22-ц/795/250/2014 Головуючий у I інстанції
-Карапута Л. В. Доповідач - Губар В.
С.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіГубар
В.С.,суддів:Мамонової О.Є., Позігуна
М.І.при секретарі:Халимон Т.Ю.за
участю:представників позивача -
Милейко М.О., Боярченко С.Ю.,
представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 на рішення Деснянського
районного суду м.Чернігова від 04 грудня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
виробничо-торгова фірма «Сіверянка» до
ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення
боргу,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі апелянти просять
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ПАТ ВТФ «Сіверянка», посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Оскаржуваним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 04
грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ ВТФ
«Сіверянка» задоволені частково,
стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 на користь ПАТ ВТФ «Сіверянка»
борг в сумі 5495 грн. за проживання в
гуртожитку за період з листопада 2010 р.
по серпень 2013 р. включно та вирішено
питання про стягнення судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що сторони не перебувають в
договірних відносинах, оплата за
проживання в гуртожитку ПАТ ВТФ
«Сіверянка» в розмірі 120 грн. між
сторонами не узгоджувалася та позивач
не надсилав жодного письмового
повідомлення про те, що оплата за
проживання у гуртожитку
розраховується за ліжко-місце.

Апелянти стверджують, що суд не надав
правової оцінки факту виділення в 2000
році апелянтам кімнати НОМЕР_1, а не
ліжко-місця і за час дії договору між
ПАТ ВТФ «Сіверянка» та ПАТ
«Чернігівська швейна фабрика
«Елегант», остання сплачувала кошти
ПАТ ВТФ «Сіверянка» саме за проживання
своїх працівників в кімнатах, що
підтверджується листом ПАТ
«Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» №55 від 19.01.2012 року.

Апелянти наполягають, що не
відмовлялися виселитися із займаної
кімнати, оскільки дане питання в
судовому засіданні взагалі не
вирішувалося та зазначають, що в
матеріалах справи відсутні докази, які
підтверджують пропозицію ПАТ ВТФ
«Сіверянка» укласти договір найму із
оплатою за проживання в гуртожитку в
розмірі 120 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали цивільної справи
та матеріали інвентаризаційної справи
КП Чернігівське МБТІ №16129 на житловий
будинок по АДРЕСА_1, апеляційний суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ПАТ ВТФ «Сіверянка», суд першої
інстанції виходив з того, що в зв'язку з
відмовою відповідачів виселитися чи
укласти договір найму безпосередньо з
ПАТ ВТФ «Сіверянка», то нарахування
оплати за проживання в гуртожитку
здійснюється на підставі
розпорядження Чернігівської обласної
державної адміністрації №363 від 21
жовтня 2008 року, яким встановлено
граничний розмір плати за проживання у
гуртожитку в розмірі 120 грн. за одне
ліжко-місце протягом року.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає зібраним у справі доказам,
яким судом дана належна оцінка, та
нормам чинного законодавства.

Апеляційним судом встановлено, що на
підставі рішення Чернігівського
міської ради народних депутатів №212
від 02 липня 1987 року складено акт
Держаної приймальної комісії про
приймання закінченого будівництвом
гуртожитку на 608 місць по АДРЕСА_1
(а.с.115-116).

Приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1
відповідно до договору купівлі-продажу
майна державного підприємства від
09.09.1993 року придбано в складі цілісного
майнового комплексу організацією
орендарів орендного підприємства
Чернігівської швейної фабрики
„Сіверянка" (а.с.103-104).

25 квітня 1994 року ПАТ ВТФ «Сіверянка» та
ПАТ «Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» уклали договір про надання
місць в гуртожитку для одиноких
громадян, який 01.11.2010 року розірваний на
вимогу ПАТ «Чернігівська швейна
фабрика «Елегант» (а.с.136,137).

На підставі протоколу № 7 спільного
засідання адміністрації та профкому
ПАТ «Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» від 30.06.2000 року ОСОБА_7
виділена кімната НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
(а.с.68-72). ОСОБА_7 не надано суду першої
інстанції і не представлено
апеляційному суду ніяких доказів на
підтвердження тієї обставини, що вона
вселялась у гуртожиток позивача у
порядку, встановленому ЖК України з
видачею ордера на займане житлове
приміщення. Відтак, вселення
відповідача у кімнату гуртожитку
відбулось за домовленістю між двома
господарюючими суб»єктами - ПАТ ВТФ
«Сіверянка» та ПАТ «Чернігівська
швейна фабрика «Елегант».

Згідно свідоцтва про право власності
від 20.07.2007 року будівля гуртожитку по
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
власності за ЗАТ ВТФ „Сіверянка"
(правонаступником якого є ПАТ ВТФ
„Сіверянка") на підставі рішення
виконкому Чернігівської міської ради
від 16.07.2007 року № 175 (а.с.82,83,117-118).

Як вбачається з матеріалів справи, в
гуртожитку ПАТ ВТФ «Сіверянка» з 30.06.1989
року зареєстрована та проживає ОСОБА_7,
з 03.03.2005 року - її чоловік ОСОБА_10 та її
син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. що
підтверджується копією особової
картки, свідоцтвом про укладення шлюбу
та свідоцтвом про наодження (а.с.77, 78,
79,81, 155,156,157).

ПАТ ВТФ «Сіверянка» нараховує
відповідачам плату за проживання в
гуртожитку на підставі розпорядження
Чернігівської обласної державної
адміністрації №363 від 22 жовтня 2008 року
«Про встановлення граничного розміру
плати за проживання у гуртожитках»,
зокрема, граничний розмір плати за
проживання в гуртожитках громадян
України, осіб без громадянства та
іноземців, які займають приміщення, що
знаходяться у спільному користуванні
кількох осіб, які не перебувають у
сімейних відносинах на рівні 120 грн. за
одне ліжко-місце на місяць протягом
року. Вартість електроенергії, що
використовуються для роботи побутових
електроприладів, мікрохвильових печей,
електричних чайників, пральних машин
тощо), комп'ютерної та оргтехніки, у
плату за проживання у гуртожитку не
включена і сплачується мешканцями
додатково (а.с.75-76).

Відповідно до розшифровки нарахування
й оплати за проживання в гуртожитку ПАТ
ВТФ «Сіверянка» за 2 ліжко-місце ОСОБА_7
з листопада 2010 року по серпень 2013 року в
неповному розмірі здійснює оплату за
проживання, в зв'язку з чим у утворилась
заборгованість в розмірі 5495 грн. 12 коп.
(а.с.5,33-42).

Виходячи з сукупності зібраних по
справі доказів, доводи апеляційної
скарги спростовуються наступними
висновками.

Твердження апелянтів про те, що ПАТ ВТФ
«Сіверянка» не пропонувала укласти
договір найму з відповідачами
спростовуються листом мешканців
гуртожитку від 21.03.2011 року на ім'я
керівника ПАТ ВТФ «Сіверянка», який
підписаний ОСОБА_7, з якого вбачається,
що комендант гуртожитку пропонує
підписати договір оренди, проте вони не
згодні і просять заключити договір на
житлово-комунальні послуги відповідно
до ст.19 закону України «Про
житлово-комунальні послуги».

Доводи апелянтів, що ПАТ «Чернігівська
швейна фабрика Елегант», сплачувала
кошти ПАТ ВТФ «Сіверянка» саме за
проживання своїх працівників в
кімнатах не відповідає зібраним по
справі доказам, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.1 Договору № 322 від 25
квітня 1994 року, укладеного між
позивачем і ПАТ«Чернігівська швейна
фабрика «Елегант» позивач зобов'язався
надати у гуртожитку місця для
проживання 194 одиноких громадян -
працівників Чернігівської швейної
фабрики.

З умов вказаного договору не
вбачається обов'язку позивача надавати
кімнати, а не ліжко-місця для
проживання працівників «Чернігівська
швейна фабрика «Елегант», який у 2010
році розірвано з ініціативи ПАТ
«Чернігівська швейна фабрика
«Елегант». Відтак, мешканці гуртожитку,
поселені відповідно до вказаного
договору, зобов'язані вносити
відповідну плату за проживання.

Визначаючи розмір заборгованості
відповідачів за проживання у
гуртожитку, суд першої інстанції
обґрунтовано врахував розпорядження
Чернігівської обласної Державної
адміністрації № 363 від 22 жовтня 2008 року,
яким врегульовані розміри і складові
оплати за проживання в гуртожитках.

Крім того, лист за підписом директора
ПАТ «Чернігівська швейна фабрика
«Елегант» № 55 від 19.01.2012 р. не може бути
належним підтвердженням факту надання
відповідачам відособленого житлового
приміщення (кімнати у гуртожитку),
проте у листі міститься посилання на
рішення профкому ПАТ «Чернігівська
швейна фабрика «Елегант», у той час як
гуртожиток належить на праві власності
ПАТ ВТФ «Сіверянка», зобов'язання
якого перед працівниками
Чернігівської швейної фабрики
«Елегант» регулювалися лише в рамках
умов договору від 25 квітня 1994 року.

Доводи апеляційної скарги щодо
перебування відповідачів у сімейних
стосунках і необхідність застосування
ч.2 п. 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. № 208, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, виходячи з того, що як вже
зазначалось вище відсутні докази
надання відповідачам у відособлене
користування житлового приміщення
(ордер чи інший належний документ,
виданий власником або на час
виникнення правовідносин між
сторонами балансоутримувачем житла), а
договір оренди житлового приміщення
вони відмовились укласти, про що
свідчить зміст листа мешканців
гуртожитку від 21.03.2011 року.

Враховуючи, що ПАТ ВТФ «Сіверянка» не є
комунальним підприємством і не
здійснює житлово-комунальних послуг
споживачам, а забезпечує експлуатацію
гуртожитку на підставі укладених
договорів із підприємством виробника
(виконавця) комунальних послуг за
цінами та тарифами, установленими з
урахуванням витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг,
затверджених органами місцевого
самоврядування в установленому
порядку, то мешканці гуртожитку
зобов'язані вносити відповідну плату
за проживання.

На запит апеляційного суду, ПАТ ВТФ
«Сіверянка» надало документи, які
підтверджують, що позивач отримує
комунальні послуги та мешканцям
гуртожитку надаються послуги вахтера,
а саме: договір на постачання
електричної енергії №32-130 від 30 липня
2003 року, договір на водопостачання та
водовідведення №2321 від 05 липня 2011 року,
наказ №1-к від 04 січня 2010 року про
призначення ОСОБА_11 черговою по
гуртожитку (а.с.128-131,133-134,135, 148).

Відповідно до наявних у справі копій
квитанцій, з 01.11.2010 року відповідачі
сплатили 6700 грн. 00 коп., що включає плату
за проживання в гуртожитку, вартість
отриманих послуг з електроенергії,
холодної води та послугу вахтера.

Таким чином, правильно встановивши
фактичні обставини справи та давши
правильну оцінку всім зібраним по
справі доказам, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ПАТ ВТФ «Сіверянка», стягнувши
солідарно з відповідачів на користь
позивача недоплачену заборгованість
за проживання в сумі 5495 грн. 12 коп., та
врахувавши 6700 грн., сплачених
відповідачами за проживання у
гуртожитку ( 12195 грн.12 коп.-6700 грн.=5495 грн.
12 коп.).

Інші доводи апеляційної скарги не
можуть вплинути на вирішення спору по
суті і не є підставою для скасування
законного і обґрунтованого по суті
судового рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційна
скарга ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, оскільки
доводи апеляційної скарги не містять
передбачених законом підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 04 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: