Справа № 761/3725/14-ц
Провадження №2/761/2584/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

08 квітня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Макаренко І.О.

при секретарі Бондар
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків та стягнення
моральної шкоди, суд

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися з позовом до суду,
в якому просили стягнути з відповідача
3% річних за невиконання рішення суду в
сумі 80634,50 грн. інфляційні нарахування у
зв'язку з невиконанням рішення суду в
розмірі 6773,30 грн., правову допомогу за
складання позовної заяви в розмірі 850,00
грн., судові витрати та моральну шкоду,
посилаючись на те, що на підставі
рішення Шевченківського районного
суду від 21.04.2010 року було видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 77600,00 грн.
На даний час відповідач стягнуті кошти
не повернув, а тому позивачі звернулися
до суду.

Позивачі в судовому засіданні позов
підтримали, просили його задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
ньому.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином. Про причини неявки суд не
повідомив. За таких обставин суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи.

Заслухавши пояснення позивачів,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив.

21.04.2010 року Шевченківським районним
судом м. Києва було винесено рішення,
відповідно до якого з ОСОБА_3 стягнуто
на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 77600,00
грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та
судовий збір в розмірі 784,50 грн. Дане
рішення набрало законної сили 16.08.2010
року. (а.с. 20).

01.10.2010 року на підставі вищевказаного
рішення було видано виконавчий лист
про стягнення з відповідача на користь
позивача грошових коштів.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач не сплатив коштів, які
стягнуті з нього на підставі рішення
вищевказаного рішення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з викладеного суд прийшов до
висновку, що в частині стягнення з
відповідача 3 % річних та індексу
інфляції позов підлягає задоволенню
частково, виходячи із суми
заборгованості в розмірі 77600,00 грн.
стягнутої за рішенням суду, а тому сума,
яка підлягає стягненню з відповідача
складає:

- 3% річних в розмірі 8495,61 грн. (за
період з 16.08.2010 року по 08.04.2014 року
заборгованість по дням складає 1332 дні,
відповідно розрахунок процентів по
дням заборгованості визначається за
формулою: сума боргу (77600,00 грн.)?
процентна ставка (3 %) ?100% ? 365 днів ? 1332 (
кількість днів заборгованості);

- індекс інфляції в розмірі 11102,83
грн. (за період з 16.08.2010 року по 31.03.2014
року втрати від інфляції визначаються
за формулою: 77600,00 грн. (сума боргу) ? 114,308%
(індекс інфляції)? 100% - 77600,00 грн. (сума
боргу).

Щодо вимоги про стягнення витрат на
правову допомогу, вони задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Відповідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»,
компенсація на оплату винагороди
спеціалістам, перекладачам,
обчислюється за кожну годину
пропорційно до середньої заробітної
плати особи, розрахованої відповідно
до абзацу третього пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100.
Загальний розмір виплати не може
перевищувати суми, розрахованої за
відповідний час виходячи із
трикратного розміру мінімальної
заробітної плати.

Позивачами такого розрахунку надано не
було.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Також в Постанові Пленуму Верховного
Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди")
зазначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачам моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачами не надано доказів
спричинення їм моральної шкоди, а також
не обгрунтовано її розмір 8000,00 грн.
кожному.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності, та
враховуючи те, що обставини, на які
посилаються позивачі знайшли частково
своє підтвердження в судовому
засіданні, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої постановлено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 23, 610, 611, 625 ЦК України,

Постановою Пленуму Верховного Суду
України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"

ст.ст. 10, 57, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про відшкодування збитків та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно 3% річних за
невиконання рішення суду в розмірі 8495,61
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно інфляційні
втрати за період невиконання рішення
суду в розмірі 11 102,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в рівних частках судовий збір в
розмірі 195,99 грн.

В задоволенні решти позовних
вимог-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя: