 (а.с. 77) чули два удари в
автомобіль позивача з боку будинку
відповідача.

Згідно Висновку №158 експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріального
збитку від 01.06.2013 вартість
відновлювального ремонту автомобіля
марки «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1, складає
4630,01 грн (а.с. 4-16, 80-92). Вартість
експертного дослідження становить 300,0
грн (а.с. 21, 79).

Згідно Протоколу огляду транспортного
засобу від 24.05.2013, складеного
експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6 за
заявою ОСОБА_3 щодо зовнішнього огляду
автомобіля марки «OPEL Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1,
характер пошкоджень вказаного
автомобіля становлять: вм'ятина
задньої дверки (правої створки),
вм'ятини в двох місцях боковини лівої
передньої та пошкодження
лакофарбового покриття біля
зовнішньої ручки дверки передньої
лівої (а.с. 85 - зворот).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
ОСОБА_2 матеріальної шкоди в повному
обсязі, суд першої інстанції,
враховуючи приписи ст. 1166 ЦК України,
дійшов обґрунтованого висновку, що
завдана неправомірними діями
відповідача шкода автомобілю позивача
повинна бути відшкодована в повному
обсязі особою, яка її завдала. Колегія
суддів вважає, що наявність та розміри
шкоди підтверджено належними доказами.

Разом з тим, частково задовольняючи
позовну вимогу щодо відшкодування
моральної шкоди суд дійшов
необґрунтованого висновку, що
внаслідок неправомірних дій
відповідача позивачу було завдано
моральних страждань, оскільки останній
пережив стрес і був змушений докладати
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України 31 березня 1995
року № 4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами)
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів, враховуючи приписи ст.
23 ЦК України, ст. 60 ЦПК України та з
огляду на конкретні обставини справи,
вважає, що позивач не надав суду
належних доказів щодо спричинення йому
моральної шкоди відповідачем, не
зазначив в чому саме полягає моральна
шкода, не вказав характер та обсяг
фізичних і душевних страждань, яких він
зазнав, а тому рішення в частині
відшкодування моральної шкоди слід
скасувати та в цій частині позовних
вимог відмовити.

Окрім того, колегія суддів не
погоджується з розміром відшкодування
позивачу 2000,0 грн витрат на правову
допомогу, оскільки, по-перше,
розрахунку здійснених послуг по
наданню правової допомоги стороною
позивача надано не було, а, по-друге,
заявлена позивачем сума відшкодована в
повному обсязі, тобто визначена без
урахування положень ЗУ «Про граничні
розміри компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» (від 20
грудня 2011 року N 4191-VI) та без урахування
приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
загальні принципи співмірності,
справедливості та розумності, колегія
суддів вважає за необхідне
відшкодувати позивачу витрати на
правову допомогу в розмірі 500,0 грн.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід задовольнити частково: рішення
суду першої інстанції в частині
стягнення моральної шкоди і понесених
позивачем судових витрат (витрат на
правову допомогу) слід скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
частково: відмовити у відшкодуванні
моральної шкоди, стягнути з
відповідача 500,0 грн витрат на правову
допомогу та 230,0 грн судового збору, а в
решті рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 18
грудня 2013 року скасувати у частині
стягнення моральної шкоди і понесених
судових витрат та ухвалити в цій
частині нове рішення.

У задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди відмовити, стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300 грн за
проведення експертизи, 230 грн судового
збору і 500 грн за правову допомогу, а
всього 1030 грн судових витрат. У решті
рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий
А.Ю. Малєєв

Судді:
О.В. Пнівчук

А.І. Шишко