Справа № 740/2544/13-ц
Провадження № 2/740/8/14
Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області
в складі: головуючої-судді Пантелієнко
при секретарі Філоненко О.В.
з участю представника позивачки
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4
представника відповідачів ОСОБА_5
третіх осіб ОСОБА_6, Чумак Л.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ніжині справу за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи
без самостійних вимог приватний
нотаріус Ніжинського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, державний
нотаріус Ніжинської міської державної
нотаріальної контори Чумак Людмила
Володимирівна про визнання
недійсним заповіту, свідоцтва про
право на спадщину по заповіту, та
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно -
Позивачка звернулась до суду з
позовом про визнання недійсним
заповіту посвідченого 13 липня 2010 року
приватним нотаріусом Ніжинського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за р № 935,
яким її баба ОСОБА_9 заповіла
відповідачам: ОСОБА_3 квартиру
розташовану в АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 все
інше своє майно, де б воно не було та з
чого б не складалось, а також визнати
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за заповітом видані на ім'я
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Посилалась на те, що
заповіт не відповідав волевиявленню
заповідача, так як на час складання
заповіту ОСОБА_9 мала психічний розлад,
який істотно вплинув на здатність нею
усвідомлювати значення своїх дій та
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позов підтримала
вимоги збільшила просила визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину по заповіту, видане 10.06.2013 року
державним нотаріусом Ніжинської
міської державної нотаріальної
контори Чумак Л.В. а також скасувати
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно ОСОБА_3, яке вона
оформила по заповіту, пояснивши, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки
ОСОБА_9, після її смерті відкрилась
спадщина на все спадкове майно, що їй
належало. 13.07.2010 року ОСОБА_9 склала
заповіт, яким заповіла ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 все інше своє майно,
де б воно не було та з чого б не
складалось. На думку позивача цей
заповіт не відповідає волевиявленню
заповідача, так як на час його
складання ОСОБА_9 мала психічний
розлад. Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 07.06.2011 року
ОСОБА_9 визнано обмежно дієздатною на
підставі акту № 180 від 20.04.2010 року
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи. Вказаним актом
встановлено, що за психічним станом
вона може усвідомлювати значення своїх
дій та керувати ними, але не повною
мірою, тобто цей розлад все таки
істотно впливає на її здатність
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. В разі визнання заповіту
недійсним будуть відновлені права
позивачки і вона отримає змогу
оформити свої спадкові права як
спадкоємець за законом в порядку
спадкування за правом представлення.
Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що оспорюваний заповіт
посвідчений 13.07.2010 року приватним
нотаріусом ОСОБА_6 відображає
волевиявлення її покійної матері, а та
обставина, що такий заповіт не
влаштовує позивачку не є підставою для
визнання його недійсним. Просила
відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідачів адвокат
ОСОБА_5 позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні,
пославшись на те, що мати позивачки,
яка діяла в її інтересах у зв'язку з
неповноліттям, - ОСОБА_10 у 2010 та у 2011
роках в судах які відбувались, весь час
доводила перебування ОСОБА_9 у
психічно здоровому стані. На його
думку ОСОБА_9 на момент складання
заповіту була адекватною, а наявність
експертиз про її стан стосуються
іншого проміжку часу, і не можуть бути
Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні просила відмовити в
задоволенні позову з підстав
викладених ОСОБА_3 В наданій до суду
заяві пояснила, що вона як спадкоємець
ОСОБА_9, вступила у спадщину, виплатила
борги останньої, після чого позивачка
вирішила, що вона має право на спадок
Третя особа приватний нотаріус
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 пояснила, що пам'ятає
ОСОБА_9, якій посвідчувала заповіт. Це
було в липні 2010 року. Викладене в
заповіті є дійсною волею заповідача,
так як остання все прекрасно розуміла і
настоювала саме на такому поділі свого
майна між спадкоємцями. Психічного
розладу в ОСОБА_9 вона не виявила, так як
остання висловлювалась чітко і
зрозуміло, перерахувала все належне їй
майно, назвала всіх спадкоємців. Нею
дотримано всіх вимог закону, а саме
встановлено особу заповідача, її
дієздатність перевірено. Підстав для
задоволення позову немає.
Третя особа державний нотаріус
Ніжинської міської державної
нотаріальної контори Чумак Л. В. в
судовому засіданні пояснила, що на час
видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на
спадщину по заповіту вона мала
визначене коло спадкоємців ОСОБА_9 які
подали заяви про бажання спадкувати.
ОСОБА_8 заяви про спадкування не
подавала, тому вважається такою, що
спадщину не прийняла. При наявності
заповітів, які мались у спадковій
справі позивачка не входила до кола
спадкоємців і права на спадкування по
представленню не мала, так як на час
смерті ОСОБА_9, її син не мав частки, яка
б належала йому за законом. В разі коли
вона вважала порушеними свої спадкові
права, вона мала подати нотаріусу
протягом 6 місяців заяву про бажання
спадкувати. Оскільки така заява в
нотаріальній справі відсутня, нею
правомірно видано свідоцтво про право
на спадщину по заповіту на ім'я ОСОБА_3
Друга спадкоємиця ОСОБА_9 - ОСОБА_4
свідоцтво про право на спадщину не
отримувала, заяву про бажання
спадкувати подавала.
Заслухавши представника позивача,
відповідачів, їх представника, третіх
осіб, дослідивши письмові докази, що
є в матеріалах справи, суд приходить
до наступних висновків.
Згідно свідоцтва про смерть
(а.с. 15) ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
13.07.2010 року ОСОБА_9 склала заповіт
посвідчений приватним нотаріусом
Ніжинського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за р.№ 935, яким на випадок
смерті призначила спадкоємцями
належної їй квартири розташованої в
АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а всього іншого майна,
де б воно не було, та з чого б воно не
складалося та взагалі всього того, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право ОСОБА_4 (а.с
Згідно ст.1233 Цивільного кодексу
України - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.
Згідно ст. 1257 Цивільного кодексу
України за позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.
Згідно пункту 16 Постанови № 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від
06.11.2009 року правила статті 225 ЦК
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння тощо). При розгляді справ
за позовами про визнання недійсними
заповітів на підставі статті 225,
частини другої статті 1257 ЦК суд
відповідно до статті 145 ЦПК за
клопотанням хоча б однієї зі сторін
зобов'язаний призначити посмертну
судово-психіатричну експертизу.
Висновок такої експертизи має
стосуватися стану особи саме на момент
Наявність психічних розладів у ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка доводить актом
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи № 181/278 від 02.06.2010 року та
актом № 180 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
Так згідно акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 181/278
від 02.06.2010 року у ОСОБА_9 під час
судово-психіатричного експертного
дослідження виявлений органічний
розлад особистості внаслідок
судинного захворювання головного
мозку (F 07.8 за Міжнародною
Класифікацією Хвороб 10-го перегляду).
ОСОБА_9 за психічним станом на момент
укладення цивільно-правової угоди -
договору дарування - 05.01.2001 року могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними (а.с 21-25).
Відповідно до акту № 180 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від 20
квітня 2010 року у ОСОБА_9 має місце
органічний розлад особистості
внаслідок судинного захворювання
головного мозку (F 07.8 за Міжнародною
Класифікацією Хвороб 10-го перегляду),
за психічним станом вона може
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, але не повною мірою,
тобто цей розлад все-таки істотно
впливає на її здатність усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними
Даний висновок експерта взято за
основу апеляційним судом
Чернігівської області при винесенні 07
червня 2011 року рішення про визнання
ОСОБА_9, обмежено дієздатною. Дане
рішення набрало законної сили з
моменту його проголошення(а.с 27).

Згідно рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 01 серпня 2011 року ОСОБА_4
призначено піклувальником обмежено
дієздатної ОСОБА_9 (а.с 29).

Відповідно до ст. 36 ч.4 ЦК України
цивільна дієздатність фізичної особи є
обмеженою з моменту набрання законної
сили рішенням суду про це.

Таким чином до прийняття рішення суду
про обмеження дієздатності ОСОБА_9,
вона вважалася дієздатною фізичною
особою, а після 07.06.2011 року, психічний
стан ОСОБА_9 можна вважати сумнівним,
а укладені після цього угоди
недійсними, в розумінні ст. 225 ЦК
України.

Оспорюваний заповіт було укладено за
рік до визнання ОСОБА_9 обмежено
дієздатною, тому з врахуванням
приписів Постанови Пленуму ВС України
№16 від 06.11.2009 року визначення її
психічного стану на момент складання
заповіту потребувало дослідження
спеціалістів.

Відповідно до ст. 10 ЦК України кожна
сторона повинна довести обставини на
які посилається як на підставу своїх
вимог. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.

В даному випадку психічний стан
ОСОБА_9 на час складання заповіту міг
бути встановлений лише висновком
посмертної судово психіатричної
експертизи, однак позивачка
(представник який діяв в її інтересах)
категорично відмовилась від
проведення такої експертизи,
пославшись на наявність висновків
експертних досліджень, які
проводились по інших справах та
долучені нею до матеріалів позову.

Однак, як вбачається з наданих
позивачкою експертних висновків жоден
з них не стосується психічного стану
ОСОБА_9 на час складання заповіту
13.07.2010 року. Тому на думку суду вони не
доводять перебування ОСОБА_9 у стані
коли вона не усвідомлювала свої дії та
не могла ними керувати на момент
складання заповіту.

Посилання представника позивача на
експертний висновок від 20.04.2010 року
щодо психічного стану ОСОБА_9 , не може
бути доказом перебування останньої у
такому ж психічному стані 13.07.2010 року
(оскільки вона могла почувати себе як
гірше так і краще могла мати тимчасовий
розлад чи нервове потрясіння, чи не
мати його) і будь які висновки з цього
приводу є лише припущенням, на чому не
може базуватись рішення суду. При
цьому суд враховує також пояснення
третьої особи нотаріуса ОСОБА_6, яка не
виявила будь-яких розладів у поведінці
ОСОБА_9 під час складання заповіту, бо
остання добре орієнтувалася в переліку
всього належного їй майна та колі
своїх спадкоємців.

На думку суду заслуговує на увагу
твердження третьої особи - нотаріуса
Чумак Л.В. про те, що позивачка, яка на
момент смерті була повнолітньою не
заявляла про бажання спадкувати, не
зверталась із відповідною заявою у
встановлений законодавцем строк, як і
не зверталась до суду щодо визначення
їй додаткового строку для подання
такої заяви (що слідує з дослідженої
спадкової справи) тому відповідно до
ст. 1270,1272 ЦК України є особою, яка
спадщину не прийняла, а тому її права і
інтереси не порушені (в розумінні ст. 225
ч.1 ЦК України).

Суд вважає слушним твердження
відповідачів про те, що позивачкою
пред'явлено позов до суду про спадкові
права тоді, коли ними, як спадкоємцями
сплачені борги померлої ОСОБА_9, після
чого ОСОБА_8 вирішила що має право на
спадок.

10.06.2013 року нотаріусом було видано
свідоцтво про права на спадщину на ім'я
ОСОБА_3 (а.с.140), визнавати яке недійсним,
з огляду на досліджені докази немає
підстав.

Враховуючи викладене в задоволенні
позову ОСОБА_8 слід відмовити у повному
обсязі.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, ст. 36, 225,
1266, 1269, 1270,1272,1257 ЦК України, Постановою
№ 16 Пленуму Верховного Суду України
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року,
суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, треті особи без самостійних
вимог приватний нотаріус Ніжинського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
державний нотаріус Ніжинської міської
державної нотаріальної контори Чумак
Людмила Володимирівна про визнання
недійсним заповіту, свідоцтва про
право на спадщину по заповіту та
скасування державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.Г. Пантелієнко