Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Волноваський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді:
Голуб Т.І.

при секретарі Фоміних
С.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Волноваха
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О
В И В:

25.03.2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з даним позовом, пояснюючи, що
18.01.2013 року вона уклала з відповідачем
договір позики, згідно якого передала
йому у борг грошові кошти у розмірі 5
тис. гр. з умовою повернення їх до 18.01.2014
року. Отримання грошей підтверджується
розпискою від 18.01.2013 року. Крім того, за
договором позики у разу неповернення
боргу у вказаний строк відповідач
зобов*язався передати у її власність
майно, яке належить йому на праві
власності, а саме будинок, який
знаходиться у АДРЕСА_1 та земельні
ділянки площею 0,1169 га для ведення
особистого селянського господарства
та площею 0,1500 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку, які
розташовані за вказаною адресою. У
вказаний у договорі час відповідач
борг не повернув, від укладення
правочину у нотаріальному порядку
відмовляється, за місцем реєстрації
спірного майна не проживає.

Позивачка у судове засідання не
з*явилась, надала письмову заяву, у якій
просить суд розглянути справу у її
відсутність, на задоволенні позову
наполягає.

Відповідач у судове засідання не
з*явився, належним чином був
повідомлений про місце та час слухання
справи, заперечень проти позову не
надав.

Враховуючи, що в матеріалах
справи достатньо відомостей про права
та відносини сторін, суд визнав за
можливе розглянути справу за
відсутністю відповідача, відповідно до
ст.ст. 224-226 ЦПК України та на підставі
матеріалів справи постановити заочне
рішення, про що не заперечує позивачка.

Дослідивши матеріали
справи суд вважає, що позовна заява
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов*язків.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

Вимогами ст. 1047 ЦК України
передбачено, що договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
надана розписка, яка посвідчує
передачу позикодавцем визначеної суми
грошей.

Згідно ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов*язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов*язання.

Статтею 629 ЦК України
передбачено, що договір є обов*язковим
для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 526 ЦК;
України, зобов*язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та актів цивільного
законодавства.

Одностороння відмова від
зобов*язання або одностороння зміна
його умов не допускається, що
передбачено ст. 525 ЦК України.

Вимогами ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов*язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, при
триманням, завдатком.

Як вбачається із договору
позики від 18.01.2013 року, укладеного між
сторонами по справі, позивачка
передала відповідачу у борг грошові
кошти у розмірі 5 тис. гр.. з умовою
повернення боргу до 18.01.2014 року.

Отримання відповідачем
грошових коштів підтверджується
наданою ним розпискою від 18.01.2013 року.

В забезпечення виконання
грошового зобов*язання, як вбачається
із умов договору позики, відповідач
зобов*ячався у разі неповернення боргу
у вказаний у договорі строк передати
позивачці майно, яке належить йому на
праві власності, а саме: будинок,
розташований у АДРЕСА_1 та дві земельні
ділянки, розташовані за вказаною
адресою, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,1500 та для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1169,
які належать відповідачу на праві
власності, що підтверджується
відповідно договором дарування від
12.10.1990 року та Державними актами на
право власності на земельні ділянки ЯМ
№811746 та ЯМ №811747 від 27.12.2012 року.

В силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов*язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна у відповідності із
ст. 572 ЦК України.

Згідно ст. 573 ЦК України
заставою може бути забезпечена вимога,
яка може виникнути в майбутньому тобто
при невиконанні взятого зобов*язання
згідно договору.

У відповідності з п.4 ч.1 статті
593 ЦК України застава припиняється у
разі набуття заставодержателем права
власності на предмет застави.

Позивачка не просить суд про
стягнення судових витрат з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 526, 625, 626, 629,
546-548, 573, 593, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на жилий будинок, земельну
ділянку площею 0,1169 га для ведення
особистого селянського господарства
та на земельну ділянку площею 0,1500 га
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд, розташованих у АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Донецької області
через Волноваський районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя:

10.04.2014