Справа № 1309/3848/12
Головуючий у 1 інстанції: Бориславський
Провадження № 22-ц/783/2209/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді- Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача - Репак
В.В., відповідача ОСОБА_3, його
представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
заочне рішення Залізничного районного
суду м. Львова від 9 вересня 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А
Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк»
звернувся з позовом та з посиланням на
ст..ст. 16, 525,526, 536,611, 612, 625, 629, 1049, ч.2 ст. 1050,
1054 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_3
на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг , як з
поручителя по кредитному договору
№0 від 27.11.2006 року в розмірі 315 672, 74
грн., що становить 265 930,92 грн. 92 коп.
кредитного боргу та 49 741 грн. 82 коп.
-пені. А також стягнути судовий збір в
розмірі 3 156,72 грн.

Заочним рішенням Залізничного
районного суду м. Львова від 9 вересня
2013 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3на користь ПАТ
«УкрСиббанк»заборгованість за
Кредитним договором №0 від 27
листопада 2006 року в загальній сумі 315 672
грн. 74 коп., з яких заборгованість за
кредитом 249 395, 67 грн., 43 163,45 пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та 6 578,37 пені за несвоєчасне
погашення заборгованості за
відсотками.

Заочне рішення, після залишення
ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 10 грудня 2013 року без
задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення, в загальному порядку
оскаржив відповідач - ОСОБА_3 Вважає
рішення незаконним, ухваленим при
неповно з'ясованих обставинах справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«УкрСиббанк» відмовити повністю.
Мотивує тим, що суд розглянув справу у
його відсутності, внаслідок чого був
позбавлений можливості захистити свої
права. Судом не враховано, що вступивши
в законну силу, рішенням
господарського суду Львівської
області у справі №5015/733/12 від 11.04.2012
року, яке знаходиться на виконанні
Пустомитівського ВДВС - вирішено про
стягнення з ТДВ
«Львівбудкомплектація»/ боржника за
кредитним договором / на користь ПАТ
«УкрСиббанк» 313 917,73 грн. заборгованості
за кредитним договором №0 від
27.11.2006 року. Таким чином, суд , стягнувши
суму заборгованості з нього, як з
поручителя, допустив подвійне
стягнення. Крім того, порушено норми
процесуального права . Вказує, що
однією із сторін кредитного договору
№0 від 27.11.2006 року, який є
предметом спору є ТДВ
«Львівбудкомплектація», відповідно
прийняте рішення впливає на його права
та інтереси, оскільки позивач вже
звернув стягнення по кредитному
договору №0 від 27.11.2006 року на
боржника ТДВ «Львівбудкомплектація» і
фактично у ПАТ станом на сьогодні
наявні два виконавчі документи щодо
стягнення однієї і тої самої
заборгованості як з боржника так і з
поручителя.

При розгляді справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 та його представник
доводи такої підтримали.

Представник банку проти доводів
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції заперечила. Просить
врахувати , що ухвалення судом рішення
про стягнення заборгованості за
договором кредиту з боржника , не
позбавляє банк звернутись з позовом до
поручителя , оскільки на даний час
рішення суду про стягнення коштів з
боржника , на яке посилається апелянт
не виконано і сума кредитних коштів
банку не повернута .

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, заперечення учасників процесу,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов"язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
таким вимогам відповідає.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 27
листопада 2006 року між АКІБ
«УкрСиббанк» та Відкритим акціонерним
товариством «Львівбудкомплектація»,
правонаступником якого є Товариство з
додатковою відповідальністю
«Львівбудкомплектація» - укладено
Кредитний договір № 0, за умовами
якого відповідач отримав кредит в сумі
1700000 гривень під 17,5% річних, з кінцевою
датою погашення 25 листопада 2011 року,
якщо не застосовується інший термін
повернення кредиту /а.с.19-25/.

Додатковою угодою № 2 до Кредитного
договору від 29.08.2007 року, змінено графік
погашення платежів у відповідності до
додатку № 2 /а.с.10-11/. Згідно додаткової
угоди № 3 до Кредитного договору від
09.04.2009 року змінено схему погашення
кредиту на ануїтет /а.с.12/. Відповідно до
Додаткової угоди № 4 від 29.12.2011 року,
внесено зміни до Кредитного договору
/а.с.15/.

09 квітня 2009 року у забезпечення
виконання зобов'язань, встановлених
Кредитним договором, між ОСОБА_3 та АКІБ
«УкрСиббанк» укладено Договір поруки
№ 238258, за умовами якого поручитель -
ОСОБА_3 зобов'язується перед Кредитором
- АКІБ «УкрСиббанк», відповідати за
виконання ВАТ «Львівбудкомплектація»
усіх його зобов'язань перед Кредитором,
що виникли з кредитного договору №
0 від 27.11.2006 року, укладеного між
АКІБ «УкрСиббанк» та ВАТ
«Львівбудкомплектація», існуючих в
теперішній час, і тих, які можуть
виникнути в майбутньому /а.с.31/.

Із Додаткової угоди № 1 до Кредитного
договору від 29.12.2011 року, сторони
погодили, що ТзОВ
«Львівбудкомплектація» є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства
«Львівбудкомплектація» на підставі ст.
104 ЦК України. Поручитель
зобов'язується перед Кредитором
відповідати за виконання ТДВ
«Львівбудкомплектація» усіх його
зобов'язань перед Кредитором, що
виникли з кредитного договору,
укладеного між Кредитором та
Боржником, існуючих в теперішній час, і
тих, які можуть виникнути в майбутньому
/а.с.31/.

Матеріалами справи підтверджено, що
Банк свої зобов'язання за Кредитним
договором виконав шляхом видачі
готівки, що підтверджується платіжним
дорученням від 28 листопада 2006 року
/а.с.26/. Позичальник зобов'язань належно
не виконував, у зв'язку з чим, як
вбачається із довідки-розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
заборгованість станом на 08 квітня 2012
року становить 315672,74 гривні, з яких
заборгованість за кредитом 249395,67
гривень, 16535,25 гривень заборгованості
за відсотками, 43163,45 гривень пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом та 6578,37 гривень пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
за відсотками /а.с.7-17/.

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд першої інстанції вірно застосував
та послався на ст.ст. 525, 526, 530, 611, 1049, 1054
ЦК України, за змістом яких -
зобов»язання має виконуватися
належним чином, відповідно умов
договору та вимог цивільного
законодавства у встановлений строк, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

У відповідності до п. 2.2. Договору
поруки, у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань за
основним договором кредитор має право
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до поручителя, які останній
зобов'язаний виконати протягом 10-ти
робочих днів з дати відправлення йому
такої вимоги (рекомендованим листом)
шляхом переказу/перерахування коштів у
розмірі визначеному договором на
рахунки, вказані кредитором /а.с.31/.

Судом вірно враховано роз'яснення, що у
п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», що
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач обрав спосіб захисту свого
права передбачений ст. 16 ЦК України.

Мотиви апеляційної скарги про те, що
ухваленням оскаржуваного рішення
судом допущено подвійне стягнення
суми кредиту та відкриття виконавчого
провадження від 28.01.2013 року, арешт
майна боржника постановою від 13.11.2013
року, арешт коштів боржника від 13.11.2013
року та проведення оцінки арештованого
майна - правильності висновків суду
не спростовують, оскільки свідчать про
проведення виконавчих дій у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» в ході
виконавчого провадження, а не про
подвійне стягнення однієї і тієї ж
суми боргу за одним і тим самим
Кредитним договором, як з боржника так
із поручителя.

Наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, а отже не звільняє права
кредитора на звернення до суду з
вимогами до поручителя.

Будучи присутнім в судовому засідання
при розгляді справи судом апеляційної
інстанції - відповідач, у відсутності
якого суд ухвалив рішення - не надав
пояснень та доказів у спростування
обгрунтованості позовних вимог.

За наведених обставин суд дійшов
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції постановлено рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст. ст.303, 304 , п.1 ч. 1 ст. 307 , 308
, 313, п.1.ч.1 ст. 314 , 315 , 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити .

Заочне рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 9 вересня
2013 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді