АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/980-1125/14 р.
Справа № 645/7233/13-ц
Головуючий 1 інстанції
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Огарьовій
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 1
листопада 2013 року та апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 13 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
злочину -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої злочином,
стягнення сум втраченого заробітку.

В обґрунтування позову вказував, що
21.05.2005 року близько 17.00 год. ОСОБА_4,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись біля гаража для
авто, розташованого поблизу буд. №?163 по
пр.50-річчя СРСР в м. Харкові, на ґрунті
особистих неприязних відносин під час
сварки умисно наніс позивачеві удар в
обличчя, після чого повалив на землю та
продовжував наносити тілесні
ушкодження. Вказаним злочином
позивачеві були спричинені закрита
травма правої кисті руки у вигляді
крайового відривного перелому на
півмісячної кістки, яка відноситься до
ушкоджень середньої тяжкості.
Позивачеві встановлено 3 групу
інвалідності, він може працювати у
спеціально створених умовах, не має
змоги продовжувати роботу за
спеціальністю та вести повноцінне
життя. У зв'язку з отриманими травмами
позивач звертався за медичною
допомогою та проходив лікування, проте
здоров'я повністю не відновилося. Він
змушений звертатись за медичною
допомогою до сьогоднішнього дня та
продовжує лікуватись.

Після неодноразових уточнень, просив
суд стягнути з відповідача витрати на
лікування у розмірі 8705,98 грн., моральну
шкоду у розмірі 90000 грн., витрати за
надання юридичної допомоги в сумі 2500
грн. та з підстав, передбачених ч.2 ст. 1195
ЦК України, стягувати щомісяця
мінімальну заробітну плату у розмірі
1118 грн., починаючи з 21.05.2005 року.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, не
заперечуючи проти відшкодування
витрат на лікування позивача у період
його непрацездатності, а саме до 26.09.2005
року, коли його стан здоров'я був
визнаний задовільним, та не
заперечуючи проти відшкодування
моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти позову в
частині відшкодування витрат на
лікування, не пов'язаного з винними
діями відповідача, просила відмовити в
щомісячному відшкодуванні шкоди з дати
вчинення злочину до цього часу та при
визначенні суми відшкодування
моральної шкоди застосувати принцип
розумності та справедливості.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 1 листопада 2013 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду, заподіяну злочином
у розмірі 265,23 грн., втрачений заробіток
за період з 21.05.2005 року по 26.09.2005 року в
сумі 1625,55, витрати, пов'язані з наданням
правової допомоги 2500 грн. та моральну
шкоду 10000 грн., а всього 14390,78 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
вказане рішення змінити, відмовити
позивачу в частині вимог про стягнення
коштів за надання юридичної допомоги в
сумі 2500 грн., зменшити розмір коштів,
стягнутих на відшкодування моральної
шкоди до 5000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким позовні вимоги задовольнити
в повному обсязі. Посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
не надав належної оцінки тим
обставинам, що він звертався з позовом
про відшкодування шкоди в
кримінальному процесі і в матеріалах
кримінальної справи є всі докази на
підтвердження його вимог. Також, на
його думку, суд мав стягувати всі суми
на його користь з урахуванням індексів
інфляції, вказані суми були на його
прохання визначені фахівцем, але вже
після ухвалення судом рішення. В
зв'язку з цим позивач вважає за можливе
збільшити свої позовні вимоги в суді
апеляційної інстанції.

Додатковим рішенням Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 13 грудня
2013 року у задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 16 грудня 2013 року
виправлено арифметичну помилку в
рішенні суду та зазначено, що стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну
шкоду, заподіяну злочином у розмірі 265,23
грн., втрачений заробіток за період з
21.05.2005 року по 26.09.2005 року в сумі 1335,55,
витрати, пов'язані з наданням правової
допомоги 2500 грн. та моральну шкоду 10000
грн., а всього 14100,78 грн.

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення суду ОСОБА_3 просить навести
точний розрахунок сум для
відшкодування, зазначити строки їх
виплати та викликати в судове
засідання судово-медичних експертів і
поставити їм питання щодо існування
або відсутності причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
встановленими у позивача
захворюваннями.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг
вважає, що скарги не підлягають
задоволенню.

Встановлено, що постановою
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 12.08.2010 року, залишеною без
змін ухвалою колегії суддів
апеляційного суду Харківської області
від 13.01.2011 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_4 за скоєння
злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК
України було закрито у зв'язку зі
сплином строків давності. При розгляді
кримінальної справи встановлено, що
21.05.2005 року близько 17.00 год. ОСОБА_4,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись біля гаража,
розташованого поблизу буд. №?163 по
пр.50-річчя СРСР в м. Харкові, на ґрунті
особистих неприязних відносин під час
сварки умисно наніс позивачеві удар в
обличчя, після чого повалив на землю,
при цьому ОСОБА_3 впав з упором на праву
руку. Своїми винними діями ОСОБА_4
спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у
вигляді закритої травми правої кисті у
вигляді крайового відривного перелому
напівлунної кістки, яка відноситься до
середньої тяжкості тілесного
ушкодження, крововиливи на голові,
тулубі та лівій руці, які за ступенем
тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень ( а.с. 78 - 79 ).

Факт нанесення тілесних ушкоджень, час
та місце події, ступінь тяжкості
тілесного ушкодження сторонами у
справі не оспорюється.

Відповідно дог вимог ст. 1166 ч.1 , ч.1 ст. 1167
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Також, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України,
фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана

відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок
втрати чи зменшення професійної
або загальної працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати,
викликані необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного
лікування, придбання ліків,
протезування, стороннього догляду
тощо. У разі каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я фізичної особи,
яка в момент завдання шкоди не
працювала, розмір відшкодування
визначається виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Стягуючи 265,23 грн. на відшкодування
майнової шкоди, втрачений заробіток за
період з 21.05.2005 року по 26.09.2005 року в сумі
1335,55 грн., витрати, пов'язані з наданням
правової допомоги 2500 грн. та 10000 грн. на
відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з цих вимог закону та обставин по
справі.

Посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_3
на необхідність проведення стягнення
коштів на відшкодування матеріальної
шкоди з урахуванням усіх витрат
медичного характеру, починаючи з дати
події і до дня винесення рішення судом,
а також застосування до всіх стягнутих
сум інфляційних складових судовою
колегією не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказів на підтвердження наявності
причинного зв'язку між отриманими
21.05.2005 року тілесними ушкодженнями та
виявленими у нього захворюваннями і
проведеним лікуванням позивачем не
надано. Вимоги про стягнення з
відповідача сум з урахуванням індексів
інфляції та іншого ОСОБА_3 при розгляді
справи в суді першої інстанції не
висувалися, судом не розглядалися.
Строки виплати відповідачем коштів на
користь позивача можуть бути
встановлені при виконанні судового
рішення.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4
на необхідність зменшення суми на
відшкодування моральної шкоди та
відмови у стягненні витрат на правову
допомогу судовою колегією не
приймаються.

П. 9 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди» визначено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення, тощо) та з
урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Позивач отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості, з приводу яких
проходив лікування, а тому вважати, що
10000 грн. є надто завищеною сумою не
можна.

Юридична допомога надавалася
адвокатом ОСОБА_5 на підставі угоди, за
умовами якої ОСОБА_3 сплачені кошти в
сумі 2500 грн. ( а.с. 86 ). Надання такої
допомоги підтверджується матеріалами
кримінальної справи №180600063, оглянутими
в судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Доводи, викладені в апеляційних
скаргах, висновок суду першої
інстанції не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухвалених у справі рішень.

З огляду на наведене судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішеннь суду першої інстанції без
зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.
313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 1 листопада 2013 року -
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на додаткове
рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 13 грудня 2013 року -
відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 1 листопада 2013 року та
додаткове рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 13 грудня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді