Ухвала

іменем україни

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про спонукання до
вчинення дій, за касаційною скаргою
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Хмельницької
області від 21 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася з
позовом до виконавчого комітету
Хмельницької міської ради про
зобов'язання останнього забезпечити її
із сім'єю у складі двох осіб
благоустроєною квартирою у м.
Хмельницькому у межах норм житлової
площі, в обґрунтування якого зазначила,
що з 19 липня 2005 року працює в органах
прокуратури Хмельницької області.
Наказом прокурора Хмельницької
області від 04 жовтня 2012 року її
переведено з посади старшого прокурора
прокуратури Деражнянського району на
посаду прокурора відділу статистики,
ведення єдиного реєстру досудових
розслідувань прокуратури Хмельницької
області. Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 12 грудня
2012 року її разом із сім'єю прийнято на
квартирний облік та включено до
окремого списку позачергового надання
житлової площі на підставі ст. 49 Закону
України «Про прокуратуру», однак
виконавчий комітет не вирішив питання
про забезпечення її житлом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 09 серпня
2013 року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Хмельницької
області від 21 жовтня 2013 року, позов
задоволено.

Зобов'язано виконавчий комітет
Хмельницької міської ради надати
ОСОБА_3 з сім'єю у складі двох осіб, в
тому числі сина ОСОБА_4, благоустроєне
житлове приміщення в м. Хмельницькому у
межах норм житлової площі.

У касаційній скарзі заявник, мотивуючи
свою вимогу порушенням судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 09 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2013
року, ухвалити нове рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що наказом
прокурора Хмельницької області від 19
липня 2005 року ОСОБА_3 була призначена на
посаду помічника прокурора
Полонського району.

Наказом прокурора Хмельницької
області від 04 жовтня 2012 року ОСОБА_3
було переведено на посаду прокурора
відділу статистики, ведення Єдиного
реєстру досудових розслідувань
прокуратури області, де вона працює по
теперішній час.

Рішенням виконавчого комітету
Хмельницької міської ради від 13
грудня 2012 року позивачку разом із
сім'єю у складі двох осіб прийнято на
квартирний облік та включено до
окремого списку позачергового надання
житлової площі згідно зі ст. 49 Закону
України «Про прокуратуру».

Позивач ОСОБА_3 перебуває на
квартирному обліку за № 800, що
підтверджується копією списків
позачерговиків, які перебувають на
квартирному обліку.

До цього часу виконавчий комітет
Хмельницької міської ради не
забезпечив її житлом.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_3, виходив з того, що
відповідно до вимог ст. 49 Закону
України «Про прокуратуру», позивач має
право на забезпечення благоустроєним
житлом позачергово й обов'язок
забезпечити її житлом покладено на
відповідача.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Житлового кодексу
УРСР (далі - ЖК УРСР) громадянам, які
перебувають на обліку потребуючих
поліпшення житлових умов, жилі
приміщення надаються в порядку
черговості.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про
прокуратуру» прокурори і слідчі
прокуратури, призначені на роботу в
іншу місцевість, протягом шести
місяців забезпечуються виконавчими
комітетами місцевих рад
благоустроєним жилим приміщенням у
позачерговому порядку.

Статтею 46 ЖК УРСР визначено перелік
осіб, яким жилі приміщення можуть бути
надані поза чергою, до таких віднесено
осіб, обраних на виборну посаду, коли це
пов'язано з переїздом в іншу
місцевість.

Частиною 1 статті 46 ЖК України
передбачено надання жилого приміщення
поза чергою інвалідам Великої
Вітчизняної війни і прирівняним до них
у встановленому порядку особам
протягом двох років з дати прийняття
рішення про включення їх до списку на
позачергове одержання жилого
приміщення, а з них інвалідам першої
групи з числа учасників бойових дій на
території інших держав - протягом року
з визначенням переважного права
інвалідів Великої Вітчизняної війни і
прирівняних до них у встановленому
порядку осіб на одержання жилих
приміщень перед всіма іншими
категоріями позачерговиків.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЖК УРСР поза чергою
жиле приміщення може надаватися також
в інших випадках, передбачених
законодавством. Зокрема, відповідно до
ст. 9 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» місцеві органи
влади і самоврядування протягом місяця
з дня звернення повертають
громадянинові, який втратив право
користування жилим приміщенням
внаслідок незаконного засудження, жиле
приміщення, яке він займав раніше, а
якщо воно не збереглося в натурі,
протягом шести місяців з дня звернення
громадянина позачергово надають йому в
тому ж населеному пункті рівноцінне
впорядковане жиле приміщення з
урахуванням складу сім'ї та діючих норм
жилої площі.

Крім того, п. 10 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
віднесені до категорії 1, держава
гарантує позачергове забезпечення
жилою площею осіб, які потребують
поліпшення житлових умов (включаючи
сім'ї загиблих або померлих громадян).
Особи, зазначені у цій правовій нормі,
забезпечуються жилою площею протягом
року з дня подання відповідної заяви.

Суди залишили поза увагою, що чинним
законодавством не встановлено строк, у
який особи, обрані на виборну посаду,
коли це пов'язано з переїздом в іншу
місцевість, повинні бути забезпечені
житлом переважно перед іншими
громадянами, які користуються правом
позачергового одержання жилих
приміщень на підставі ст. 46 ЖК УРСР
такий висновок суду також узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 3
квітня 2013 року у справі №
6-27цс13).

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові
рішення щодо зобов'язання відповідача
надати позивачу житло, суди не
правильно визначилися з характером
спірних правовідносин та нормами
права, які підлягають застосуванню,
ухвалили рішення на основі неповно
з'ясованих обставин, не перевіривши
належним чином наявність чи
відсутність порушення прав
ОСОБА_3, як особи, яка має право на
одержання житла поза чергою.

Ураховуючи, що судами не дотримані всі
вимоги процесуального закону, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, ухвалені
судові рішення законними та
обґрунтованими визнати не можна, а тому
вони підлягають скасуванню з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Хмельницької міської ради
задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 09 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Хмельницької області від 21 жовтня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П.
Штелик

Судді:

О.П. Касьян

О.В. Кафідова

І.К. Парінова

О.В. Ступак