Справа № 463/162/13
Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/508/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

при секретарі: Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 2 жовтня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
Львівського комунального підприємства
«№503» про відшкодування збитків та
компенсацію моральної шкоди -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду із
зазначеним позовом, просила стягнути
солідарно з відповідачів майнову шкоду
в розмірі 12333,95 грн. та моральні збитки в
розмірі 5000 грн. унаслідок залиття її
квартири АДРЕСА_1 у м. Львові.

Зазначала, що унаслідок неналежного
виконання ЛКП «№503» обов'язків
балансоутримувача будинку, а також
унаслідок неналежного стану
сантехнічного обладнання в квартирі
відповідачки ОСОБА_2 уніч на 14.10.2011 року
сталося затоплення її квартири, чим
спричинили їй майнову та моральну
шкоду.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_6
задоволено частково. Ухвалено про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
позивачки 11714 грн.на відшкодування
майнової шкоди і 2000 грн. - моральної
шкоди.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову у позові. Зазначає про
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, неправильне
встановлення фактичних обставин
справи. Зокрема про те, що суд взяв до
уваги неналежні докази, відхилив їх
доводи на спростування позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_3 на
підтримання скарги, представників:
позивачки - ОСОБА_4 і ЛКП «№503» - ОСОБА_5
на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
знаходить підстави для часткового її
задоволення з огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що ОСОБА_6 є співвласником
квартири АДРЕСА_1 у м. Львові, а ОСОБА_2 -
квартири №11 у тому ж будинку, який
знаходиться на балансі ЛКП «№503».

14.10.2011 року сталося затоплення квартири
позивачки із квартири відповідачки
унаслідок забиття каналізаційного
випуску від унітазу до стояка
загальнобудинкової мережі та
несправності зливного бачка унітазу.

Квартира після затоплення не
відремонтована дотепер.

Частиною першою статті 1166 ЦК України
визначено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1167 того ж
Кодексу передбачає, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Висновок суду першої інстанції про
наявність вини ОСОБА_2 у заподіянні
майнової шкоди ОСОБА_6 унаслідок
залиття квартири позивачки є вірним,
ґрунтується на матеріалах справи і
відповідає нормам матеріального права.

Так, за змістом ст. 322 ЦК України, ст. 177
ЖК України, та п. 7 Правил
користування приміщеннями житлових
будинків (постанова Кабінету Міністрів
України від 24.01.2006 р. N 45) випливає
висновок, що власники зобов'язані
забезпечити збереження жилих і
підсобних приміщень квартир та
технічного обладнання будинків, при
появі несправностей у квартирі вживати
заходів до їх усунення власними силами
або силами підприємств по
обслуговуванню житла.

Так як у квартирі ОСОБА_2 було несправне
сантехнічне обладнання, забитий
каналізаційний випуск від унітазу до
стояка загально будинкових мереж, то
витік води спричинив затоплення
квартири позивачки поверхом нижче.

Цей факт встановлено також актом
уповноваженого органу - ЛКП «№503» від
18.10.2011 року.

Посилання апелянта на те, що суд не
застосував вимоги ч. 2 ст. 1166 ЦК України
є голослівними, так як відповідач не
довела жодним доказом відсутності її
вини у затопленні квартири. Її ж доводи
про залиття квартири саме унаслідок
звуження пропускної здатності
загальнобудинкової каналізаційної
мережі є голослівними.

Разом із цим колегія суддів приходить
до висновку, що визначений судом розмір
відшкодування майнової шкоди не
ґрунтується на матеріалах справи.

Обґрунтовуючи рішення про розмір
такого відшкодування, суд першої
інстанції взяв за основу локальний
кошторис на ремонт квартири позивачки
(а.с. 30).

Даний доказ не є кошторисом на
підтвердження виконаних ОСОБА_6 робіт,
понесених нею витрат на відновлення
порушеного права.

Тобто вона не понесла таких витрат, які
б підлягали стягненню з заподіювача
шкоди.

У даному випадку з відповідача слід
стягнути пряму дійсну шкоду, яка
полягає у вартості будівельних
матеріалів та вартості робіт,
необхідних для проведення ремонту
квартири.

Ця сума становить, згідно наведеного
вище кошторису, 5366 грн.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції неправильно визначив розмір
стягнення майнової шкоди, то рішення в
цій частині підлягає зміні.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст.
317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Личаківського районного суду
м. Львова від 2 жовтня 2013 року в частині
стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6
майнової шкоди змінити, зменшити
розмір стягнення до 5366 грн.

В решті рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :

Судді: