№ апеляційного
провадження:22-ц/796/1979/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Ярошенко
С.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської
О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача
Прилипко Є.М.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013
року

У справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
треті особи: ОСОБА_7, Служба у справах
дітей Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року позов
задоволено частково. /а.с.115-117/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
було враховано пропуск позивачем
строку позовної давності, оскільки,
вимогу від 04.03.2010 р. про дострокове
повернення суми кредиту він отримав
09.03.2010 р., по закінченню тижневого
терміну, протягом якого вказана вимога
не була виконана, у Банка виникло право
звернення до суду, проте позов було
подано 30.04.2013 р., з пропуском
встановленого законом строку позовної
давності у три роки. Не враховано також
судом інтереси малолітньої дитини
ОСОБА_8, яка зареєстрована в квартирі,
що є предметом іпотеки. Крім того, суд
першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості в розмірі 1 006 028, 54 грн.,
надавши ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
повноважень продавця, зважаючи на
відсутність такої вимоги банку. З
урахуванням викладеного в апеляційній
скарзі, просив рішення скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення зміні на
підставі наступного.

Судом встановлено, що 28.08.2007 р. між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір №К2S4GA00260074, згідно
якого ОСОБА_5 було надано кредит в сумі
58 000 євро строком до 27.08.2017 р. /а.с. 23-28/

28.08.2007 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 в забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, укладено іпотечний договір,
предметом якого стала квартира
АДРЕСА_1./а.с.30-35/

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з вимог
ст. 526 ЦК України про те, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та ст.ст. 38,
39 ЗУ «Про іпотеку», стягнувши
заборгованість за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, визначивши
спосіб її реалізації та початкову ціну
продажу. Крім того, зменшив на підставі
ст. 551 ЦК України розмір пені до 5 000 грн.,
оскільки остання значно перевищує
розмір збитків.

Відмовляючи в частині вимог щодо
виселення відповідачів, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з вимог
ст. 40 ЗУ «Про іпотеку», визначивши їх
передчасними, оскільки письмової
вимоги іпотекодержателя щодо
звільнення житлового приміщення
мешканці не отримували, а в частині
вимог щодо застосування строків
позовної давності визнав їх не
доведеними належними та допустимими
доказами, оскільки судом не
встановлено факту використання банком
свого права на дострокове погашення
всієї суми кредиту.

Однак з висновком суду в повній мірі
погодитись не можна з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, згідно вимог вказаної
статті, невірним є посилання суду
першої інстанції в резолютивній
частині рішення на стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки в даному випадку суд
першої інстанції повинен був ухвалюючи
рішення звернути стягнення на предмет
іпотеки з посиланням на суму
заборгованості.

В іншій частині рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, щодо
неправомірності надання ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень для
здійснення продажу предмета іпотеки,
колегія судді не приймає до уваги,
оскільки ст. 39 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено зазначення таких вимог в
резолютивній частині рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та
містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 10 жовтня 2013 року - змінити,
виклавши другий абзац резолютивної
частини наступним чином:

Звернути стягнення на предмет іпотеки -
квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_5 перед
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» за
кредитним договором №K2S4GA00260074 від 28
серпня 2007 року у розмірі 1 006 028, 54 грн.,
визнавши за Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» права на продаж будь-якій
особі - покупцю, з дотримання процедури,
визначеної ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», з
наданням усіх повноважень продавця,
необхідних для здійсненню продажу,
визначивши початкову ціну предмета
іпотеки у розмірі 493 000 гривень.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: