АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/6234/13-ц 22-ц/774/583/К/14
Справа№210/6234/13-ц
Провадження № 22-ц/774/583/К/14
Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем
України

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Грищенко
Н.М., Турік В.П.

при секретарі - Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» -
Бротько Анатолій Іванович,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 21
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

В С Т А
Н О В И Л А:

У вересні 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що відповідно до
укладеного договору б/н від 24.07.2006 року,
ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 6000 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
ОСОБА_4 зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав,
неодноразово порушував порядок
погашення кредиту, що призвело до
виникнення простроченої
заборгованості за кредитом. Станом на
31.07.2013 року відповідач має
заборгованість в сумі 25 880,39 грн. яка
складається з: 5990,04 грн. -
заборгованість за кредитом; 18181,76 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи :
500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1208,59
грн. - штраф (процентна складова), яку
просили стягнути з відповідача, а також
судові витрати у розмірі 258,80 грн.
судового збору.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Кривого рогу від 21
листопада 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено в повному
обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
в сумі 25 880,39 грн.

Вирішено питання про
стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про відмову у задоволенні
даного позову в повному обсязі.

Зокрема, вважає що, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
строк дії кредитного договору 12
місяців, за строк дії картки гроші
повернуті не були, а отже право вимоги
стягнення заборгованості виникло у
позивача ще у 2007 році. Враховуючи, що
відповідно до ст.. 257 ЦК України
загальний строк позовної давності
встановлено 3 роки, то стягненню будуть
підлягати проценти за користування
кредитом лише за три останні роки. Щодо
вимоги про стягнення штрафу відповідно
до ст..258 ЦК України слід було
застосувати позовну давність в один
рік, а через те, що право вимоги
стягнення штрафу у банка виникло ще у
2007 році, то за умови застосування
позовної давності така позовна вимога
не може бути задоволена .

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про
стягнення заборгованості з
відповідача суд першої інстанції
виходив із того що позивачем доведено
неналежне виконання відповідачем умов
кредитного договору.

Колегія суддів не може
погодиться з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення
суду не відповідає.

Судом встановлено, що згідно
договору № б/н від 24.07.2006 року ОСОБА_4
24.07.2006 року отримав кредит у розмірі
6000.00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
1 інстанції виходив із того, що у зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо своєчасного
повернення кредиту і сплати процентів,
станом на 31 липня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 25880,39 грн., у
тому числі яка складається з -
заборгованості за кредитом - 5990,04 грн.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом 18181.76 грн.; -
штрафу (фіксована частина) 500.00 грн.; -
штрафу (процентна складова) 1208.59 грн.

Однак, вказані висновки суду
зроблені судом з порушенням норм
матеріального права: не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Статтею 256 ЦК України визначено поняття
позовної давності, згідно з якою це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Відповідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки, а згідно із
абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання
починається зі спливом строку
виконання кредитного договору. Разом з
тим із настанням певної події, яка має
юридичне значення, законодавець
пов'язує термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати (ст. ст.
251, 252 ЦК України).

Відповідно до заяви про відкриття
рахунку та надання послуг від 24.07.2006
року строк дії кредитного договору
відповідає строку дії кредитної
картки. п. 3.1.1. Правил користування
платіжною картою строк дії карти
зазначено на лицевій стороні карти
(місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця (а.с. 8-11).

Як вбачається з матеріалів справи,
кінцевим терміном дії карти, виданої
ОСОБА_4, тобто початком перебігу
позовної давності є 24 липня 2007 року, а з
позовом Банк звернувся у вересні 2013
року.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено,
що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася, або
могла довідатися про порушення свого
права, або про особу, яка його
порушила.

Пунктом 7 ч.11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачено, що кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

А як роз'яснив Вищій
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
Постанові № 5 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
п.31 (в редакції від 07.02.2014 року):
«кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, с уди мають
виходити з того, що у системному зв'язку
з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту. У зв'язку
із цим та враховуючи,що ЦК України не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність».

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як вбачається з
заяви про перегляд заочного рішення та
апеляційної скарги відповідач просив
застосувати строк позовної давності до
даних правовідносин, так як у нього не
було можливості скористатися таким
правом під час заочного розгляду
справи в суді першої інстанції.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню (п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України) з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313-
314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 21 листопада 2013 року
-скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: