Справа № 305/1439/13-ц
Провадження по справі № 2/305/43/14
10.04.2014 року Рахівський районний суд
Закарпатської області
у складі: головуючої - судді Бліщ
при секретарі - Вербещук В.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рахів
цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
ТзОВ "Кредитні ініціативи"
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
17 грудня 2012 року між ТзОВ "Кредитні
ініціативи" та ПАТ "АКПІБ" було укладено
договір відступлення прав вимоги,
відповідно до умов якого первинний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає кредитний портфель, унаслідок
чого новий кредитор набуває всіх прав
вимоги первісного кредитора за
кредитними договорами та договорами
забезпечення, включно з правом
вимагати від позичальників належного
виконання всіх грошових та інших
зобов'язань. Згідно даного договору
відбулося відступлення права вимоги і
за кредитним договором № 412 від 14
березня 2008 року, що був укладений між
ПАТ "АКПІБ" та ОСОБА_2, за яким остання
отримала кредит в сумі 300000 гривень та
зобов'язалася повернути отриманий
кредит і сплатити проценти за
користування в сумі та в строки
передбачені кредитним договором. Крім
того, з метою забезпечення належного
виконання зобов'язань за кредитним
договором ПАТ "АКПІБ" та ОСОБА_1 уклали
іпотечний договір відповідно до якого
остання передала банку в іпотеку
земельну ділянку площею 0,1400 га,
нежитлову будівлю магазину та
господарську споруду-склад за номером
НОМЕР_1, що розташовані в АДРЕСА_1.
Станом на 31 травня 2013 року, позичальник
ОСОБА_2, не виконала взяті на себе
зобов'язання, в результаті чого має
прострочену заборгованість в сумі 477
809,01 гривень, з яких: 294500 гривень за
кредитом, 175764, 47 гривень по відсотках та
7544,54 гривень пені. У зв'язку з чим
просили в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 412 від 14 березня 2008 року, яка станом на
31 травня 2013 року становить 477 809, 01 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме на земельну ділянку площею 0,1400
нежитлову будівлю магазину, розміром
402,26 кв.м, та господарську споруду-склад
за номером 4, розміром загальної площі
343,05 кв.м, що розташовані в АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно ЗУ "Про виконавче провадження",
за початковою ціною, встановленою на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності / незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій та стягнути з
відповідача витрати по сплаті судового
збору в сумі 3441 гривню.
Представник позивача в судове
засідання не з`явився, надав суду заяву,
в якій просить дану справу розглянути у
відсутності їхнього представника,
позовні вимоги підтримують в повному
обсязі, проти заочного рішення не
Відповідачка ОСОБА_1, повторно в
судове засідання не з`явилася, про час
та місце розгляду справи повідомлена
належним чином, про час та місце
розгляду справи повідомлена через
розміщення оголошення в газеті,
причини її неявки суду не відомі.
Представник третьої особи ОСОБА_2
- ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився,
однак надав суду заяву, в якій просить
дану справу розглянути у його
відсутності, та в заяві зазначив, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вже понесли юридичну
відповідальність за невиконання
кредитних зобов'язань, згідно договору
№412 від 14.03.2008 року, встановлену
рішенням суду №2-109/10 від 25 червня 2010
року. Просить відмовити в задоволенні
позову.

Суд, вивчивши обставини справи,
дослідивши наявні в справі докази,
прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№ 412 від 14 березня 2008 року, за яким банк
надав останній кредит в сумі 300 000
гривень, із зобов'язанням повернути ці
кошти і проценти за користування ними в
строк та на умовах, передбачених
кредитним договором.

В забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за кредитним
договором між майновим поручителем -
відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ
"Акціонерний комерційний промислово-
інвестиційний банк", було укладено
іпотечний договір № 412 від 14 березня 2008
року.

Згідно умов договору іпотеки
іпотекодавець ОСОБА_1, у випадку
невиконання позичальником зобов'язань
за кредитним договором взяла на себе
зобов'язання відповідати перед
іпотекодержателем належним їй на праві
власності нерухомим майном - земельною
ділянкою площею 0,1400 га, кадастровий
номер::05:001:0030, нежитловою
будівлею магазину загальною площею 402,26
кв.м., та господарською
спорудою-складом за номером АДРЕСА_1,
загальною площею 343,05 кв.м., що
розташовані в АДРЕСА_1.

Між тим, встановлено, що 17 грудня 2012
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
та Публічним акціонерним товариством
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" було
укладено договір відступлення прав
вимоги.

Відповідно до п.2.1, 2.2 договору
первинний кредитор передає (відступає),
а новий кредитор приймає кредитний
портфель, внаслідок чого новий
кредитор набуває всіх прав вимоги
первісного кредитора за кредитними
договорами та договорами забезпечення,
включно з правом вимагати від
позичальників належного виконання
всіх грошових та інших зобов'язань.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, відповідно до договору про
відступлення права вимоги та чинного
законодавства покупець в особі ТзОВ
"Кредитні ініціативи" набув усі права
вимоги по відступленим кредитним
договорам, включаючи сплату суми
основного боргу, відсотків, комісій,
нарахованих штрафних санкцій.

Так, згідно вказаного договору
відбулося відступлення права вимоги і
за вище зазначеним кредитним договором
№ 412 від 14 березня 2008 року та іпотечним
договором № 412 від 14 березня 2008 року,
укладених між первісним кредитором
ПАТ "АКПІБ" та ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», іпотека це вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в
разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом; майновий поручитель - особа,
яка передає в іпотеку нерухоме майно
для забезпечення виконання
зобов'язання іншої особи-боржника.

Статтею 11 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

За змістом ст. 223 ЦПК України
набрання рішенням суду законної сили
породжує правові наслідки: вирішується
спір між сторонами; рішення суду стає
загальнообов'язковим; рішення суду
може бути виконане примусово; рішення
суду є незмінним та остаточним.
Водночас, якщо після набрання рішенням
суду законної сили, яким з відповідача
присуджені періодичні платежі,
зміняться обставини, що впливають на
визначені розміри платежів, їх
тривалість чи припинення, кожна
сторона має право шляхом пред'явлення
нового позову вимагати зміни розміру,
строків платежів або звільнення від
них; не допускається заявлення в суді
тотожного позову; не допускається
оспорювання в іншому процесі
встановлених судом фактів і
правовідносин.

За цих обставин, судом встановлено,
що рішенням Рахівського районного
суду Закарпатської області від 25
червня 2010 року позовні вимоги
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку в
особі філії "Відділення ПАТ
Промінвестбанку в м. Рахів
Закарпатської області" до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_2,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та визнання права на продаж предмета
забезпечувального обтяження,
задоволені. Стягнуто з відповідачів
кредитну заборгованість шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки: нежитлову будівлю магазину та
господарську споруду - склад, що
знаходяться в АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканці АДРЕСА_2
та надано Акціонерному комерційному
промислово-інвестиційному банку в
особі філії "Відділення ПАТ
Промінвестбанку в м. Рахів
Закарпатської області" право на продаж
зазначеного предмета іпотеки, шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
третьою особою у порядку передбаченому
ст. 38 Закону України "Про іпотеку". За
рахунок сум виручених від реалізації
майна, в резолютивній частині рішення
вказано, задовольнити вимоги банку по
кредитним договором №390, №391, №392, №394,
№395, №396, №397, №398, №399, № №400, №401, №402,
№403, №404, №412, №413, №414 від 14 березня 2008
року та витрати пов'язані з реалізацією
майна.

Отже, має місце заявлення в даному
випадку тотожного позову та оспорення
вже встановлених судом фактів і
правовідносин, зокрема, які випливають
з одного кредитного договору № 412 від 14
березня 2008 року та іпотечного договору
№ 412 від 14 березня 2008 року, що
суперечить положенням ст. 223 ЦПК
України.

Разом з цим, відповідно до ієрархії
нормативно-правових актів в системі
законодавства України за критерієм
юридичної сили, найвищим актом є
Конституція України. Відповідно до її
ст. 8, Конституція України має найвищу
юридичну силу, а її норми є нормами
прямої дії. Зазначене положення
означає те, що будь-який інший
нормативно-правовий акт має не лише
відповідати нормам Конституції, але і
не суперечити їй. У Постанові Пленуму
ВСУ «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя» від
01.11.1996 № 9 зазначається, що «оскільки
Конституція України, як зазначено в її
ст.8, має найвищу юридичну силу, а її
норми є нормами прямої дії, суди при
розгляді конкретних справ мають
оцінювати зміст будь-якого закону чи
іншого нормативно-правового акта з
точки зору його відповідності
Конституції і в усіх необхідних
випадках застосовувати Конституцію як
акт прямої дії» (п. 2).

Зокрема, ст. 61 Конституції
передбачає, що ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Очевидно, що за своєю правовою
природою та правовими підставами,
стягнення з боржника суми боргу,
процентів, неустойки, звернення
стягнення на майно майнового
поручителя через рішення суду є
заходами застосування юридичної
відповідальності за порушення
кредитних зобов'язань.

Як встановлено судом, відповідачка
ОСОБА_2 вже понесла юридичну
відповідальність за невиконання умов
кредитного договору, де рішенням суду
задоволено вимоги банку, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

На думку суду звернення ТзОВ
"Кредитні ініціативи" до суду з позовом
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, в даному випадку, є не лише
несправедливими, але й незаконними,
оскільки фактично здійснюється
притягнення відповідачки до подвійної
грошової відповідальності за
порушення одного й того ж кредитного
зобов'язання.

Вищевказані дії позивача порушують
вимоги ст. 61 Конституції України про
неприпустимість притягнення до
відповідальності за одне й те ж саме
правопорушення більше одного разу, а
також порушують ст. 223 ЦК України, а саме
те, що у даній статті фактично йдеться
вже про наслідки набрання рішення
законної сили. Рішення фактично
підлягає реалізації та при цьому йому
притаманна така ознака, як
загальнообов'язковість. При цьому,
загальнообов'язковість судового
рішення, що набрало законної сили,
закріплена у ст. 14 ЦПК України. Воно є
обов'язковим для органів державної
влади та місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій та
посадових осіб та громадян. Тобто ці
органи та особи не можуть змінити,
скасувати, винести нове рішення, хоча,
можливо, й вважають рішення
неправильним. Вони на підставі цього
рішення повинні вчинити певні дії з
оформлення прав фізичних, юридичних
осіб та їх реалізації, оскільки такі
права встановлені судом та найшли своє
закріплення у судовому рішенні, яке
набрало законної сили, тобто статусу
преюдиціального факту.

Таким чином, суд прийшов до
висновку щодо фактичного вирішення
спірних правовідносин у судовому
порядку в 2010 році, із застосуванням
умов означеного кредитного договору -
відповідачка не може двічі нести
відповідальність за одні і ті ж дії, і
тому позов не може бути задоволений.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 61, 88,
212- 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1, третя особа:
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення до цивільної палати
апеляційного суду Закарпатської
області через Рахівський районний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного
суду: Бліщ О.Б.