Провадження № 2/750/92/14
Деснянський районний суд м. Чернігова у
головуючого - судді Лямзіної Н.Ю.
при секретарі - Будаш М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Чернігові
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного
Акціонерного Товариства «Українська
транспортна страхова компанія», про
відшкодування шкоди завданої під час
дорожньо-транспортної пригоди, суд -
25.10.2013 року позивачі звернулася до
Деснянського районного суду м.
Чернігова з позовною вимогою до
відповідачів ОСОБА_4, Приватного
Акціонерного Товариства «Українська
транспортна страхова компанія», про
відшкодування шкоди завданої під час
дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2013
року о 18.10 на 11 км 340 автодороги Чернігів
-КПП «СЛАВУТИЧ» відповідач ОСОБА_4,
керуючи транспортним засобом марки
«РЕНО» д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечну
швидкість руху, неправильно оцінив
дорожню обстановку, яка склалася, в
наслідок чого виїхав на смугу
зустрічного руху, де здійснив
зіткнення з автомобілем «Кіа» д.н.з.
НОМЕР_2. В результаті чого транспортні
засоби отримали механічні пошкодження.
В зв'язку із вищевикладеним позивачі
вимушені звернутися до суду із позовом
про відшкодування шкоди завданої під
час дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні представник
позивача позов просив задовольнити і
стягнути на користь ОСОБА_1 з
відповідача Приватного Акціонерного
Товариства «Українська транспортна
відшкодування матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди.
Представник відповідача Приватного
Акціонерного Товариства «Українська
транспортна страхова компанія», в
судовому засіданні позов визнав
частково, а саме в розмірі
збитку та 500 грн. на відшкодування по
сплаті послуг евакуатора.
Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав.
Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
Судом встановлено, що 16.06.2013 року
о 18.10 на 11 км 340 автодороги Чернігів -КПП
«СЛАВУТИЧ» відповідач ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом марки «РЕНО»
д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечну
швидкість руху, неправильно оцінив
дорожню обстановку, яка склалася, в
наслідок чого виїхав на смугу
зустрічного руху, де здійснив
зіткнення з автомобілем «Кіа» д.н.з.
НОМЕР_2. Внаслідок ДТП були спричинені
механічні пошкодження транспортному
засобу позивача - автомобілю «Кіа»
Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова закрито провадження
по справі про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП в зв'язку з закінченням
строків, передбачених ст.38 КУпАП.
В результаті порушення правил
дорожнього руху відповідачем ОСОБА_4,
автомобіль відповідача виїхав на смугу
зустрічного руху, де здійснив
зіткнення з автомобілем «Кіа» д.н.з.
НОМЕР_2. Внаслідок ДТП були спричинені
механічні пошкодження транспортному
засобу позивача - автомобілю «Кіа»
Пошкоджений автомобіль «РЕНО»
д.н.з. НОМЕР_1 застрахований в
Приватному Акціонерному Товаристві
«Українська транспортна страхова
Основним нормативним документом, що
регулює правовідносини в даній сфері
господарської діяльності є Закон
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
Так відповідно до ст. 6 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком - є подія.,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів, як тільки стане відомо про
настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
Згідно ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», на Страховика
покладено обов'язок протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у ст.
35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 30 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо транспортний засіб
вважається знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
Згідно аварійного сертифікату №38/08/13
вартість автомобіля до моменту ДТП
пошкодження автомобіля марки «Кіа»
Отже з урахуванням вимог ст. 30
вищезазначеного закону, суд
погоджується з розрахунком страхового
відшкодування за наслідками
пошкоджень отриманих у ДТП автомобілем
марки «Кіа» д.н.з. НОМЕР_2 наданим
представником відповідача ПАТ
«Українська транспортна страхова
(вартість залишків) - 510 грн. (франшиза) =
Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, зокрема, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом
підвищеної небезпеки належить
визнавати будь-яку діяльність,
здійснення якої створює підвищену
імовірність заподіяння шкоди через
неможливість контролю за нею людини,
а також діяльність по використанню,
транспортуванню, зберіганню
предметів, речовин і інших об'єктів
виробничого, господарського чи іншого
призначення, які мають такі ж
властивості. Майнова відповідальність
за шкоду, заподіяну діями таких
джерел, має наставати як при
цілеспрямованому їх використанні,
так і при мимовільному прояву їх
шкідливих властивостей (наприклад, у
випадку заподіяння шкоди внаслідок
мимовільного руху автомобіля). Під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з
інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2727282 від 09.04.2012 року,
встановлено, що обов'язковий ліміт
відповідальності Страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Суд приходить до висновку, що за
умовами вищевикладеного відповідач
зобов'язаний сплатити страхове
відшкодування за даним випадком у
повному обсязі, що дорівнює 35651,58 гри., з
урахуванням безумовної франшизи та
відшкодувати витрати за послуги
евакуатора на загальну суму 500,00 грн.

Крім того згідно п. 3 ст. 22 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на страховика покладено
обов'язок відшкодувати потерпілому
моральну шкоду. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону.

Однак, відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

В свою чергу відповідач ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» будь-якими своїми діями не
спричиняла позивачам моральних чи
фізичних страждань, тому суд вважає не
обґрунтованими вимоги позивачів щодо
стягнення з відповідача ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3
по 5000,00 грн.

Одночасно з цим суд приходить до
висновку, що необхідно стягнути з
відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду на
користь ОСОБА_1, оскільки в результаті
грубого порушення першим ПДР,
автомобіль який належав позивачу був
пошкоджений, для його ремонту позивач
був змушений витрачати кошти, також
поніс додаткові витрати на оплату
евакуатора та на лікування після
зіткнення. Суд виходячи із душевних
страждань, яких зазнав позивач у
зв'язку з пошкодженням його майна,
оцінює моральну шкоду нанесену йому
відповідачем в 2000,00 грн.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт
винуватості ОСОБА_4 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, є
встановленим і доказуванню не
підлягає.

Стаття 979 ЦК України визначає, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України,
законом може бути встановлений
обов'язок фізичної або юридичної
особи бути страхувальником життя,
здоров'я, майна або відповідальності
перед іншими особами за свій рахунок
чи за рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування).

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4 застрахована
за полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2737282, укладеним 03.04.2012 року
між ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська
транспортна страхова компанія» (а.с.80).

Судом встановлено, що 17.04.2013 року від
позивача ПрАТ «Українська транспортна
страхова компанія» було отримано
повідомлення про подію, що має ознаки
страхового випадку. Заява на виплату
страхового відшкодування надійшла на
адресу ПрАТ «Українська транспортна
страхова компанія» 15.07.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», рішення про здійснення
страхового відшкодування приймається
у зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування розглядався
в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 36 вище вказаного закону,
на Страховика покладено обов'язок
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у ст. 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Судом встановлено, що
вищезазначена сума страхового
відшкодування відповідачем позивачу
виплачена не була.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів приходить до висновку,
що позовна вимога позивача про
стягнення з відповідача суми
страхового відшкодування в розмірі 46243
грн. 20 коп. не знайшла свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому дану позовну вимогу слід
задовольнити частково в розмірі 35 651
грн. 58 коп.

Що стосується вимог позивачів про
стягнення з відповідача ПрАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» на його користь моральної
шкоди, то останнім в порушення вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду
жодного доказу в їх підтвердження, а
тому в їх задоволенні необхідно
відмовити.

Отже з Приватного Акціонерного
Товариства «Українська транспортна
страхова компанія» підлягає стягненню
на користь позивача ОСОБА_1 35 651 грн. 58
коп. у відшкодування матеріального
збитку, завданого ДТП, а також 500 грн.
відшкодування коштів за послуги
евакуатора.

Також з відповідача ОСОБА_4
підлягає стягненню і моральна шкода на
користь ОСОБА_1, яку суд виходячи із
душевних страждань, яких зазнав
позивач у зв'язку з пошкодженням його
майна, оцінює в 2000 грн.

В решті позовних вимог необхідно
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Приватного Акціонерного Товариства
«Українська транспортна страхова
компанія», про відшкодування шкоди
завданої під час дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Стягнути з Приватного Акціонерного
Товариства «Українська транспортна
страхова компанія» на користь ОСОБА_1
розмір страхового відшкодування в сумі
35 651 грн. 58 коп.

Стягнути з Приватного Акціонерного
Товариства «Українська транспортна
страхова компанія» на користь ОСОБА_1
відшкодування коштів за послуги
евакуатора в сумі 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 11 грн. 47 коп.

Стягнути з Приватного Акціонерного
Товариства «Українська транспортна
страхова компанія» на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі 34 грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Ю. Лямзіна