22-ц/795/421/2014 Головуючий у I інстанції
-Рахманкулова І. П. Доповідач - Шевченко
В. М.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка
В.М.суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.при
секретарі:Руденко О.М.за
участю:представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6.
представника ПАТ
«Облтеплокомуненерго»- Логвиненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 грудня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Облтеплокомуненерго" до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 грудня 2013 року про
задоволення позову ПАТ
«Облтеплокомуненерго» про стягнення
заборгованості за послуги з
теплопостачання за період з 14.10.2008 року
по 01 10.2013 року скасувати та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
його позову в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 18.12.2013 року позов ПАТ
«Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_5
задоволений.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Облтеплокомуненерго» заборгованість
за послуги з теплопостачання за період
з 14.10. 2008 року по 01.10. 2013 року в сумі
38140грн.05 коп., а також судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ,
посилається на необґрунтованість
рішення суду. Апелянт зазначає, що хоча
і є рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради від 21
квітня 2008 року про переведення з
житлового фонду до нежитлового
належної їй квартири АДРЕСА_1, однак
житлове приміщення не змінювало свого
призначення, у ньому не зазначено з
якого часу спірна квартира набуває
статусу - нежитлове.

Апелянт зазначає, що фактично
позивачем надавалися послуги з
теплопостачання як споживачу
житлового приміщення, і тому оплата
теплопостачальній організації має
проводитися відповідно до тарифу для
населення.

Також апелянт зазначає, що суд
задовольнив вимоги за межами позовної
давності,- три роки посилаючись при
цьому на ст.264 ЦК України. Але суд не
звернув уваги на те, що пред'явлення
заяви про видачу судового наказу, не є
підставою для переривання строку
позовної давності відповідно до ч.2
ст.264 ЦК України.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, згідно рішення
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради №92 від 21 квітня 2008 року
«Про переведення квартир з житлового
фонду до нежитлового в Деснянському
районі» переведено з житлового фонду
до нежитлового АДРЕСА_1.

Згідно з повідомлення КП «ЖЕК-13», який є
балансоутримувачем даного будинку,
квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5,
має статус нежитлової згідно рішення
виконкому Чернігівської міської ради
№92 від 21.04.2008 року. Зареєстрованих осіб
в цій квартирі немає.

Згідно з правилами ст.ст.7,8 ЖК України,
переведення придатних для проживання
жилих приміщень в нежитлові, у
виняткових випадках відбувається на
підставі рішення виконавчого комітету
обласної, міської ради, за наявності
необхідних для того документів.

Відповідно до частини четвертої статті
4 ЖК України, до житлового фонду не
входять нежилі приміщення в жилих
будинках, призначені для торговельних,
побутових та інших потреб
непромислового характеру.

По суті справи встановлено, що
приміщення квартираАДРЕСА_1 не
належить до житлового фонду.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» до
повноважень органів місцевого
самоврядування належить, зокрема,
встановлення цін, тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Згідно з положеннями ст.19 Закону
України «Про теплопостачання»,
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Відповідно до рішень виконавчого
комітету Чернігівської міської ради
№263 від 30 вересня 2008 року та №76 від 16
березня 2009 року погоджено тарифи на
послуги теплопостачання ПАТ
«Облтеплокомуненерго», і було
затверджено тарифи для трьох категорій
споживачів-населення, бюджетні
установи, інші споживачі.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_9 не використовує належне їй
приміщення квартири для проживання.

У зв'язку з наведеним, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що оскільки приміщення
зазначеної квартири №22 виведене із
житлового фонду, і ОСОБА_9 в розумінні
ст.1 Закону України «Про житлові -
комунальні послуги» є споживачем, яка
отримує послуги у сфері
теплопостачання, то оплата таких
послуг не може оплачуватися
відповідачем за тарифами, які
використовуються для населення що
використовують квартиру для
проживання, а повинна розраховуватися
за отримані послуги за тарифами,
встановленими для категорії інші
споживачі.

Апеляційний суд вважає безпідставними
доводи представника апелянта, що
виконавчим комітетом Чернігівської
міської ради лише ухвалено 21 квітня 2008
року рішення, про переведення
приміщення квартири АДРЕСА_1 із
житлового в нежитловий фонд, однак
ніяких угод про зміну оплати послуг з
теплопостачання, що пов'язано із зміною
статусу приміщення не укладалося, тому
необхідно продовжувати здійснювати
оплату надаваних послуг з
теплопостачання як для населення.
Оскільки рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради - це
офіційний письмовий документ, який
породив правові наслідки, і визначив,
що приміщення зазначеної квартири
АДРЕСА_1 є нежилим і не
використовується для проживання.

У зв'язку з наведеним, що ПАТ
«Облтеплокомуненерго» надавалися
послуги з теплопостачання нежитлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 від яких
ОСОБА_9 не відмовлялась, суд першої
інстанції обґрунтовано у
відповідності із правилами ст.11 ЦК
України поклав на відповідача
обов'язок по оплаті фактично отриманої
теплової енергії за тарифами
встановленими для категорії інші
споживачі стягнувши із неї на користь
позивача заборгованість за послуги з
теплопостачання за період з 14.10.2008 року
по 01.10. 2013 року в сумі 38140 грн. 05 коп.

Апеляційний суд вважає безпідставними
доводи апеляційної скарги про те, що
позовні вимоги були задоволені поза
межами позовної давності з таких
підстав.

Частиною 2 ст.264 ЦК України встановлено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також,
якщо предметом позову є лише частина
вимог право на, яку має позивач.

Пунктом першим частини 3 статті 264 ЦК
України визначено, що після
переривання, перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Таким чином, перебіг позовної давності
був перерваний у зв'язку поданням у
березні 2011 року позивачем заяви ( із
вимогою про стягнення заборгованості
із відповідача з теплопостачання) про
видачу судового наказу, та почався
заново, з поданням 07 листопада 2013 року
ПАТ «Облтеплокомуненерго» позовної
заяви, після скасування 15 червня 2011
року Деснянським районним судом м.
Чернігова судового наказу - який є
особливою формою судового рішення, що
був виданий за заявою ВАТ
«Облтеплокомуненерго».

За таких обставин, колегія суддів
вважає що позивач не пропустив строк
звернення до суду за захистом своїх
прав, і суд першої інстанції в межах
строку позовної давності визначив
заборгованість ОСОБА_9 за послуги з
теплопостачання.

Суд першої інстанції повно встановив
фактичні обставини справи, дав
об'єктивну оцінку зібраним у справі
доказам, вірно застосував норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та ухвалив
рішення, що відповідає закону, тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: