АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/2806/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Запорожець Л.М. Провадження
№ 22-ц/789/393/14 Доповідач - Гурзель
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевської Н. Є.,
Ходоровського М. В.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю сторін - представника
апелянта Трачука О. Д., представника
відповідачів ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія" "ВІТАГРО" на рішення
Чортківського районного суду від 05
лютого 2014 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрохімічна
компанія" "ВІТАГРО" до ПАП "Колос" с.
Ягільниця Чортківського району
Тернопільської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання договорів позики
недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ТзОВ "Агрохімічна компанія"
"ВІТАГРО" звернулося в суд із позовом до
до ПАП "Колос", ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договорів позики недійсними.
В уточнених позовних вимогах
представник позивача просив визнати
недійсними договір позики №20 від 20.01.2008
року, укладений між ПАП "Колос" та
ОСОБА_4 та додаток до договору №20/1 від
06.03.2013 року та договір позики №20 від
08.03.2011 року, укладений між ПАП "Колос" та
ОСОБА_3 та додаток до договору №20/1 від
06.03.2013 року та застосувати наслідки їх
недійсності.

Рішенням Чортківського районного суду
від 05 лютого 2014 року у задоволенні
позову відмовлено. Знято арешт та
заборону вчиняти будь-які дії по
відчуженню майна, накладені ухвалою
Чортківського районного суду від 16
грудня 2013 року.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Агрохімічна
компанія" "ВІТАГРО" просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. Посилається на те, що
рішення ухвалене за неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши представника апелянта,
який зіслалися на доводи апеляції,
представника відповідачів, який
просить апеляційну скаргу відхилити,
дослідивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову за
безпідставністю суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено обґрунтованості позовних
вимог. З таким висновком колегія суддів
погоджується, правовідносини
встановлено вірно.

Судом встановлено, що що 20 січня 2008 року
між ПАП «Колос» та ОСОБА_4 був укладений
договір позички, відповідно до якого
ПАП «Колос» отримало у ОСОБА_4 позику в
сумі 100000 гривень, які зобов'язувалось
повернути позикодавцю протягом 4 років
до 31.12.2012 року на усну вимогу.

Згідно п.3.3. вказаного договору було
визначено, що при неможливості
повернення позички та сплати штрафу
Позичальником у грошовій формі він
повинен передати Позичкодавцеві, за
його згодою, майно не меншою вартістю
ніж розмір позички з урахуванням
штрафу.

ПАП «Колос» грошові кошти у визначений
термін не повернуло і 06 березня 2013 року
між сторонами було укладено додаток до
договору позички, згідно якого у
зв'язку з відсутністю коштів у розмірі
78000 гривень ПАП «Колос» в добровільному
порядку передало ОСОБА_4 комбайн РСМ-10Б
«Бон-1500 Б», 2005 року випуску. 07 березня 2013
року вказаний комбайн був знятий з
обліку ПАП «Колос» с. Ягільниця
Чортківського району для оформлення
договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 і 10
червня 2013 року ПП «Сільгоспагроторг»
видало довідку-рахунок № 103513 на
вказаний комбайн про його реалізацію
ОСОБА_4

Аналогічно 08 березня 2011 року між ПАП
«Колос» та ОСОБА_3 було укладено
договір позички № 20, згідно якого ПАП
«Колос» отримало 40000 гривень від ОСОБА_3
та зобов'язувалось повернути борг в
строк до 31 грудня 2012 року.

Згідно п.3.3. вказаного договору було
визначено, що при неможливості
повернення позички та сплати штрафу
Позичальником у грошовій формі він
повинен передати Позичкодавцеві, за
його згодою, майно не меншою вартістю
ніж розмір позички з урахуванням
штрафу.

Однак на вимогу ОСОБА_3 вказані кошти
ПАП «Колос» не повернуло та з метою
добровільного вирішення питання 6
березня 2013 року між сторонами було
укладено додаток до договору позички №
20 від 08 листопада 2011 року, згідно якого
у зв'язку з відсутністю грошових коштів
для погашення заборгованості перед
ОСОБА_3 передало їй трактор МТЗ-82.1.57, 2005
року випуску та 7 березня 2013 року даний
трактор був знятий з обліку ПАП «Колос»
для оформлення договору
купівлі-продажу з ОСОБА_3

Вказані факти встановлені рішенням
Чортківського районного суду від 09
жовтня 2013 року та ухвалою апеляційного
суду Тернопільської області від 10
грудня 2013 року.

Доводи апелянта, що додатки до
договорів позички датовані 06.03.2013 року,
тобто після рішення Господарського
суду Хмельницької області від 29
листопада 2012 року, яким було вирішено
стягнути з ПАП «Колос» в користь ТзОВ
"Агрохімічна компанія" "ВІТАГРО" 169680,54
грн. і що суд першої інстанції не
дослідив зміст укладених правочинів не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
рішення Чортківського районного суду
від 09 жовтня 2013 року, яке залишене без
змін ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 10 грудня 2013
року позов ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ПАП
"Колос", відділу ДВС Чортківського
районного управління юстиції
Тернопільської області, третьої особи
ТзОВ "Агрохімічна компанія" "ВІТАГРО"
про виключення майна з акту опису та
арешту та звільнення майна з-під арешту
задоволено. Виключено з актів опису та
арешту майна, складених державним
виконавцем відділу ДВС ОСОБА_7 19 червня
2013 року - зерновий комбайн РСМ-10 Б
"Дон-1500 Б", 2005 року випуску та жатку до
нього, трактор колісний МТЗ-82.1.57, 2005
року випуску, зернову сівалку та
звільнено їх з-під арешту.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Та обставина, на яку вказує апелянт, про
невідповідність вимогам законодавства
оспорюваних договорів, оскільки у
відповідності до ст. 1046 ЦК України
передача грошових коштів під
зобов'язання повернення повина
називаєтися позикою, а не позичкою за
якою у відповідності до ст.827 ЦК України
передаються речі, колегією суддів не
може братись до уваги як підстава
визнання їх недійсними, оскільки
помилка в назві договорів не змінює їх
суті та це не є істотною обставиною, яка
тягне за собою їх недійсність.

Доводи апелянта про те, що ТзОВ
"Агрохімічна компанія" "ВІТАГРО" є
заінтересованою особою, в якої є право
оскаржити правочини укладені між
відповідачами є вірними, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
позивач претендував на передачу їм
зазначених речей в рахунок виконання
рішення господарського суду. Згідно п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06 листопада 2009 року "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" відповідно до статей 215 та
216 ЦК вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Однак рішенням суду перевірялась
позовна заява позивачів по суті і
давалась правова оцінка оспорюваним
договорам, зокрема те, що правочини між
ПАП "Колос" та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були
укладені задовго до укладення договору
поставки між ПАП "Колос" та ПП "Агропром"
17 березня 2011 року, про що свідчать і
квитанції прибуткового касового
ордеру.

Суд першої інстанції та колегія суддів
не знаходять підстав для визнання
недійсними зазначених правочинів.
Доводи апелянта про те, що зазначені
договори укладались заднім числом з
метою уникнення виконання рішення суду
належним чином не обґрунтовані, а у
відповідності до вимог ст. 61 ЦПК
України доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 203 ЦК України визначено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятись у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 ст.203
ЦК України.

Оспорюванні договори не підпадають під
зазначені вимоги законодавства.

За вказаних обставин, рішення суду є
законним та обґрунтованим, підстав для
його зміни чи скасування колегія не
вбачає.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1
ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агрохімічна компанія" "ВІТАГРО" -
відхилити.

Рішення Чортківського районного суду
від 05 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних справ
протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель