АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5066/2014
інстанції: Фаркош Ю.А
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Соколової В.В.

при секретарі: Охневській Т.В.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Державного казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського
районного суду м. Києва від 30 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Державного
казначейства України про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої йому
нормативно-правовим актом, що визнаний
незаконним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
проходив військову службу на посаді
заступника командира стройового
підрозділу міліції. Постановою
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" від 7 листопада 2007 року № 1294
(додаток 1) було встановлено посадовий
оклад командира роти стройового
підрозділу в розмірі від 950 грн. до 1050
грн., відповідно посадовий оклад
заступника командира роти повинен
становити від 922 грн. до 1019 грн., тобто на
3-7 % нижче від зазначеного схемою
розміру посадового окладу
відповідного керівника. Однак,
додатком 16 наказу Міністерства
внутрішніх справ України "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ" від 31 грудня 2007 року
№ 499 командиру роти (у складі полку,
батальйону) було встановлено посадовий
оклад командиру роти (у складі полку,
батальйону) у розмірі 730-830 грн. та
посадовий оклад заступника командира
роти (у складі полку, батальйону) у
розмірі 700-750 грн. Відповідно позивачу,
як заступнику командира роти посадовий
оклад встановлено в розмірі 750 грн.

Постановою Вищого адміністративного
суду у справі № К-28442 від 22 травня 2013
року було визнано незаконним та
нечинним додаток 16 наказу Міністерства
внутрішніх справ України "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ" від 31 грудня 2007 року
№ 499 в частині встановлення розміру
посадового окладу заступника
командиру роти (у складі полку,
батальйону).

Посилаючись на наведені обставини,
позивач просив стягнути з Державного
казначейства України на підставі ст.ст.
1173, 1175 ЦК України завдану майнову шкоду
з урахуванням індексу інфляції в
розмірі 37055 грн. 78 коп., що відповідає
недоотриманій сумі пенсії за період з 1
січня 2008 року по 6 червня 2013 року, а
також 21000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 30 січня 2014 року у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалите нове рішення про
задоволення позову.

Представник Міністерства внутрішніх
справ України - Танчик А.Ю. заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
вважав, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в суд апеляційної інстанції не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином. З
урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК
України їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цих межах, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 проходив
військову службу на посаді заступника
командира стройового підрозділу
міліції.

Відповідно до положень статті 19 Закону
України "Про міліцію" від 20 грудня 1990
року № 565-ХІІ форми і зміст грошового
забезпечення працівників міліції
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" (далі - Постанова) від 7 листопада
2007 року № 1294 затверджено: схеми
посадових окладів військовослужбовців
та курсантів навчальних закладів у
розмірах згідно з додатками 1-8; схеми
посадових окладів осіб рядового і
начальницького складу у розмірах
згідно з додатками 9-23; схеми окладів за
військовим (спеціальним) званням
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу у розмірах
згідно з додатком 24; додаткові види
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу у розмірах
згідно з додатками 25-28.

Так, додатком 1 даної Постанови
встановлено посадовий оклад командира
роти стройового підрозділу в розмірі
від 950 грн. до 1050 грн., відповідно
посадовий оклад заступника командира
роти повинен становити від 922 грн. до 1019
грн., тобто на 3-7 % нижче від зазначеного
схемою розміру посадового окладу
відповідного керівника.

Відповідно до положень пункту 2
Постанови виплата грошового
забезпечення військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького
складу здійснюється в порядку, що
затверджується, зокрема, Міністерством
внутрішніх справ України.

На виконання Постанови № 1294 видано
наказ Міністерства внутрішніх справ
України "Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ" (далі - Наказ)
від 31 грудня 2007 року № 499, яким
затверджено, зокрема, схеми посадових
окладів осіб начальницького складу
органів внутрішніх справ згідно з
додатками 4-20.

У додатку 16 цього Наказу встановлено
посадовий оклад командиру роти (у
складі полку, батальйону) у розмірі 730-830
грн. та посадовий оклад заступника
командира роти (у складі полку,
батальйону) у розмірі 700-750 грн.
Відповідно позивачу, як заступнику
командира роти посадовий оклад
встановлено в розмірі 750 грн.

Постановою Вищого адміністративного
суду у справі № К-28442 від 22 травня 2013
року було визнано незаконним та
нечинним додаток 16 наказу Міністерства
внутрішніх справ України "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ" від 31 грудня 2007 року
№ 499 в частині встановлення розміру
посадового окладу заступника
командиру роти (у складі полку,
батальйону).

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 1173 ЦК України
шкода, завдана фізичній чи юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Статтею 1175 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі в результаті прийняття органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування нормативно -
правового акта, що був визнаний
незаконним і скасований,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини
посадових і службових осіб цих органів.

Відповідно до наведеної статті
відшкодовується шкода, завдана
фізичній або юридичній особі в
результаті прийняття органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним і скасований. У
даному випадку йдеться про спеціальний
випадок незаконних дій органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування,
передбачених статтею 1173 ЦК України. При
цьому спеціальний делікт за статтями
1173, 1175 ЦК України характеризується
відсутністю вини.

Разом з тим, для застосування деліктної
відповідальності на підставі статей
1173, 1175 ЦК України необхідною є
наявність складу правопорушення, а
саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправну
поведінку заподіювача шкоди (суб'єкта
владних повноважень); 3) причинний
зв'язок між шкодою та протиправною
поведінкою заподіювача.

Під шкодою розуміють зменшення або
втрату (загибель) певного особистого чи
майнового блага. Зменшення або втрата
майна потерпілого тягне за собою
виникнення майнової шкоди, а
особистого блага - немайнової шкоди.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
(зменшення, обмеження) майнових прав
(благ) і законних інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння
позадоговірної шкоди.

Причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача
полягає в тому, що: 1) протиправна
поведінка завжди передує у часі
шкідливому результату, що настав; 2)
шкідливий результат є наслідком саме
цієї протиправної поведінки.

Протиправна поведінка заподіювача
тільки тоді є причиною шкоди, коли вона
прямо (безпосередньо) пов'язана зі
збитками. Непрямий (опосередкований)
зв'язок між протиправною поведінкою і
збитками означає лише, що поведінка
оцінюється за межами конкретного
випадку і, відповідно, за межами
юридично значимого зв'язку.

Отже, прямий (безпосередній) зв'язок має
місце лише тоді, коли в ланцюжку подій,
що послідовно розвиваються між
протиправною поведінкою заподіювача і
збитками, не існує будь-яких обставин,
що мали б значення для
цивільно-правової відповідальності.
Якщо між протиправною поведінкою особи
і збитками існують обставини, яким
цивільний закон надає правового
значення, у вирішенні питання про
відповідальність наявним є непрямий
(опосередкований) причинний зв'язок.

Таким чином, однією з обов'язкових умов
цивільно-правової відповідальності за
заподіяну шкоду на підставі статей 1173,
1175 ЦК України є безпосередній
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача.

Позивачем не подано доказів наявності
причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи суд неправильно
застосував норми матеріального права
або допустив порушення норм
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України, як підстави для зміни
або скасування судового рішення.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
пред'явленого позову.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 30 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий
Я.В. Головачов

Судді:
О.В. Шахова

В.В.Соколова