Головуючий суду 1 інстанції - Янцовська
Доповідач - Коротких О.Г.
Справа № 413/7302/13-ц
Провадження № 22ц/782/936/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Коротких О.Г.

суддів: Масенко Д.Є., Орлова І.В.

при секретарі: Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Краснолуцького міського суду
Луганської області від 22.01.2014року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Комунальної Установи „Міська лікарня
"Ізвєстія", третя особа: Управління
праці та соціального захисту населення
Красно луцької міської ради,
Управління пенсійного фонду України м.
Красний Луч Луганської області про
внесення змін до наказів і трудової
книги,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013року позивач звернулася
до суду з позовом до Комунальної
Установи „Міська лікарня "Ізвєстія",
третя особа: Управління праці та
соціального захисту населення
Краснолуцької міської ради, Управління
пенсійного фонду України м.Красний Луч
Луганської області про внесення змін
до наказів і трудової книги,
посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_2 працювала в КУ „Міська лікарня
"Ізвєстія" в якості машиніста котельних
установок/кочегара/ в період з 15.12.2001р
по 16.09.2011р і з 15.10.2012р. по 15.04.2013р. УПСЗН
Краснолуцької міської ради у 2000р.
провело атестацію робочого місця
машиніста котельних
установок/кочегара/ котельної на
вугіллі, в тому числі зайнятого
видаленням золи( наказ №248 від 27.09. 2000р.).
Назва професії відповідає
Класифікатору професій і Спискам №1і
№2 від 26.01.1991р. Позивач була прийнята на
роботу відповідно до штатного розкладу
установи кочегаром 1 розряду
пологового будинку лікарні „Ізвєстія",
і в трудовій книзі зроблено запис, що
професія кочегара відповідно до
атестації робочого місця по характеру
роботи і шкідливим умовам праці
відповідає списку №2. У березні 2013року
ОСОБА_2 звернулася до відповідача з
заявою про надання довідки для
підтвердження пільгового стажу роботи
в установі для оформлення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №2
за період роботи з 2001-2011роки, в чому їй
було відмовлено. У зв"яку з цим позивач
уточнила свої позовні вимоги і просила
визнати помилковими записи в трудовій
книзі про прийняття і перевід її
кочегаром котельної, зобов"язати
відповідача внести зміни в накази:
№195-к від 14.12.2001р. і №48 від 14.04.2002р. про
прийняття на роботу і перевід, а також
зобов"язати відповідача зробити
правильні записи в трудовій книзі
відповідно до назви професії згідно з
Класифікатором.

Рішення Краснолуцького міського суду
Луганської області від 22.01.2014року у
задоволенні позову відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись із зазначеним рішення
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність
рішення та порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які приймали участь у розгляді справи,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічного з'ясування
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 наказом №19 від 15.12.2001року була
прийнята на роботу до КУ „Міська
лікарня "Ізвєстія" відповідно до
штатного розкладу установи кочегаром 1
розряду, де працювала з 15.12.2001р по
16.09.2011р і з 15.10.2012р. по 15.04.2013р. УПСЗН
Краснолуцької міської ради у 2000р.
проведено атестацію робочого місця
машиніста котельних
установок/кочегара/ котельної на
вугіллі, в тому числі зайнятого
видаленням золи( наказ №248 від 27.09. 2000р.
В трудовій книзі позивача зроблено
запис про те, що професія кочегара
відповідно до атестації робочого місця
по характеру роботи і шкідливим умовам
праці відповідає списку №2. У березні
2013року відповідач відмовив ОСОБА_2 у
видачі довідки для підтвердження
пільгового стажу роботи в установі для
оформлення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком №2 за
період роботи з 2001-2011роки.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 за пропуском строку
позовної давності, суд першої
інстанції послався на ст.233 КЗпП
України, в якій зазначено, що працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного в місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки. Суд першої інстанції
зазначив, що позивач зверталася до
підприємства у березні 2013року не з
приводу внесення змін до трудової
книги, а з заявою про надання довідки
про пільговий стаж, що не є предметом
спору.

Судова колегія не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

В п.11 Постанови пленуму ВС України від
18.12.2009року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, оскільки
правом на звернення до суду за захистом
наділена особа в разі порушення, не
визначення або оспорювання саме її
прав, свобод чи інтересів, а також у
разі звернення до суду органів та осіб,
яким надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб або
державні та суспільні інтереси, то суд
повинен встановити, чи були порушення,
невизначені або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це. Встановивши, що строк для звернення
з позовом пропущено без поважних
причин, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо при
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Таким чином, суд першої інстанції
порушив норми процесуального права,
оскільки не зробивши висновків щодо
доведеності позовних вимог ОСОБА_2,
відмовив у задоволенні позову за
пропуском строку позовної давності.

Крім цього, доводи апелянта стосовно
того, що нею не пропущено строк
позовної давності, судова колегія
вважає обґрунтованим, оскільки ОСОБА_2,
отримавши відповідь КУ „Міська
лікарня "Ізвєстія" від 23.09.2013р.,
дізналася про порушення її права і
невідповідність записів в трудовій
книзі Класифікатору професій і
Спискам №1і №2.

Судова колегія вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 не підлягають
задоволенню, оскільки відповідачі
визнали заявлені вимоги щодо внесення
змін до трудової книги і накази, а тому
спір між сторонами відсутній. Крім
цього, суд не має підстав визнавати
помилковими записи в трудовій книзі
позивача, вносити будь-які зміни до неї
і в накази по підприємству, виходячи з
того, що вони зроблені відповідно до
штатного розкладу установи і є
дійсними.

Фактично, у ОСОБА_2 виник спір з УПФУ в м.
Красний Луч з приводу призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком №2 за період роботи з 2001-2011роки.
Позивач обрала не той спосіб захисту
своїх порушених прав, що суперечить
вимогам ст.16 ЦК України, яка передбачає
захист цивільних прав і інтересів
судом певними способами.

Таким чином, рішення суду не відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, що є підставою
для його скасування відповідно до ст.309
ЦПК України.

Керуючись ст..ст.209, 303, 304, 307, 309,316 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, рішення Краснолуцького
міського суду Луганської області від
22.01.2014року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає чинності негайно та
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: