Номер провадження 2/489/278/14
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю прокурора Кривди Т. В.,
представника позивача Довгої А. В.,
відповідача ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Миколаївської міської ради до
ОСОБА_2, третя особи - служба у справах
дітей адміністрації Ленінського
району Миколаївської міської ради про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів,

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідач є батьком малолітньої
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 є
інвалідом дитинства, страждає на тяжкі
вроджені захворювання: хронічний
гепатит С, полікістоз нирок 5 ст.,
вродженої аномалії розвитку сечової
системи ХПН 4 ст. перетоніальний діаліз,
потребує належних умов утримання та
проживання, оскільки залежить від
складних систематичних процедур.

Зазначають, що ОСОБА_2 немає постійного
місця мешкання та стабільного
заробітку. Пенсія дитини-інваліда та
пенсія по втраті дитиною годувальника
використовується не за призначенням.
Батько не забезпечив дитині будь-яких
умов для проживання, тому дівчина майже
постійно змушена була мешкати у
лікарні.

Посилаючись на вищевикладене, позивач
просив суд позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
стягнути з відповідача на свою користь
аліменти на утримання дитини у розмірі
1/3 частини з усіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку та передати їм
дитину для подальшого влаштування.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала та просила
його задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач позов не визнав.
Представник заперечувала проти
задоволення вимог.

Прокурор в судовому засіданні вказала,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, просила відмовити в
позові.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 4).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування Миколаївської міської ради
від 29.11.2013 виходячи з інтересів дітини
вирішено вважати доцільним позбавити
батьківських прав відповідача.

Декларація з прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, закріплює, що дитина повинна
мати можливість користуватися благами
соціального забезпечення, повинна бути
забезпечена належним харчуванням,
житлом, розвагами та медичним
обслуговуванням. Найкраще
забезпечення інтересів дитини повинно
бути головним принципом, і
відповідальність за це лежить перш за
все на батьках дитини. Відповідно до ст.
18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989,
батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Держава вживає всіх необхідних заходів
щодо забезпечення відновлення
утримання дитини батьками.

Позивач як підстави позову зазначає, що
відповідач немає постійного місця
мешкання та стабільного заробітку.
Пенсія дитини-інваліда та пенсія по
втраті дитиною годувальника
використовується не за призначенням.
Батько не забезпечив дитині будь-яких
умов для проживання, тому дівчина майже
постійно змушена була мешкати у
лікарні.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків по вихованню дітей є
підставою для позбавлення судом їх
батьківських прав, відповідно до вимог
пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Разом із тим, відповідно до п. 18
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" № 3 від 30.03.2007
зважаючи на те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом,
суд може у виняткових випадках при
доведенності винної поведінки когось
із батьків або їх обох з урахуванням її
характеру, особи батька і матері, а
також інших конкретних обставин справи
відмовити в задоволенні позову про
позбавлення батьківських прав,
попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини і поклавши на орган
опіки та піклування контроль за
виконанням ним батьківських обовязків.

Свідки допитані в судовому засіданні
позазали, що відповідач змінив своє
ставлення до своїх батьківських
обов'язків, він працевлаштувався,
перестав вживати спиртні напої, крім
того, дитина дуже прив'язана до свого
батька.

Враховуючи позитивін зміни в поведінці
відповідача, стан здоров"я дитини суд
вважає, що в задоволенні вимог про
позбавлення батьківських прав
належить відмовити.

Одночасно суд попереджає відповідача
про необхідність виконання ним
обов"язків батька по належному
утриманню та вихованню дитини,
враховуючи стан здоров"я дитини їй
необхідно забезпечити сприятливий
позитивний мікроклімат у сім"ї.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази долучені до
матеріалів справи щодо їх належності
та допустимості, оцінивши їх в
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що в задоволенні позовних вимог
належить відмовити.

Керуючись ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Миколаївської міської ради до
ОСОБА_2, треті особи - служба у справах
дітей адміністрації Ленінського
району Миколаївської міської ради про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв