САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
Справа № 726/274/14-ц
Провадження №2/726/171/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014
м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у
складі: головуючого судді Мілінчук С.
В.,
при секретарі Руснак Н.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
Садгірського районного суду м.
Чернівці цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в
якій посилається на те, що між ним та
відповідачкою 08.08.2003 року був укладений
шлюб, який зареєстрований у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 1065. Від цього
шлюбу у сторін є двоє дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стверджує, що спільне життя не склалося
через те, що кожен з них має
діаметрально протилежні погляди на
шлюб та сім'ю, відповідачка не проявляє
належної поваги до нього, як до
чоловіка та батька, до його звичок та
уподобань, у сторін абсолютно відсутнє
почуття любові, поваги та довіри один
до одного. Вказує, що ще з 2009 року між
ними припинені шлюбні відносини, а
починаючи з січня 2013 року вони
проживають окремо. В подальшому
позивач має намір створити сім'ю, а тому
даний шлюб суперечить його інтересам.

Зазначає також, що вони не ведуть
спільного господарства, майновий спір
відсутній та між ними існує
домовленість про сплату аліментів на
дітей.

У зв'язку із викладеним, просить суд
ухвалити рішення, яким шлюб між ними
розірвати.

Представник, який діє від імені
позивача в судовому засіданні позов
підтримала та просила задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач судове засідання не
з'явилась, проте надійслала до суду
письмові заперечення протии позову в
яких вказує, що на протязі їх спільного
життя із позивачем у них виникали
конфлікти, однак вони постійно
примирялись. Зазначає, що вона бажає
зберегти сім'ю та заперечує проти
розірвання шлюбу. З огляду на те, що
вона не має можливості бути присутньою
в судовому засіданні, просить справу
розглянути без її участі та надати їм
строк на примирення терміном у 6
місяців.

Суд приходить до висновку, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
сторонами 08.08.2003 року був укладений
шлюб, який зареєстровано у відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис № 1065. (а.с.9).

В період шлюбу, у сторін народилось
двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження виданих відділом запису
актів громадянського стану району
Панков міста Берлін.(а.с.11-13)

Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу, бере до уваги наявність
малолітньої дитини, дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне
значення.

У відповідності до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Просячи у суду ухвалити процесуальне
рішення, яким надати строк на
примирення подружжя, відповідачка
виходить із того, що у разі не згоди
одного з подружжя на розірвання шлюбу
він вправі просити про таке примирення,
а суд зобов'язаний його надати.

Згідно ч. 5 ст 191 ЦПК України у справі про
розірвання шлюбу суд може зупинити
розгляд справи і призначити подружжю
строк для примирення, який не може
перевищувати шести місяців.

Вивчивши вищевказані норми, суд
приходить до висновку про наявне у
нього право на надання строку на
примирення подружжю, як у випадку
прохання про це однією із сторін, так і
без такого. Разом з тим, аналіз норм
чинного законодавства свідчить про
можливість реалізації такого заходу у
формі права, а не обов'язку, про який
вказує відповідачка. Також такий захід
виключається у разі, якщо він
суперечить моральним засадам
суспільства.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач вже звертався із подібним
позовом до Садгірського районного суду
м. Чернівці, при розгляді якого, за
проханням відповідача, сторонам вже
було надано строк на примирення
терміном в чотири місяці. Таким чином,
право суду на застосування заходів
примирення вже реалізовувалось в
порядку передбаченим законодавством.
Попри заперечення позивача про надання
строку на примирення, результатом
розгляду справи № 726/1291/13-ц стало
винесення ухвали про залишення позову
без розгляду.(а.с.33)

Поміж тим, як встановлено із листа
надісланого позивачем 28.10.2013 року на
адресу суду, тобто в період строку
примирення між сторонами, останній
вказує про те, що разом із відповідачем
вони не проживають з січня 2013 року та в
цей період він не мав і не хотів мати
жодного контакту з нею. Спільного
господарства вони не ведуть. Вважає, що
примирення між ними є неможливим,
оскільки після розриву їхніх
стосунків, він познайомився з іншою
жінкою, з якою зараз проживає та має
намір створити повноцінну сім'ю. (а.с.30)

Також, у відповідності до заяви, яка
надійшла до суду 16.01.2014 року, що
підтверджується печаткою канцелярії
суду, позивач просить справу
розглянути у його відсутності, на
примирення категорично не згідний.
Зазначає, що після відкриття
провадження по даній справі йому стало
відомо про те, що жінка, з якою він в
даний час перебуває у стосунках,
вагітна, у зв'язку із чим він має
бажання якомога швидше узаконити їхні
стосунки.(а.с.29)

Як видно із викладеного, за період
наданого строку на примирення ніяких
позитивних змін у житті подружжя не
трапилось. Вони і далі проживають
окремо, не спілкуються та не
повертаються до спільного сімейного
життя. Більше того, позивач у цей час,
проживав у фактичному громадянському
шлюбі із іншою жінкою, яка чекає від
нього дитину. За таких умов, шлюб між
сторонами існує формально, а надання
додаткового строку на примирення не
має змісту, оскільки вольова,
принципова та остаточна позиція
позивача свідчить про небажання
продовжувати будь-які, в тому числі і
сімейні, стосунки із ОСОБА_2

Таким чином судом встановлено, що у
сторін по справі є домовленість про
сплату аліментів на дітей, вони не
підтримують подружні стосунки, не
ведуть спільного господарства та не
мають спільного сімейного бюджету, а
тому їхню сім'ю слід вважати такою, що
фактично розпалася. Подальше
перебування у шлюбі, може суперечити
інтересам позивача, оскільки він
планує створити нову сім'ю, в нього
скоро народиться дитина від іншої
жінки, з якою він постійно проживає, та,
як свідчить сам позивач, він вже ніколи
не буди жити із відповідачкою однією
сім'єю.

У такому випадку, суд має всі підстави,
та вважає за необхідне шлюб між
сторонами розірвати

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 10,11, 84, 88, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований
08.08.2003 року у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Чернівецького
міського управління юстиції, актовий
запис № 1065- розірвати.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернівецької
області шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом в 10-ти днів з дня
його проголошення.

Головуючий суддя С. В.
Мілінчук