Справа №498/653/13-ц
Провадження №2/498/10/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
смт. Велика Михайлівка Одеської
області

Великомихайлівський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого судді -
Теренчук Н.С.,

при секретарі Байдан Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої злочином,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до
Великомихайлівського районного суду
Одеської області з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення
матеріальної та моральної шкоди
спричиненої злочином, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що 15 січня 2008 року о
07 год. 00 хв. В м. Роздільна сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій
водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "ВАЗ-
21011", д.з. НОМЕР_1, здійснив на неї наїзд.
Внаслідок вказаної ДТП позивачка
отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості, у зв'язку з чим їй була
завдана матеріальна шкода. Постановою
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 11 березня 2009 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та
закрито провадженням у кримінальній
справі у зв'язку з амністією. ОСОБА_2 в
момент вчинення ДТП перебував в
трудових відносинах з фірмою таксі
"Фора", директором якої є суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_3
Після неодноразового уточнення
позовних вимог, в останній редакції
просила стягнути з ОСОБА_3на її користь
спричинену матеріальну шкоду в сумі 29
290, 83 грн., 3 відсотки річних від
простроченої суми в розмірі 3793, 55 грн.,
інфляційне збільшення суми боргу в
розмірі 12202. 23 грн., а також витрати
понесені нею на юридичну допомогу в
розмірі 8000 гривень, стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
моральну шкоду в сумі 20000 гривень.
Справа неодноразово розглядалась
судами різних інстанцій.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позовні вимоги
в повному обсязі суду пояснили, що 15
січня 2008 15 січня 2008 року о 07 год. 00 хв. В
м. Роздільна сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій
водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "ВАЗ-
21011", д.з. НОМЕР_1, здійснив на неї наїзд.
Внаслідок вказаної ДТП позивачка
отримала тілесні ушкодження середньої
тяжкості, у зв'язку з чим їй була
завдана матеріальна шкода. Постановою
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 11 березня 2009 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та
закрито провадженням у кримінальній
справі у зв'язку з амністією. ОСОБА_2 в
момент вчинення ДТП перебував в
трудових відносинах з фірмою таксі
"Фора", директором якої є суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_3
Після неодноразового уточнення
позовних вимог, в останній редакції
просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь
спричинену матеріальну шкоду в сумі 29
290, 83 грн., 3 відсотки річних від
простроченої суми в розмірі 3793, 55 грн.,
інфляційне збільшення суми боргу в
розмірі 12202. 23 грн., а також витрати
понесені нею на юридичну допомогу в
розмірі 8000 гривень, стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на її користь
моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надійшли його заперечення в яких
він з вимогами позивачки, як надуманими
та не обґрунтованими на законі не
згоден з наступних причин, а саме він
злочину передбаченого статтею 286 ч.1 КК
України відносно ОСОБА_1 не скоював,
ніколи не був ані власником, ані
директором таксі "Фора", та ніколи
ніяких трудових угод ( трудового
договору, контракту) як власник або
директор таксі "Фора", як на цьому
наполягає позивач з ОСОБА_2 не вкладав.
22 серпня 2007 року, згідно договору
оренди, який в передбаченому законом
порядку судом визнано дійсним, та акту
прийому-передачі він передав ОСОБА_2 в
оренду легковий автомобіль марки ВАЗ
реєстраційний номер НОМЕР_1. Тому
просить в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення з нього на її
користь спричинену матеріальну шкоду в
сумі 29 290, 83 грн., 3 відсотки річних від
простроченої суми в розмірі 3793, 55 грн.,
інфляційне збільшення суми боргу в
розмірі 12202. 23 грн., а також витрати
понесені нею на юридичну допомогу в
розмірі 8000 гривень відмовити в повному
обсязі так як зазначені вимоги
надумані та не гуртуються на законі.
Також просив слухати справу у його
відсутність та відсутність його
представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судові
засідання не з'являвся, будучи належним
чином повідомлений про день та час
слухання справи, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення про
отримання судових повісток від 27.04.2013
року, 18.07.2013 року, 15.08.2013 року, 03.09.2013 року,
05.11.2013 року, 03.12.2013 року, заперечень та
зав про слухання справи у його
відсутність суду не надавав.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судові
засідання не з'являлись, будучи
належним чином повідомлені про день та
час слухання справи, заперечень та зав
про слухання справи у їх відсутність
суду не надавали.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника, дослідивши надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 січня 2008 року о
07 год. 00 хв. в м. Роздільна сталась
дорожньо-транспортна пригода, в якій
водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем "ВАЗ-
21011", д.з. НОМЕР_1, здійснив наїзд на
ОСОБА_1 Внаслідок вказаної ДТП
позивачка отримала тілесні ушкодження
середньої тяжкості, у зв'язку з чим їй
була завдана матеріальна шкода, що
підтверджується відповідними
платіжними документами та довідками.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 11 березня 2009
року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України, та закрито провадженням у
кримінальній справі у зв'язку з
амністією. ОСОБА_2

ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП керував
автомобілем "ВАЗ- 21011", д.з. НОМЕР_1, право
розпорядження яким на підставі
довіреності належало ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Однак, в матеріалах справи, наявна
копія постанови Роздільнянського
районного суду Одеської області від 11
березня 2009 року за обвинуваченням
ОСОБА_2 в скоєні ним злочину,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України, де в
пояснення ОСОБА_2, даних ним в судовому
засіданні зазначено, що "він працює
водієм таксі "Фора" м. Роздільна. 15.01.2008
року біля 06.30 годин, він керував
автомобілем "ВАЗ- 21011", д.з. НОМЕР_1,
рухаючись по вул. Горького м. Роздільна,
в сторону залізничного вокзалу, в
салоні автомобіля знаходилась
пасажирка, яку він віз до залізничного
пішохідного переходу, т.я. виконував
отриманий від диспетчера заказ…" ()

Відповідно до частини четвертої статті
61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Також в матеріалах справи наявний
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємця, згідно якого, ОСОБА_3 з
25.05.2004 року по 19.03.2013 року являвся
фізичною особою-підприємцем,
реєстраційний номер в ЄДР: 1, види
діяльності:82.20 - діяльність телефонних
центрів, 77.11 - надання в оренду
автомобілів і легкових
автотранспортних засобів.

Крім того в матеріалах справи
знаходиться подорожній лист
службового легкового автомобіля "ВАЗ-
21011", д.з. НОМЕР_1, серія СБЕ №324773 від 14
січня 2004 року, яким водій ОСОБА_2
прийняв даний автомобіль та згідно
штампу лікаря та механіка за станом
здоров'я до керування допущений та
виїзд дозволено. Також на подорожньому
листі присутній штамп "Такси "Фора" СПД
ОСОБА_3

Згідно ч.4 ст.24 КЗпП України, трудовий
договір вважається укладеним і тоді,
коли наказ чи розпорядження не були
видані, але працівника фактично було
допущено до роботи.

Дійсно, 22 серпня 2007 року, згідно
договору оренди, який в передбаченому
законом порядку 27.12.2010 року судом
визнано дійсним, та акту
прийому-передачі ОСОБА_3 передав
ОСОБА_2 в оренду легковий автомобіль
марки ВАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1.
Однак,з вищезазначеного акту
прийому-передачі вбачається, що ОСОБА_3
передав ОСОБА_2 22.08.2007 року в оренду
автомобіль ВАЗ 2107 з реєстраційним
номером НОМЕР_1, а не автомобіль ВАЗ- 21011,
д.з. НОМЕР_1, на якому ОСОБА_2 15.01.2008 року
скоїв ДТП відносно ОСОБА_1

Таким чином на підставі
вищевикладеного, суд вважає доведеним,
що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП, яке мало
місце 15.01.2008 року, перебував в трудових
відносинах з СПД ОСОБА_3, таксі "Фора", та
скоїв ДТП під час виконання ним
трудових обов'язків.

Тож, згідно ч.1 ст.1172 ЦК України,юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдануїхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Щодо суми матеріальної шкоди 29290, 83
грн., суд вважає за необхідне стягнути
її в меншому розмірі, а саме в сумі
10309,20грн., які підтверджені квитанціями
наявними в матеріалах справи.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про стягнення з ОСОБА_3 3 відсотків
річних від простроченої суми в розмірі
3793, 55 грн., інфляційного збільшення суми
боргу в розмірі 12202, 23 грн., з посиланням
на ст.625 ЦКУкраїни, суд вважає за
необхідне відмовити в цій частині
позовних вимог, оскільки п.4 Постанови
ПВССУ № 4 від 01 березня 2013 року "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", положення
статті 625 ЦК не застосовуються до
відносин з відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки відшкодування
шкоди є відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає:у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'їчи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала узв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Ч.1 ст.1167 ЦК України регламентує, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особіне правомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою,яка її завдала,
за наявності її вини.

Позивачка обґрунтувала моральну шкоду
тим, що в результаті ДТП було порушено
її природне право на здоров'я, т.я. з
вини ОСОБА_2 вона отримала тілесні
ушкодження та 3,5 місяця знаходилась на
стаціонарному та амбулаторному
лікуванні, вона та її рідні були
позбавлені можливості повноцінно жити,
також позивачка була позбавлена
можливості приділяти увагу своїм
дітям, онукам, та своєму чоловіку, якому
вже 76 років та він часто хворіє.
Знаходячись на стаціонарному
лікуванні, позивачка була прикута до
ліжка. До нинішнього часу у неї
періодично проявляються болі в
пошкоджених частинах тіла, у зв'язку з
чим вона змушена пересуватися на
милицях. Після ДТП та до теперішнього
часу вона відчуває нервову напругу,
боїться вийти на вулицю, щоб її знову не
збила машина.

Керуючись роз'ясненнями, наданими в
Постанові Пленуму Верховного суду
України №4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", де в п.9
сказано, що суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, за
необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивачки моральну шкоду в розмірі
5000,00грн.

Також, що стосується вимог позивачки
про стягнення витрат які вона сплатила
за юридичну допомогу в розмірі 8000 грн.,
суд вважає, що вони, в порядку ст.88 ЦПК
України, підлягають стягненню з
відповідача ОСОБА_3 на користь
позивачки.

Керуючись статтями 1167,1168, 1172
Цивільного кодексу України,
ст.ст.10,11,60,209,212-215, 216 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про сягнення матеріально збитку
та моральної шкоди, спричиненої
злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, і.н.НОМЕР_2,
проживаючого за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 10309,20грн (десять тисяч
триста дев'ять) грн..20 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, і.н.НОМЕР_2,
проживаючого за адресою АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1 8000,00грн (вісім тисяч)
грн..00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2, і.н.НОМЕР_3,
проживаючого за адресою АДРЕСА_2, на
користь ОСОБА_1 5000,00грн (п'ять тисяч)
грн..00 коп. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Великомихайлівський районний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Н.С.Теренчук

Повний текст рішення
виготовлено 28 січня 2014 року.

Суддя
Н.С.
Теренчук