АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/662/14
Головуючий 1 інстанції -
Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - аліментні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П.,
Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м
Харкова від 04 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на дитину та
утримання матері,-

В С Т А Н О В
И Л А:

24.10.2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом, в якому просить стягувати з
відповідача на утримання дитини ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно з дня народження
дитини у розмірі 1500 грн. до досягнення
повнолітня; стягувати з відповідача
аліменти на її утримання у твердій
грошовій формі у розмірі 500 щомісяця до
досягнення дитиною 3-х річного віку з
дня народження дитини. В своїх доводах
посилається на те, що вона з
відповідачем з 29 квітня 2011 року
перебували в шлюбі, який було розірвано
16 жовтня 2012 року. Від сумісного
проживання мають сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який
проживає з нею та перебуває на її
утриманні. З часу народження сина
відповідач побутом і матеріальним
становищем дитини не переймається, та
ухиляється від участі у вихованні і
утриманні дитини, ігноруючи усі її
звернення до нього. Відповідач
працездатна особа, може надавати
матеріальну допомогу і є батьком
дитини. Він працював на посаді інженера
відділу науково-технічного
супроводження та технічного надзору ДП
УкрНТЦ «Енергосталь» та мав щомісячну
заробітну плату у розмирі 3500 грн. Після
того, як відповідач дізнався про її
намір подати до суду позовну заяву про
стягнення аліментів, він звільнився з
роботи за власним бажанням. Син з
народження страждає на ряд захворювань
та потребує постійного лікування та
догляду, у зв'язку з чим вона також несе
матеріальні витрати на лікування та
вимушена постійно знаходитись поруч,
що позбавляє її можливості працювати.
Вона знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною, інших джерел
доходів задля забезпечення потреб
дитини і свого існування вона не має,
тому вкрай потребує надання утримання
з боку відповідача. Також, вона не має
змоги розраховувати на участь своїх
батьків у догляді за дитиною та
матеріальну допомогу з їх боку,
враховуючи віддаленість їх місця
проживання та похилий вік її батьків і
складне матеріальне становище,
пов'язане з існування лише на пенсійне
забезпечення. Крім того, вона проживає
з дитиною одна і змушена, поміж іншого,
одна нести тягар усіх комунальних
витрат за помешкання, в якому мешкає
разом з дитиною.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що
у нього є сумніви, що він є батьком
ОСОБА_3 Має на утриманні непрацездатну
матір, похилий стан батьків, які
одержують мінімальну пенсію. На
теперішній час він не працює. Також, не
передбачено призначення аліментів з
часу народження дитини.

Рішенням Київського районного суду м
Харкова від 04 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання сина - ОСОБА_3 аліменти у
розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття, але не менше ніж З0
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з
24.10.2013 року і до досягнення дитини
повноліття. Стяггнуто з відповідача на
користь позивача аліменти на її
утримання в розмірі 500 грн. щомісячно,
починаючи з 24.10.2013 року і до досягнення
дитиною трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1
судовій збір у спеціальний фонд
Державного бюджету України у розмірі 229
(двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги
частково. З урахуванням його майнового
стану, просить стягнути з нього
аліменти на утримання дитини в розмірі
300 грн. щомісячно. Аліменти на утримання
дружини просить не стягувати, так як
він не має матеріальної можливості їх
сплачувати. В обгрунтування своєї
апеляційної скарги посилається на
незаконність, необгрунтованість та
неповне за»ясування судом обставин, що
мають істотне значення по справі,
порушення норм матеріального права.

Позивач ОСОБА_2 вказане рішення не
оскаржила.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214
ЦПК України рішення повинно бути
законним та обґрунтованим та
відповідати на питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувались
вимоги та заперечення, якими доказами
вони підтверджуються; чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Проте на порушення вимог ст. 212, 213, 214 ЦПК
України суд належним чином доводів
сторін не перевірив, не встановив
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, норми права, якими вони
регулюються, не дав належної правової
оцінки зібраним доказам.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду слід змінити .До такого
висновку судова колегія прийшла
виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення аліментів на утримання
дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця та
дружини до досягнення дитиною
трирічного віку в розмірі 500 грн.
щомісяця, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідач є здоровою,
працездатною людиною, інших осіб на
утриманні не має, оскільки
відповідачем не підтверджено
перебування на його утриманні матері
На підтвердження доводів, що
відповідач не є батьком сина ОСОБА_3, не
надано жодних доказів.

Судова колегія може в повній
мірі погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, так як він відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували з 29 квітня 2011 року в
шлюбі, який було розірвано 16 жовтня 2012
року ( а. с. 5,6).

Відповідно до свідоцтва про
народження, ОСОБА_3 народився 26 квітня
2013 року, у графах «батько» записані
ОСОБА_3, «мити» - ОСОБА_2( а. с.7).

Згідно з довідкою з місця проживання
від 29.07.2013 року, син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження проживає разом з
матір'ю ОСОБА_2 (а.с.14)

Згідно з витягом з наказу №33-В по ХНПУ
імені Г.С. Сковороди від 26.06.2013 року,
ОСОБА_2 з 25.06.2013 року по 26.04.2016 року
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною до виповнення їй 3-х років.(а.с.15)

Відповідно до листа КЗОЗ «Харківська
міська дитяча поліклініка №32» від
30.07.2013 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження знаходиться під
спостереженням спеціалістів
лікувального закладу. ОСОБА_3 взятий на
диспансерний облік, має
гіпоксичне-ішемічне ураження ЦНС,
синдром тонусних порушень,
сполучнотканинна дисплазія, аномальна
хорда лівого шлунку, (а.с.16)

Як вбачається з довідки ДП «УкрНТЦ
«Енергосталь» від 07.08.2013 року,
відповідач ОСОБА_1 працював з 13.05.2013
року на посаді інженера 1 категорії з
окладом 3500 грн.(а.с.17)

Як зазначив відповідач, він звільнився
з вказаною роботи за власним бажанням,
так як підприємство часто затримувало
на значний строк виплату заробітної
плати.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що відповідач є здоровою,
працездатною людиною, інших осіб на
утриманні не має, оскільки
відповідачем не підтверджено
перебування на його утриманні матері.

На підтвердження доводів, що
відповідач не є батьком сина ОСОБА_3, не
надано жодних доказів.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

На підставі ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я дитини, стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч. З ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ст. 191 ч.ч. 1,2 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Аліменти за минулий час можуть
бути присуджені, якщо позивач подасть
суду докази того, що він вживав заходів
щодо одержання аліментів з
відповідача, але не міг їх одержати у
зв'язку з ухиленням останнього від їх
сплати. У цьому разі суд може присудити
аліменти за минулий час, але не більш як
за три роки.

Однак, позивачем не надано достатніх та
допустимих доказів того, що вона
вживала заходів щодо одержання
аліментів з відповідача, але не могла
їх одержати у зв'язку з ухиленням
останнього від їх сплати.

Так, на підтвердження цих обставин,
надано лист відповідачу про прохання
сплачувати аліменти на утримання
дитини (а.с.28,29). Однак, не надано доказів
на підтвердження відправлення
відповідачу саме цього листа.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції
правильно стягнув аліменти з дня
звернення до суду з позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 4 СК України,
право на утримання вагітна дружина, а
також дружина, з якою проживає дитина,
має незалежно від того, чи вона працює,
та незалежно від її матеріального
становища, за умови, що чоловік може
надавати матеріальну допомогу.

Будучи матір'ю, яка знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьох років, позивачка
вправі вимагати від відповідача
(батька дитини) стягнення аліментів на
своє утримання.

Між тим, суд першої інстанції не в
повній мірі врахував положення ст. 182
СК України, матеріальне становище
відповідача та стягнув з нього
аліменти на утримання дитини в розмірі
1000 грн. та дружини в розмірі 500 грн.
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років.

Таку суму відповідач не має
матеріальної можливості сплачувати,
так як він не працює. З його пояснень
вбачається, що він звільнився з
попереднього міста роботи, так як
підприємство на якому він працював
було державним підприємством та
затримувало виплату заробітної плати
по три і більш місяці. На цей час він не
може працевлаштуватися.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення є недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

За таких обставин судова колегія
вважає за доцільне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення
суду першої інстанції змінити,
зменшивши розмір стягнутих аліментів
на утримання дитини до 500 грн. та на
утримання дружини до досягнення
дитиною трьох років до 300 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст.
307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

В
И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м
Харкова від 04 грудня 2013 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
сина ОСОБА_3 до 500 грн. щомісяця.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її
утримання до досягнення дитиною трьох
років до 300 грн. щомісяця.

В іншій частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -
Судді: