Справа № 401/3663/13-ц; 2-к/401/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2014 року Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі: головуючого судді -
Гармаш Т.І. при секретарі - Липко О.А.,
розглянувши клопотання мирового судді
Седьюської судової дільниці міста
Ухти Республіки Комі Російської
Федерації про надання дозволу на
примусове виконання на території
України рішення по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та стягнення державного мита,-

ВСТАНОВИВ:

До Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області надійшло
клопотання мирового судді Седьюської
судової дільниці міста Ухти
Республіки Комі Російської Федерації
Є.В. Аксютко про надання дозволу на
примусове виконання на території
України рішення по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Тольяті Самарської
області про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнення
державного мита.

Боржник про час і місце судового
засідання повідомлявся належним чином
шляхом направлення судової повістки за
місцем проживання. До суду надав заяву
у якій просить розглядати справу без
його участі та просить врахувати його
письмові заперечення на клопотання

Дослідивши письмові матеріали, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Рішенням мирового судді Седьюської
судової дільниці міста Ухти
Республіки Комі Російської Федерації
від 31 січня 2013 року по справі № 2-03/13 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів, з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Тольяті Самарської
області, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста
Світловодськ Кіровоградської області
Україна, у розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно починаючи
з 13 вересня 2012 року до повноліття
дитини та у прибуток бюджету МОГО
«Ухта» державного мита у розмірі 100
російських рублів. (а.с.3).

До клопотання про надання дозволу на
виконання на території України рішення
іноземного суду у відповідності до
вимог ч. 3 ст. 394 ЦПК України надані
засвідчена в установленому порядку
копія рішення іноземного суду, довідка
про набрання ним законної сили,
довідка, яка засвідчує, що ОСОБА_3, який
не брав участь у розгляді справи, був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи та йому вручено
копію позовної заяви (а.с.4,5).

У своїх письмових запереченнях ОСОБА_3
зазначив, що він заперечує проти
задоволення клопотання судді, оскільки
рішення було прийнято без належного
повідомлення його про час та місце
слухання справи. Крім цього вказує, що
мається ухвала Світловодського
міськрайонного суду про закриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до нього про стягнення аліментів на
утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку
із відмовою від позову.

Відповідно до статті 396 ЦПК України
клопотання про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду не задовольняється у
випадках, передбачених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
саме: якщо рішення іноземного суду за
законодавством держави, на території
якої воно постановлено, не набрало
законної сили; якщо сторона, стосовно
якої постановлено рішення іноземного
суду, була позбавлена можливості взяти
участь у судовому процесі через те, що
їй не було належним чином повідомлено
про розгляд справи; якщо рішення
ухвалене у справі, розгляд якої
належить виключно до компетенції суду
або іншого уповноваженого відповідно
до закону органу України; якщо ухвалене
рішення суду України у спорі між тими
самими сторонами, з того ж предмета і на
тих же підставах, що набрало законної
сили, або якщо у провадженні суду
України є справа у спорі між тими
самими сторонами, з того ж предмета і на
тих же підставах до часу відкриття
провадження у справі в іноземному суді;
якщо пропущено встановлений
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, та цим Законом строк
пред'явлення рішення іноземного суду
до примусового виконання в Україні;
якщо предмет спору за законами України
не підлягає судовому розгляду; якщо
виконання рішення загрожувало б
інтересам України; в інших випадках,
встановлених законами України.

Беручи до уваги зазначені норми закону
та заперечення боржника ОСОБА_3, суд не
знаходить підстав для відмови у
задоволенні клопотання, оскільки
вважає, що доводи боржника стосовно
його неналежного повідомлення про час
та місце слухання справи не знайшли
підтвердження доказами. Більше того зі
змісту листа від 25 грудня 2012 року за
підписом ОСОБА_3, яке ним було
направлено мировому судді Седьюрської
судової дільниці вбачається, що 23
грудня 2012 року він отримав судову
повістку про явку до суду на 31 січня 2013
року на 10 годині 00 хвилин (а.с.29). Доводи
боржника стосовно наявності ухвали
Світловодського міськрайонного суду
від 24 листопада 2009 року про закриття
провадження у справі про стягнення
аліментів також не можуть бути
підставою для відмови у задоволенні
клопотання, оскільки вказана обставина
була врахована судом при ухваленні
рішення по суті та не взята до уваги, як
така, що свідчить про відсутність у
позивача права вимоги з відповідача
коштів на утримання дитини.

Частиною 1, ст. 390 ЦПК України
передбачено, що рішення іноземного
суду (суду іноземної держави; інших
компетентних органів іноземних держав,
до компетенції яких належить розгляд
цивільних чи господарських справ;
іноземних чи міжнародних арбітражів)
визнаються та виконуються в Україні,
якщо їх визнання та виконання
передбачено міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або за
принципом взаємності.

Згідно вимог ст. 391 ЦПК України, рішення
іноземного суду може бути пред'явлено
до примусового виконання в Україні
протягом трьох років з дня набрання ним
законної сили, за винятком рішення про
стягнення періодичних платежів, яке
може бути пред'явлено до примусового
виконання протягом усього строку
проведення стягнення з погашенням
заборгованості за останні три роки.

Згідно ст. 6 Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22 січня 1993 року Договірні
Сторони надають один одному правову
допомогу шляхом виконання
процесуальних і інших дій,
передбачених законодавством
запитуваної Договірної Сторони,
зокрема визнання і виконання судових
рішень по цивільним справам.

Стаття 51 Конвенції про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22 січня 1993 року
передбачено, що кожна з Договірних
Сторін на умовах, передбачених дійсною
Конвенцією, визнає та виконує наступні
рішення, винесені на території інших
Договірних Сторін: а) рішення установ
юстиції по цивільним та сімейним
справам, включаючи затверджені судом
мирові угоди у таких справах та
нотаріальні акти щодо грошових
зобов'язань (далі - рішень);б) рішення
судів у кримінальних справах щодо
відшкодування шкоди.

Згідно положень ст. 54 Конвенції про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах від 22 січня 1993 року клопотання
про визнання та надання дозволу на
примусове виконання рішень,
передбачених у статті 51, розглядаються
судами Договірної Сторони, на
території якої має бути здійснено
примусове виконання. Суд, який
розглядає клопотання про визнання та
надання дозволу на примусове виконання
рішення, обмежується встановленням
того, що умови, передбачені дійсною
Конвенцією, виконані. При умові, якщо
умови виконані, суд виносить рішення
про примусове виконання. Порядок
примусового виконання
визначається за законодавством
Договірної Сторони, на території якої
має бути здійснено примусове
виконання.

Відповідно до ч. 8 ст. 395 ЦПК України,
якщо в рішенні іноземного суду
стягнута сума зазначена в іноземній
валюті, суд, який розглядає це
клопотання, визначає суму в
національній валюті за курсом
Національного банку України на день
постановлення ухвали.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 ЦПК
України, законним платіжним засобом,
обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня.

Згідно інформації Національного банку
України, станом на 13 січня 2014 року,
офіційний курс гривні до російського
рубля становить 2.4071 гривень за 10
російських рублів.

Враховуючи, що рішення іноземного суду
щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів та
державного мита набрало законної сили,
направлено для визнання та примусового
виконання в Україні в межах терміну
встановленого ст. 391 ЦПК України, подане
письмове клопотання та долучені до
нього документи оформленні з
дотриманням вимог Конвенції про
правову допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних і кримінальних
справах та ст. 394 ЦПК України, у зв'язку з
чим, клопотання мирового судді
Седьюської судової дільниці міста
Ухти Республіки Комі Російської
Федераціїї про надання дозволу на
примусове виконання на території
України рішення від 31 січня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та державного
мита у розмірі 100 російських рублів
підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 192 ЦК України, ст.ст.
208-210, ст.ст. 390-395 ЦПК України, Конвенції
про правову допомогу та правові
відносини у цивільних, сімейних і
кримінальних справах, -

УХВАЛИВ:

Клопотання мирового судді
Седьюської судової дільниці міста
Ухта Республіки Комі Російської
Федерації про надання дозволу на
примусове виконання на території
України рішення від 31 січня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на
виконання на території України рішення
мирового судді Седьюської судової
дільниці міста Ухта Республіки Комі
Російської Федерації від 31 січня 2013
року по справі № 2-03/13 за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Тольяті Самарської області, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста
Світловодськ Кіровоградської області
Україна, у розмірі ? частини всіх видів
заробітку (доходу) щомісячно починаючи
з 13 вересня 2012 року до повноліття
дитини на розрахунковий рахунок: філія
ГПБ (ОАО) в м. Ухта, ІНН/КПП /110202001,
БІК 048717779, корр.рахунок НОМЕР_2,
р/рахунок НОМЕР_3, отримувач ОСОБА_4,
номер особового рахунку банківської
картки - НОМЕР_4, та стягнення з ОСОБА_3
державного мита в сумі 100 (сто)
російських рублів, що згідно
офіційного курсу Національного банку
України на день винесення ухвали
складає 24 грн. 07 коп. на розрахунковий
рахунок № , найменування
отримувача платежу: УФК по Республіці
Комі (МИФНС Росії № 3 по Республіці
Комі), ІНН , КПП 110201001, найменування
банка отримувача: ГРКЦ НБ Республіки
Комі Банку Росії, м. Сиктивкар, БІК
048702001, ОКАТО 0, найменування
платежу: державне мито КБК .

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Світловодський міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду :

Т.І.Гармаш