АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ПРОАВТО» про стягнення боргу за
договором зворотної фінансової
допомоги та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРОАВТО» до ОСОБА_1
про визнання недійсним договору
зворотної фінансової допомоги, за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОАВТО»
на ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 06 грудня 2013 року про
забезпечення позову, -

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2013 року частково
задоволено заяву ОСОБА_1 про
забезпечення його позову до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ПРОАВТО» ( надалі - ТОВ «ПРОАВТО») про
стягнення боргу за договором №29/10
від 29 жовтня 2012 року про надання
поворотної фінансової допомоги.
Накладено арешт на грошові кошти
вказаного товариства в сумі 201734 грн. 67
коп., які знаходяться на рахунку
НОМЕР_1, відкритому в ПАТ «УкрСиббанк».
У задоволенні заяви в іншій частині
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ПРОАВТО»
просить скасувати ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 06 грудня 2013 року.

Посилається на ті підстави, що договір
зворотної фінансової допомоги має
всі ознаки недійсності, з приводу чого
подана зустрічна позовна заява,
позивачем не надано суду доказів,
які б підтверджували виконання ним
свого обов'язку по перерахуванню
коштів на рахунок відповідача, що
ставить під сумнів вимоги позивача.
Накладення коштів на грошові кошти
відповідача є обмеженням можливості
товариства користуватися та
розпоряджатися власним майном та
перешкоджає господарській діяльності
підприємства. Оскаржувана ухвала не
містить мотивів, з яких суд дійшов
висновків про необхідність
забезпечення позову.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Заслухавши доповідь по справі,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в
червні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ТОВ «ПРОАВТО» про стягнення
суми фінансової допомоги, яка не була
повернута за договором №29/10 від 29
жовтня 2012 року про надання
поворотної фінансової допомоги, в сумі
199 100 грн. та 2634,67 грн. - 3% річних від
простроченої заборгованості.

13.08.2013 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою про
забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти
відповідача в сумі 201734,67 грн., що
знаходяться на рахунках ТОВ
«ПРОАВТО» в ПАТ «Універсал Банк», АТ
«УкрСиббанк», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ КБ
«ПриватБанк». Також просив заборонити
ТОВ «ПРОАВТО» вчинити будь-які
правочини, де однією з сторін правочину
є ТОВ «ПРОАВТО ЛТД» або засновник ТОВ
«УкраПол», а також відкривати нові
рахунки в банках.

Частково задовольняючи вказану заяву,
суд першої інстанції виходив з
положень ст. ст. 151-153 ЦПК України та
дійшов висновку про наявність підстав
для забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти,
які знаходяться на рахунку, відкритому
відповідачем в ПАТ «УкрСиббанк» в
межах заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Частково задовольняючи заяву позивача
про забезпечення позову, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
невжиття заходів у виді накладення
арешту на спірне майно може утруднити
та зробити неможливим виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову.

Доказів того, що накладенням арешту
на грошові кошти відповідача в межах
оспорюваної суми може призвести до
перешкод у здійсненні відповідачем
своєї господарської діяльності суду
не надано.

Доводи відповідача щодо
безпідставності заявлених позовних з
огляду на недійсність укладеного
договору висновків суду не
спростовують, оскільки стосуються
вирішення спору по суті позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, ухвала
Дніпровського районного суду м.Києва
від 06 грудня 2013 року постановлена з
дотриманням норм процесуального права.
Підстави для задоволення апеляційної
скарги ТОВ «ПРОАВТО» відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРОАВТО»
відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/886/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Бартащук Л.П.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.