АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/871/2014
Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 04 дня колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області у складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів:
Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Південенерго" на
ухвалу Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Південенерго" про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 03.02.2014 року просив:
визнати неправомірними дії
відповідача щодо розірвання договору
про відчуження майнових прав на об'єкт
незавершеного житлового призначення;
зобов'язати відповідача вчинити певні
дії, пов'язані з передачею позивачу
однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду
м.Херсона від 12 грудня 2013 року за заявою
позивача було вжито заходи
забезпечення позову. Було накладено
арешт на квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою того ж суду від 03 лютого 2014 року
за заявою позивача заходи забезпечення
позову, вжиті вказаною вище ухвалою від
12.12.2013 року, були скасовані. Натомість
було накладено арешт на квартиру
АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі позивач просить
зазначену ухвалу скасувати і
постановити ухвалу про відмову в
забезпеченні позову, посилаючись на
порушення норм процесуального права.
Зокрема, вказав, що суд не звернув уваги
на те, що в матеріалах справи відсутні
докази наявності спору між сторонами
відносно зазначеної квартири АДРЕСА_1 у
вказаному будинку. Також зазначив, що
суд не врахував інтереси інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням заходів
забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність ухвали вимогам
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.152 зазначеного Кодексу
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії, тощо.

Відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.152 зазначеного
Кодексу у разі необхідності судом
можуть бути застосовані інші види
забезпечення позову; види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову": єдиною підставою
для забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
особи, яка бере участь у справі (п.1.);
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
позовним вимогам; при встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної
особи-підприємця; вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку з застосуванням цих
заходів (п.4.).

З матеріалів вбачається, що з
зазначеним позовом до суду позивач
звернувся у грудні 2013 року, предметом
спору в ній зазначено квартиру АДРЕСА_2.
У лютому 2014 року він подав заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
предметом спору зазначено квартиру
АДРЕСА_1. При цьому вказано, що було
змінено номер квартири, що є предметом
спору (а.с.1-2; 6).

Ухвалою суду, що оскаржується, було
накладено арешт на вказану квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Зазначене вжиття заходів забезпечення
позову (щодо квартири АДРЕСА_1) було
виконано на підставі письмової заяви
позивача про забезпечення позову (а.с.7),
яка належним чином мотивована, зокрема
зазначено, що було змінено номер
квартири, що є предметом спору.

Таким чином, оскільки спір між
сторонами виник відносно квартири
АДРЕСА_1 вказаного будинку, то, на думку
колегії суддів, вказана ухвала суду про
вжиття заходів забезпечення позову за
заявою позивача є законною і
співмірною із заявленими вимогами.

Колегія суддів вважає неприйнятними
доводи апеляційної скарги, оскільки
вони не містять підстав для скасування
ухвали.

Оскільки ухвала судді про вжиття
заходів забезпечення позову
постановлена з дотриманням норм
процесуального закону, а доводи
апеляційної скарги не вказують на такі
її порушення, що вплинули на
правильність вирішеного судом питання,
колегія суддів вважає за необхідне
залишити вказану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Південенерго" відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду
м.Херсона від 03 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

судді: