Суддя: Кошева О. А.
І м е н е м У к р а ї н и
Центрально-Міський районний суд м.
Горлівки Донецької області у складі:
головуючого-судді Кошевої
учасники цивільного процесу:
представник позивача ПАТ «ПУМБ»
відповідач ОСОБА_1 (не
розглянувши заочно у відкритому
судовому засіданні у місті Горлівка
Донецької області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним
Позивач Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» звернувся до суду з
позовом про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором і в обґрунтування
своїх позовних вимог зазначив, що 20.08.2008
року між позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір №242/08И з
за умовами якого позивач надав
США на придбання нерухомості у
фізичної особи, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 14,5%
річних. Відповідач свої зобов'язання не
виконав та станом на 09.08.2013 року
США, яка складається з: заборгованості
заборгованості за непогашеними
відсотками за користування кредитом -
пені за порушення строків виконання
зобов'язання за кредитним договором -
2476,81 доларів США. Суму заборгованості
США та витрати зі сплати судового збору
у розмірі 3441,00 гривень позивач просить
стягнути з відповідача на його користь.
Представник позивача у судове
засідання не з'явився, у позовній заяві
просив розглянути справу без участі
представника позивача, підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, не
заперечував проти винесення заочного
рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не
з'явилася по невідомій суду причині,
від неї до суду не надходила заява про
розгляд справи за її відсутності або
про відкладення розгляду справи, про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Суд
вважає, що в справі є достатньо
матеріалів про права i взаємовідносини
сторін i немає необхідності
вислуховувати особисті пояснення осіб,
які не з'явилися до суду.

Враховуючи заяву позивача, те що
відповідач належним чином сповіщений
про розгляд стосовно нього цивільної
справи, суд дану справу розглядає у
порядку заочного провадження.

Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року
Публічне акціонерне товариство
«Перший Український Міжнародний Банк»
і відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний
договір №242/08И з додатковою угодою №168
від 20.08.20018 року за умовами якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 30000,00 доларів США на придбання
нерухомості у фізичної особи, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 14,5% річних в річних
за користування кредитними коштами
(п.2.1) /а.с.17- 25/.

Згідно заяви на видачу готівки №702_11
від 20.08.2008 р. ОСОБА_1 було отримано від
банку 30000,00 доларів США кредитних
коштів згідно вищевказаного договору,
з вказівкою еквіваленту в національній
валюті України в сумі 145308,00 грн. /а.с.26/.

Відповідачем не виконувались умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
станом на 09.08.2013 р. відповідач ОСОБА_1
має заборгованість у сумі 51003,49 доларів
США, яка складається з: заборгованості
за кредитом - 29698,48 доларів США;
заборгованості за непогашеними
відсотками за користування кредитом -
21305,01 доларів США. Та сума нарахованої
пені за порушення строків виконання
зобов'язання за кредитним договором -
2476,81 доларів США. Даних на спростування
доводів, викладених у позовній заяві та
розрахунку позивача заборгованості за
кредитним договором відповідачем суду
не надано /а.с.7-15/.

Відповідно до п.1.1 статуту ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк»,
затвердженого рішенням загальних
зборів акціонерів Банку від 23 квітня 2013
року протокол №65, він є
правонаступником ПАТ «Донгорбанк»
/а.с.42/.

Згідно частині перший статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частини п'ятою статті 197
Цивільного процесуального кодексу
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Договір, укладений між сторонами, на
підставі положень статті 629 Цивільного
кодексу України, є для цих сторін
обов'язковим.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України які містяться
в абзаці 3 п.14 постанови від 18 грудня 2009
року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі» про те, що суд має
право ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року № 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю"). Статтею 99 Конституції
України встановлено, що грошовою
одиницею України є гривня. При цьому
Основний закон держави не встановлює
якихось обмежень щодо можливості
використання в Україні грошових
одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і в порядку,
встановлених законом. Тобто відповідно
до законодавства, гривня має статус
універсального платіжного засобу, який
без обмежень приймається на всій
території України, однак у той же час
обіг іноземної валюти обумовлений
вимогами спеціального законодавства
України.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
(далі - Декрет КМУ).

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст.2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
кошти - це гроші у національній або
іноземній валюті чи їх еквівалент.
Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу.

Відповідно до ст.5 Декрету КМУ операції
з валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій Національного
банку України. Операції з валютними
цінностями банки мають право
здійснювати на підставі генеральної
ліцензії на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п.2
ст.5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, що затверджене Постановою
Правління НБУ № 275 від 17.07.2001
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за
наявності банківської ліцензії та за
умови отримання письмового дозволу
Національного банку банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями, серед яких: неторговельні
операції з валютними цінностями;
операції з готівковою іноземною
валютою (купівля, продаж, обмін), що
здійснюються в пунктах обміну
іноземної валюти, які працюють на
підставі укладених банками агентських
договорів з юридичними
особами-резидентами; ведення рахунків
клієнтів (резидентів і нерезидентів) в
іноземній валюті та
клієнтів-нерезидентів у грошовій
одиниці України; залучення та
розміщення іноземної валюти на
валютному ринку України; залучення та
розміщення іноземної валюти на
міжнародних ринках; інші операції з
валютними цінностями на валютному
ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що
уповноважені банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними цінностями мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті /а.с.36-37,
39-40/.

Як вбачається із матеріалів справи
позивач має генеральну ліцензію та
письмовий дозвіл на вчинення валютних
операцій, а тому не суперечить чинному
законодавству України стягнення
заборгованості за кредитним договором
в іноземній валюті, оскільки саме вона
надавалась за договором і позивач
просив стягнути суму у валюті.

Виходячи з того, що виконання
договірних зобов'язань в іноземній
валюті не суперечить чинному
законодавству, то наряду зі стягненням
заборгованості в іноземній валюті суд
має право стягнути й проценти за
кредитним договором чи проценти на
банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК
України) в іноземній валюті, оскільки
такий процент не є фінансовою санкцією,
а є платою за користування грошима.

Тому, враховуючи вищевикладене та
відповідно до кредитного договору
№242/08И від 20 серпня 2008 року та ст.549 ЦК
України нарахована позивачем сума пені
є штрафною санкцією, тому суд згідно з
вимогами ст.533 ЦК України не має права
стягнути її в іноземній валюті.

За нормами частини другої статті 1054
Цивільного кодексу України, до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення статей 1046 - 1053
Цивільного кодексу України, якщо інше
не випливає із суті кредитного
договору.

За статтями 526, 615 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, а одностороння відмова від
зобов'язання не звільняє винну сторону
від відповідальності за порушення
зобов'язання.

За змістом статті 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Пунктами 2.1, 3.3.5, 3.4.3, 5.1 кредитного
договору №242/08И від 20 серпня 2008 року з
додатковою угодою №168 від 20.08.20018 року
сторонами передбачено сплату платежів,
процентів та пені. Тому суд вважає, що
відповідачем порушено умови
кредитного договору і з нього на
користь позивача підлягає стягненню
заборгованість за кредитним договором
у сумі 51003,49 доларів США та пеня за
порушення строків виконання
зобов'язання за кредитним договором у
сумі 2476,81 доларів США, що в еквіваленті
за офіційним курсом НБУ на 03.02.2014 року
складає 19797,14 грн.

Строк позовної давності не порушений.

Відповідно до статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
3441,00 гривень /а.с.16/.

На пiдставi ст.ст.526, 615, 629, 1048-1054 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 174, 197,
209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за кредитним договором
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Горлівці
Донецької області, ідентифікаційний
код НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк»
заборгованість за кредитним договором
№242/08И від 20 серпня 2008 року з додатковою
угодою №168 від 20.08.20018 року, в розмірі 51003
(п'ятдесяти однієї тисячі трьох)
доларів США 49 центів США та пеню у сумі
2476,81 доларів США, що в еквіваленті
складає 19797 (дев'ятнадцяти тисяч
семисот дев'яноста семи) гривень 14
копійок; судовий збір в сумі 3441 гривень
00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Центрально-Міський районний суд
м. Горлівки Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. А. Кошева