Справа № 468/519/14-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

14.04.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого по справі судді Копейка
Т.О.

при секретарі Ганжі А.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в міста
Баштанка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
в якому зазначила, що вона є власником
житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 19 квітня
2005 року. У зазначеному будинку до 07
березня 2013 року проживав колишній
чоловік позивачки ОСОБА_2.

На підставі Рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 08 серпня 2011 року шлюбно-сімейні
відносини між сторонами розірвано.

Відповідач не користується
житловим приміщенням, оскільки виїхав
з спірного будинку, забравши всі свої
речі, тим самим фактично змінив місце
проживання. Комунальні послуги та інші
види платежів не сплачує, однак в
добровільному порядку не знімається з
реєстрації.

За такого просить позов
задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням у
вищезазначеному будинку.

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, суду пояснила, що
спірний житловий будинок було придбано
нею під час шлюбу з відповідачем за
спільні кошти. Відповідач виїхав зі
спірного житлового будинку, осільки
між ними було розірвано шлюб. Визнає, що
спірний житловий будинок є їх спільною
сумісною власністю з відповідачем.
Питання про розподіл майна між
сторонами не вирішувалось.

Відповідач до суду з'явився. Проти
задоволення позову заперчував,
пояснивши, що спірний житловий будинок
було придбано ним разом з позивачем в
період шлюбу. Будинок є спільною
сумісною власністю подружжя. Він
залишив спірний будинок, оскільки
позивач перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з іншим чоловіком. Питання
про розподіл спільного майна подружжя
між ними не вирішено. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Вислухав пояснення сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги не підлягають
задоволенню за наступного:

В судовому засіданні встановлено,
що влансиком житлового будинку АДРЕСА_1
зазначено позивача, що підтверджується
рішенням Баштанського районного суду
від 11 січня 2006 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу житлового будинку
дійсним і визнання права власності.
Відповідно до рішення суду визнано
дійсним договір купівлі-продажу від 19
квітня 2005 року житлового будинку з
усіма прилеглими до нього
господарськими та побутовими
спорудами та будівлями який
розташований по АДРЕСА_1 та позивача
визнано власницею вищезазначеного
житлового будинку.

Відповідач з 07 березня 2013 року не
проживає у вказаному будинку, що
підтверджується Актом про
встановлення факту не проживання
ОСОБА_2 від 16 березня 2014 року складеним
депутатом Баштанської міської ради в
присутності свідків-сусідів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Відповідно до ст.156 ЖК України та
ст..405 ЦК України право члена сім'ї
власника будинку, який не є його
співвласником, на користування цим
будинком обумовлено наявністю
сімейних відносин із власником і
спільним із ним проживанням у цьому
будинку.

Відповідно до ч.2 ст.. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ст. 60, 61 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту. Якщо одним із подружжя
укладено договір в інтересах сім'ї, то
гроші, інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що
спірний житловий будинок був придбаний
в період шлюбу. Договір про придбання
спірного житлового будинку було
укладено позивачем в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Поділ майна між сторонами після
розірвання шлюбу не проведено.

За встановленого в судовому засіданні,
спірний будинок є спільною сумісною
власністю подружжя та непроживання
відповідача в спірному будинку
обумовлено створенням належних умов
для проживання в будинку спільних з
позивачем дітей, а також недопущенням
конфліктів із співмешканцем позивача.

Зазначене є підставою для відмови в
задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 10,11,30, 60, 62, 212, 214 - 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задовленні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий по справі суддя :