Головуючий суду 1 інстанції - Бабенко
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 427/8636/13-ц
Провадження № 22ц/782/738/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого:
Стахової Н.В.

суддів:
Кострицького В.В., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит»

на рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 28 січня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» про відшкодування
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року позивач звернувся із
вказаним позовом до ТОВ «ДТЕК
Свердловантрацит» про відшкодування
моральної шкоди, мотивуючи його тим з
1995 року він працював на ВП «Червоний
партизан» ДП «Свердловантрацит». 09.04.2012
року з ним стався нещасний випадок на
виробництві, про що складено акт за
формою Н-1. Після проведеного медичного
обстеження, згідно висновку МСЕК йому
первинно встановлено втрату
професійної працездатності 40% і
визнано інвалідом третьої групи. У
зв'язку з тим, що порушено його
звичайний спосіб життя просив
стягнути моральну шкоду в сумі 40000 грн.

Рішенням Свердловського міського суду
Луганської області від 28.01.2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ТОВ «ДТЕК «Свердловантрацит» на
користь позивача 10000 грн. моральної
шкоди. В іншій частині позову
відмовлено.

Додатковим рішенням Свердловського
міського суду Луганської області від
31.01.2014 року вирішено питання про
розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «ДТЕК
Свердловантрацит» посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити по справі нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, розглянувши
справу у межах доводів апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом встановлено, що у період з 17.04.1995
року до 28.01.2012 року позивач працював
на підприємстві ВП «Шахта «Червоний
партизан» ДП «Свердловантрацит на
підземних роботах з повним робочим
днем під землею, та з 30.12.2011 року по
20.08.2012 року - у ВП «Шахта Червоний
Партизан» ТОВ «ДТЕК
«Свердловантрацит» гірником очисного
забою.

09.04.2012 року під час виконання трудових
обов'язків з позивачем стався нещасний
випадок на виробництві. За
результатами розслідування нещасного
випадку на виробництві 11.04.2012 року був
складений акт № 11 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1, згідно якого причинами
нещасного випадку є порушення
технології доставки дерев»яних
стійок конвеєром у лаві (порушення
розділу 5, гл.4 п.1 «Правил безпеки у
вугільних шахтах»), та знаходження
потерпілого у небезпечній зоні при
доставці дерев»яних стійок конвеєром
( порушення ст. 14 Закону України «Про
охорону праці»), а особами, які
порушили вимоги законодавства про
охорону праці, є майстер гірничий
дільниці № 2 ВП «Червоний Партизан»
ОСОБА_3, який порушив п.1.23 «посадової
інструкції майстра гірничого», та
гірник очисного забою дільниці № 2 ВП
«Червоний Партизан» ОСОБА_2, який
порушив п.1.12 «Інструкції з охорони
праці, безпечному виконанню робот і
поведінці в шахті гірника очисного
забою.

Рішенням МСЕК від 17.07.2012 року ОСОБА_2
первинно встановлено втрату
професійної працездатності 40% і
визнано інвалідом третьої групи.

Зазначені обставини повністю
відповідають матеріалам справи.

Порядок відшкодування моральної шкоди
у сфері трудових відносин регулюються
ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Тобто, відшкодування моральної шкоди
на підставі ст.. 237 -1 КЗпП України
здійснюється в обраний працівником
спосіб, зокрема у вигляді одноразової
грошової виплати та лише за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин та наявності вини
власника або уповноваженого ним
органу.

Право на відшкодування шкоди настає з
дня встановлення потерпілому МСЕК
стійкої втрати професійної
працездатності.

Суд першої інстанції дійшов вірного
правового висновку про відшкодування
на підставі ст. 237-1 КЗпП України
моральної шкоди.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в
п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями) розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Доводи апеляційної скарги, що
позивачем не доведений факт
спричинення моральної шкоди та
наслідки спричинення моральної шкоди,
не заслуговує на увагу з наступних
підстав. Відповідно до діючого
законодавства втрата працездатності,
яка встановлена висновком МСЕК, вже
сама по собі свідчить про спричинення
моральної шкоди, оскільки стан
здоров'я потерпілого погіршено.
Обов'язкове призначення МСЕК з приводу
встановлення факту спричинення
моральної шкоди передбачається у
випадках відсутності вищевказаних
доказів.

Однак, у даному випадку слід врахувати,
що нещасний випадок на виробництві
стався не тільки з вини роботодавця, а й
з вини самого працівника, яким було
порушено п.1.12 «Інструкції з охорони
праці, безпечному виконанню робот і
поведінці в шахті гірника очисного
забою», за яким гірнику очисного забою
забороняється знаходитися або
здійснювати роботи у підземних
виробітках та на обладнанні, стан яких
є небезпекою для людей, за виключенням
робіт щодо усунення цієї небезпеки під
керівництвом інженерно - технічного
робітника з прийняттям заходів
безпеки, тому судова колегія вважає,
що ухвалене в справі судові рішення в
частині розміру моральної шкоди
підлягає зміні з ухваленням в цій
частині нового рішення про стягнення
на користь ОСОБА_2 8000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апелянта стосовно неналежного
відповідача у справі, оскільки 20
березня 2007 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
№1105-14 від 23.09.1999року», яким виключено
статті в частині обов'язку Фонду
відшкодувати моральну шкоду
потерпілим на виробництві, а тому Фонд
не має обов'язку щодо відшкодування
моральної шкоди позивачу.

Щодо доводів відповідача стосовно
відсутності висновку МСЕК про
наявність завдання ОСОБА_2 моральної
шкоди ушкодженням здоров'я, то колегія
суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У разі, якщо відповідач не
погоджується з доводами позивача про
наявність моральної шкоди та її
розміру, то відповідач, відповідно до
вимог статей 10, 60 ЦПК України, не був
позбавлений можливості заявити
клопотання про призначення такої
експертизи.

Відповідне клопотання
відповідачем суду не заявлялось.

На підставі зазначеного, колегія
суддів вважає, що якщо позивач надав
докази завдання йому моральної шкоди,
довів цими доказами певний її розмір і
не просив суд про призначення
медико-соціальної експертизи, то суд
не має підстав для відмови в позові чи в
призначенні експертизи з власної
ініціативи, оскільки це не передбачено
положеннями ЦПК України (зокрема
статтей 10, 143- 145), які мають суто
змагальний характер доказування.

На підставі наведеного, керуючись ст.
303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» задовольнити
частково.

Рішення Свердловського міського
суду Луганської області від 28 січня 2014
року змінити зменшивши суму стягнутої
з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Свердловантрацит» на користь ОСОБА_2
компенсації моральної шкоди з 10000 грн.
до 8000 грн.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді :