Справа № 352/2113/13-ц
Провадження № 22-ц/779/88/2014
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого- судді
Фединяка В.Д.

суддів :
Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря
Гавриляк Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Тисменицького районного суду
від 07 листопада 2013 року у справі за
позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду
від 07 листопада 2013 року накладено арешт
та заборонено відчужувати все майно, що
належить ОСОБА_2 у межах суми позовних
вимог, яка складає 414 245 грн. 65 коп.

Не погоджуючись з даною ухвалою,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на те, що ухвала суду
першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, постановлена судом з
порушенням процесуального права і на
підставі висновків, які не
відповідають обставинам справи. На
думку апелянта, суд не врахував того, що
в забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором, укладено
договір про заставу нерухомого майна -
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1. Просив ухвалу суду
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити заявнику в задоволенні
заяви про забезпечення позову.

Особи, які беруть участь у
розгляді справи в судове засідання не
з'явились, хоч про час та місце розгляду
справи були повідомлені у
встановленому законом порядку, що не
перешкоджає розгляду цієї справи у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи та
перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК
України наведені у скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про
забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що невжиття
заходів по забезпеченню позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у справі.

Висновок суду відповідає вимогам
закону і матеріалам справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3
постанови Пленуму Верховного Суду
України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
вирішуючи питання щодо застосування
певного виду забезпечення позову, суди
повинні виходити з того, що наведений у
ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов майнового характеру
допускається забезпечувати шляхом
накладання арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається,
що 30 липня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, посилаючись на те,
відповідач не виконує зобов'язання
згідно умов кредитного договору, тому
станом на 08 липня 2013 року виникла
заборгованість в сумі 414 245,65 грн., яку
просив стягнути з відповідача.

01 листопада 2013 року представник
ПАТ «Фінанси та кредити», Л.М.Васьків
звернувся в суд із заявою про
забезпечення позову, яка є мотивованою,
вказуючи на те, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду у
разі задоволення її позову.

Встановлено, що у матеріалах
справи, які направлені на розгляд
апеляційного суду є достатньо доказів,
що невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду при можливому
задоволенні позову у справі.

Обраний вид забезпечення
відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
судді, викладених в оскаржуваній
ухвалі, тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала суду
постановлена з дотриманням норм
процесуального права. Підстав для
скасування цієї ухвали, за доводами
апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Ухвалу Тисменицького районного суду
від 07 листопада 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку
оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя В.Д.Фединяк

Судді:
І.В.Бойчук

Л.В.Ясеновенко