Справа № 369/2243/14-ц
Провадження № 2/369/1430/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

01.04.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків в порядку
регресу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року позивач Товариство з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків в порядку
регресу, посилаючись на те, що 14 грудня
2011 року між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» і
ОСОБА_3 укладений договір
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/139698, забезпечений
транспортний засіб Фіат Дукато, д.н.з. №
НОМЕР_1. ОСОБА_3 сплатив страховику
страхову премію, на підставі чого
договір набрав чинності з 15 грудня 2011
року. Термін дії договору становить 1
календарний рік, тобто з 15 грудня 2011
року по 14 грудня 2012 року. Предметом
зазначеного договору є забезпечений
транспортний засіб «Фіат Дукато», д.н.з.
№ НОМЕР_1.

21 липня 2012 року в смт. Глеваха,
Київської області відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Фіат Дукато»,
д.н.з. НОМЕР_1 під керуваннями ОСОБА_2 і
транспортного засобу БМВ 520, д.н.з.
НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4.

За фактом дорожньо-транспортної
пригоди учасники викликали
співробітників ВДАІ Васильківського
МВ ГУ МВС України в Київській області,
які оформили ДТП, про що сторонам були
видані відповідні довідки.
Адміністративний матеріал відносно
ОСОБА_2 направлений на розгляд
Васильківського міськрайонного суду
Київської області.

25 липня 2012 року постановою судді
Васильківського міськрайонного суду
визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, оскільки
його вина повністю підтверджена
зібраними у справі доказами, і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 680 грн..

21 серпня 2012 року водій постраждалого
транспортного засобу БМВ 520, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4
звернувся до ДДВ «СК «Альфа-Гарант» із
заявою про настання страхового випадку
і виплату страхового відшкодування, а
також надав всі необхідні
підтверджуючі документи для виплати
страхового відшкодування. ОСОБА_5
представляє інтереси ОСОБА_6
відповідно до довіреності від 10
березня 2009 року.

З метою встановлення вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу і вартості
матеріальних збитків, завданих
власнику транспортного засобу БМВ 520,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
ОСОБА_4 страховик замовив незалежну
експертну оцінку. За результатами цієї
оцінки вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу БМВ 520, д.р. н. НОМЕР_3, визначена в
сумі 29500 грн. 16 коп. на користь ОСОБА_4,
відповідно до звіту з визначення
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу № 652 від
12 серпня 2012 року.

27 січня 2014 року між ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» і ОСОБА_6 була укладена
угода про розмір страхового
відшкодування, який складатиме 11000 грн..

14 лютого 2012 року страховик склав
страховий акт і розрахунок страхового
відшкодування до нього. На підставі цих
документів страховик здійснив виплату
страхового відшкодування в розмірі 11000
грн. на користь ОСОБА_6 шляхом
безготівкового переказу на його
особистий банківський рахунок.

ОСОБА_2 не повідомив ТДВ «СК
Альфа-Гарант» про настання страхової
події ні письмово, ні іншим шляхом. Про
наявність поважних причин підстав
таких дій страховику невідомо.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. п.
33.1., 33.1.4. Закону України «Про
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», і таким чином,
сума до відшкодування в порядку
регресу з ОСОБА_2 на користь ТДВ
«Страхова компанія «Альфа-Гарант»
становить 11000 грн..

Враховуючи викладене, позивач
Товариство з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» просив стягнути з
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків
в порядку регресу 11 000 грн..

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав і просив його
задовольнити.

У судовому засіданні відповідач і
представник відповідача позов не
визнали і заперечували проти його
задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з"ясувавши
дійсні обставини справи, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2012 року
близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_2 на 25 км.
автодороги «Київ-Одеса», керуючи
автомобілем Фіат Дукато, д/н НОМЕР_1, під
час виникнення перешкоди, яку він був
спроможний виявити, не обрав в
установлених межах безпечну швидкість
руху, почав різко гальмувати, що
привело до втрати контролю над
керуванням, чим порушив п. п. 2.3/б. 12.1., 12.3.
ПДР України. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив
правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122
КУпАП, порушення, передбачені ч. ч. 1-3
цієї статті, що спричинили створення
аварійної обстановки, а саме примусили
інших учасників дорожнього руху різко
змінити швидкість, напрямок руху або
вжити інших заходів щодо забезпечення
особистої безпеки або безпеки інших
громадян. Постановою судді
Васильківського міськрайонного суду
Київської області накладено на ОСОБА_2
адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 122
КУпАП у виді штрафу розміром сорок
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 680 грн..

Цивільно-правова відповідальність під
час управління автомобілем Фіат
Дукато, д/н НОМЕР_1, відповідно до полісу
№ АВ/1396398 обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів була застрахована на ім»я
ОСОБА_3. Термін дії полісу: з 15 грудня 2011
року по 14 грудня 2012 року включно.

21 серпня 2012 року водій постраждалого
транспортного засобу БМВ 520, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4
звернувся до ДДВ «СК «Альфа-Гарант» із
заявою про настання страхового випадку
і виплату страхового відшкодування, а
також надав всі необхідні
підтверджуючі документи для виплати
страхового відшкодування. ОСОБА_5
представляє інтереси ОСОБА_6
відповідно до довіреності від 10
березня 2009 року.

З метою встановлення вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу і вартості
матеріальних збитків, завданих
власнику транспортного засобу БМВ 520,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
ОСОБА_4 страховик замовив незалежну
експертну оцінку. За результатами цієї
оцінки вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу БМВ 520, д.р. н. НОМЕР_3, визначена в
сумі 29500 грн. 16 коп. на користь ОСОБА_4,
відповідно до звіту з визначення
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу № 652 від
12 серпня 2012 року.

27 січня 2014 року між ТДВ «СК
«Альфа-Гарант» і ОСОБА_6 була укладена
угода про розмір страхового
відшкодування, який складатиме 11000 грн..

14 лютого 2012 року страховик склав
страховий акт і розрахунок страхового
відшкодування до нього. На підставі цих
документів страховик здійснив виплату
страхового відшкодування в розмірі 11000
грн. на користь ОСОБА_6 шляхом
безготівкового переказу на його
особистий банківський рахунок.

Як зазначав у позові позивач, ОСОБА_2 не
повідомив ТДВ «СК Альфа-Гарант» про
настання страхової події ні письмово,
ні іншим шляхом, і про наявність
поважних причин підстав таких дій
страховику невідомо, а тому, ОСОБА_2
порушив вимоги п. п. 33.1., 33.1.4. Закону
України «Про страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», і таким чином, сума до
відшкодування в порядку регресу з
ОСОБА_2 на користь ТДВ «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» становить 11000
грн., яку просив стягнути з відповідача
на користь позивача.

У поданій позовній заяві позивач ТзДВ
«Страхова компанія «Альфа-Гарант»
зазначав, що згідно з п. п. Г) п. 38.1.1. ст. 38
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1.
статті 33 цього Закону, а тому оскільки
ОСОБА_2 не повідомив страхову компанію
про настання страхового випадку, тому
позивач просив стягнути з ОСОБА_2 в
порядку регресу матеріальну шкоду в
сумі 11000 грн..

Однак, з такими висновками позивача
Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» погодитись неможливо з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. п. 33.1.2. п. 33.1. ст. 33
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов»язаний вжити
заходів з метою запобігання чи
зменшення подальшої шкоди.

Згідно вимог п. п. Г) п. п. 38.1.1. ст. 38
вказаного Закону страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1.
статті 33 цього Закону.

Проте, згідно вимог п. 17.1. Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховики зобов»язані
укладати договори обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (внутрішній договір
страхування, міжнародний договір
страхування, міжнародний договір
«Зелена картка») відповідно до цього
Закону та чинного законодавства
України.

Відповідно до вимог п. 17.2. ст. 17 даного
Закону поліс обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є документом,
технічний опис, зразки, порядок
замовлення, організації постачання
якого затверджуються Уповноваженим
органом за поданнями МТСБУ.

Згідно вимог п. 17.5 ст. 17 вказаного
Закону при укладенні договору
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
страховик зобов»язаний безоплатно
видати страхувальнику спеціальний
знак, що затверджується Уповноваженим
органом за поданням МТСБУ, та бланк
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка, а
також перелік представників
страховика, уповноважених виконувати
функцію такого страховика щодо
опрацювання претензій в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі. У разі втрати або
використання бланка повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик на підставі письмової заяви
страхувальника зобов»язаний
безоплатно видати йому новий бланк
такого повідомлення.

Як пояснили в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 і його представник,
відповідач ОСОБА_2 не в змозі був
повідомити страхову компанію про
дорожньо-транспортну пригоду, оскільки
позивачем не виконано було вимоги п. 17.5
ст. 17 вищевказаного Закону, яка
зобов»язує його безоплатно видати
страхувальнику спеціальний знак, що
затверджується Уповноваженим органом
за поданням МТСБУ, та бланк
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка, а
також перелік представників
страховика, уповноважених виконувати
функцію такого страховика щодо
опрацювання претензій в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі. В полісі не зазначено
переліку представників страховика,
уповноважених виконувати функцію
такого страховика.

З дослідженої в судовому засіданні
копії полісу № АВ/1396398 обов»язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів суд дійшов
висновку, що даний поліс виданий був з
порушенням порядку, встановленого п. 17.5
ст. 17 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», і тому
відповідач ОСОБА_2 позбавлений був
можливості повідомити страховика,
оскільки в полісі не вказано адресу,
номер телефону страховика, не вказано
переліку представників страховика, не
видано бланку повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що в даному випадку права
позивача Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа-Гарант» не порушені з боку
відповідача ОСОБА_2 і суд не вбачає
законних підстав для покладення на
нього відповідальності щодо стягнення
на користь позивача страхового
відшкодування в розмірі 11 000 грн., а тому
у задоволенні позову до відповідача
ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
позивача підлягає стягненню судовий
збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 982, 993, 1166, 1191 ЦК України,
ст. ст. 17, 33, 38 Закону України «Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків в порядку
регресу відмовити.

Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа-Гарант» судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп. на користь
держави.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.