22-ц/772/483/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бойко В.М. Доповідач: Войтко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агросфера» на
ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 06 грудня 2013 року
в справі за поданням

державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУ юстиції у Вінницькій
області Коваленко О.С. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України до виконання зобов'язань
ОСОБА_3, -

встановила:

В грудні 2013 року державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Вінницькій області Коваленко О.С.
звернувся в суд з поданням про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України до виконання зобов'язань
керівника ПП «Конкурент» ОСОБА_3,
мотивуючи його тим, що на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби перебуває зведене виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчих документів в кількості 10 шт.
про стягнення коштів з ПП «Конкурент»
на користь юридичних осіб на загальну
суму 2151228,35 грн. Однак, станом на 20.11.2013р.
заборгованість не погашена, боржником
не вчинено жодних дій спрямованих на
погашення боргу, тому виникла
необхідність в тимчасовому обмеженні
боржника у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 06 грудня 2013 року
в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агросфера»
просить зазначену ухвалу скасувати, а
подання державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області задовольнити. Апелянт
посилається на незаконність та
необґрунтованість, на його думку
оскаржуваної ухвали, зазначає, що
відмовою в задоволенні вищевказаного
подання державного виконавця, порушені
права товариства як стягувача за
виконавчим документом, а порушення
прав полягає в обмеженні важелів
впливу на особу, яка не виконує рішення
суду.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Вінницькій області Коваленко О.С.,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
суду першої інстанції в межах доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
прийшла до висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області Коваленко О.С. у поданні до суду
посилався на те, що є зведене виконавче
провадження про стягнення
заборгованості з ПП «Конкурент» на
користь юридичних осіб, яка не
погашена, боржником не вчинено жодних
дій, спрямованих на погашення боргу.

Відмовляючи в задоволенні подання
державного виконавця, суд першої
інстанції виходив з того, що заявником
не надано суду відповідних доказів, а
саме того, що ОСОБА_3 має паспорт для
виїзду за кордон, або звернувся до
відповідних органів з метою одержання
паспорту для виїзду за кордон, що
об'єктивно свідчило б про намір
боржника залишити межі України, не
виконавши вказане зобов'язання, що
виключає можливість прийняття рішення
про заборону виїзду за межі України.

Однак, погодитись з таким висновком
суду не можна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так, п.2 ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» передбачено, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон, наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом випадках
або забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі розгляду заяви про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України
відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
доказуванню підлягають факти ухилення
боржника від виконання рішення суду,
можливість виїзду за межі України з
метою ухилення від виконання рішення
суду, в тому числі наявність
закордонного паспорта громадянина
України, вжиття державним виконавцем
заходів примусового виконання рішення
суду відповідно до ст. 32 Закону України
«Про виконавче провадження» тощо.

Враховуючи обов'язковість виклику
державного виконавця при розгляді
подання в порядку ст. 377-1 ЦПК України та
можливого витребування необхідних
документів, розгляд подання повинен
здійснюватись в день його надходження
(за наявності необхідних документів),
але не пізніше наступного дня з моменту
його подання.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК
України, згадане подання розглядається
судом негайно, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається обов'язок
доказування. Проте державний
виконавець не мав можливість довести
суду обставини викладені в поданні,
оскільки суд розглянув дане подання
без його участі.

Суд першої інстанції належним чином не
з'ясував фактичні обставини, які мають
значення для правильного вирішення
даного питання, оскільки розглянув
подання без участі державного
виконавця, та дійшов передчасного
висновку про відмову в задоволенні
подання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок для його
вирішення.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агросфера» задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 06 грудня 2013 року
скасувати, а вирішення даного питання
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис)
Стадник І.М.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.