Справа №:2-3169/2011Головуючий суду першої
інстанції:Корогодіна О.Е.№
провадження:22-ц/190/209/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Даніла Н. М.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Даніла Н.М.
суддів:Куриленка О.С., Онищенко Т.С. при
секретарі:Рижих М.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до Другої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на
рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 05 грудня 2011
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_6 звернулася
до суду з позовом до Другої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності, мотивуючи тим, що
після смерті чоловіка ОСОБА_9,
позивачка прийняла спадщину у вигляді
15/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 та
грошових вкладів. Рішенням
Залізничного районного суду
м.Сімферополя АР Крим від 04 березня 2010
року був визначений додатковий строк
для прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_9 ще на 18/100 часток
вищезазначеного домоволодіння. Однак,
постановою Державного нотаріуса
другої Державної нотаріальної контори
від 24 вересня 2010 року їй було
відмовлено в реєстрації права
власності на 18/100 часток спадкового
майна, оскільки право власності на
вказану частку домоволодіння не було
зареєстроване за ОСОБА_9 Оскільки
ОСОБА_9 фактично прийняв спадщину після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 у
вигляді 33/100 часток спірного
домоволодіння, просила визнати за нею в
порядку спадкування після померлого
ОСОБА_9 право власності на 33/100 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 в житловому
будинку «Б», «А», кімнати 12-1, 12-3, 12-4,
кухні 12-2, тамбур «В».

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 05 грудня 2011
року позов задоволено: визнано за
ОСОБА_6 в порядку спадкування право
власності на 33/100 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 в житловому будинку літер «Б»,
«А» кімнати 12-1, 12-3, 12-4, кухні 12-2, тамбур
«В».

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_8 надіслала до суду
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування усіх обставин справи.
Зокрема, зазначає, що вона є
співвласником спірного домоволодіння,
володіє на праві власності на підставі
договору дарування - 17/100 частками.
Судовим рішенням визнано право
власності за позивачкою на 33/ 100 частки,
незважаючи на те, що іншим
співвласникам належить 85/100 часток, а
саме: Сімферопольській міській раді -
18/100, ОСОБА_8 - 17/100, ОСОБА_11 - 17/100, ОСОБА_12 -
13/100, ОСОБА_13- 20/100 часток. Вважає, що
оскільки ОСОБА_9 прийняв спадщину
після померлої ОСОБА_10 у вигляді 15/100
часток домоволодіння, до складу
спадщини після його смерті також
входить лише належні йому 15/100 часток
спірного домоволодіння. ОСОБА_6
успадкувала 15/100 часток домоволодіння
АДРЕСА_1 у встановленому законом
порядку шляхом отримання свідоцтва про
право на спадщину, тому суд
безпідставно визнав право власності за
ОСОБА_6 ще на 33/100 частки спірного
домоволодіння.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно вимог
статті 214 ЦПК України, суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи та докази на їх підтвердження;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає наведеним вимогам
процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_6 на підставі виданого 15 жовтня 2003
року свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого 05 листопада 2002
року ОСОБА_9, є власником 15/100 часток
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно витягу про державну
реєстрацію, право власності за ОСОБА_6
на 15/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано 13 квітня 2011 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилалася на відсутність можливості у
встановленому законом порядку
отримання свідоцтва про право на
спадщину 18/100 часток спірного
домоволодіння, оскільки її чоловік
ОСОБА_9 фактично вступив у володіння
спадковим майном після смерті ОСОБА_10 у
вигляді 33/100 часток домоволодіння, але
оформив право власності лише на 15/100
часток.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 04 березня 2010
року ОСОБА_6 визначений додатковий
строк для прийняття спадщини після
смерті її чоловіка ОСОБА_9 у вигляді 18/100
часток спірного домоволодіння.

Постановою Завідуючого Другої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори від 24 вересня 2010
року ОСОБА_6 відмовлено у вчиненні
нотаріальних дій по видачі свідоцтва
про право на спадщину після померлого
ОСОБА_9 у вигляді 18/100 часток
домоволодіння АДРЕСА_1 з підстав
передбачених частиною 2 статті 49 та
частини 3 статті 46 Закону України «Про
нотаріат» у зв'язку з неподанням
відомостей та документів, які б
підтверджували право власності
спадкодавця на майно, що спадкується.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності факту
володіння ОСОБА_6 33/100 часток спірного
домоволодіння, що підтверджується
рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 27 червня 1997
року про визнання за ОСОБА_10 право
власності на 33/100 частки домоволодіння
АДРЕСА_1, та неможливості ОСОБА_6
легалізувати своє право на спадкове
майно після померлого ОСОБА_9, яке по
суті не визнається.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За даними РП «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» станом на 22 листопада
2010 року співвласниками домоволодіння
АДРЕСА_1 є: Сімферопольська міська рада
АР Крим - 18/100 часток, ОСОБА_8 - 17/100,
ОСОБА_11 - 17/100, ОСОБА_12 - 13/100, ОСОБА_13- 20/100
часток, ОСОБА_9 - 15/100 часток ( а.с. 48, 49, 52).

Після смерті ОСОБА_9 свідоцтво про
право на спадщину у вигляді 15/100 часток
домоволодіння отримала ОСОБА_6,
зареєструвавши своє право власності на
спадкове майно 13 квітня 2011 року.

Тобто, судом без участі у справі
співвласників спірного домоволодіння,
які володіють 85/100 частками спірного
домоволодіння, визнано право власності
за ОСОБА_6 на 33/100 частки спірного
домоволодіння, з яких на 15/100 часток
ОСОБА_6 вже має правовстановлюючий
документ.

У позовній заяві позивачка посилається
на те, що її право власності на 18/100
часток не визнається, однак не
зазначено ким це право не визнається.

При цьому, відповідачем у зазначеній
справі зазначено Другу
Сімферопольську державну нотаріальну
контору, яка не оспорює право позивачки
на спірну частку домоволодіння, а лише
відмовила у видачі свідоцтва про право
на спадщину на 18/100 часток внаслідок
ненадання правовстановлюючих
документів.

Зі змісту п. 24 Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» вбачається, що у
спорах про прийняття спадщини
відповідачами є спадкоємці, які
прийняли спадщину, при відсутності
інших спадкоємців, відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

На час розгляду справи у суді першої
інстанції по даним РП «Сімферопольське
міжміське бюро реєстрації та технічної
інвентаризації» співвласником
спірного домоволодіння значилась
Сімферопольська міська рада - 18/100
часток.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 31 жовтня 2011
року відмовлено ОСОБА_6 у задоволені
позову до виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради АР Крим
про припинення права власності, при
цьому, судом встановлено, про спір
стосується права власності на 18/100
часток домоволодіння, які не увійшли до
складу спадщини після померлої ОСОБА_10

Зі змісту статті 3 ЦПК України, статті 15
ЦК України вбачається право особи на
захист свого цивільного права у разі
його невизнання.

Враховуючи принцип диспозитивності
цивільного судочинства, передбачений
статтею 11 ЦПК України, та
невизначеність позивачки щодо
суб'єкту, який не визнає право
позивачки на спадкове майно, суд
допустився помилкового висновку, щодо
наявності правових підстав для
визнання права власності за ОСОБА_6 на
33/10 частки домоволодіння.

Виходячи з наведеного, судове
рішення не можна визнати законним і
обґрунтованим. Відповідно до ст.309 ч.1 п.4
ЦПК України воно підлягає скасуванню, з
ухваленням по справі нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного і
керуючись статтями 304 п.1, 307, 309 ч.1 п.4, 313
п.1,314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 05 грудня 2011
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у
задоволені позову до Другої
Сімферопольської державної
нотаріальної контори про визнання
права власності.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді