Справа № 413/398/14-ц
Провадження № 6/413/20/14
У Х В А Л А

29 січня 2014 року
м. Красний Луч

Краснолуцький міський суд Луганської
області

у складі: головуючого судді
Бойко С. Л.,

при секретарі
Ковальовій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Красний Луч
подання відділу державної виконавчої
служби Краснолуцького міського
управління юстиції про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон керівника боржника -
юридичної особи підприємства
Краснолуцької виправної колонії № 19
ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в :

ВДВС Краснолуцького МУЮ
звернувся до суду з поданням про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон керівника
боржника - юридичної особи
підприємства Краснолуцької виправної
колонії № 19 - ОСОБА_1, посилюючись на те,
що на виконанні у відділ ДВС
Краснолуцького МУЮ знаходиться
зведене виконавче провадження № 7/14 від
24.05.2006р. про стягнення заборгованості з
підприємства Краснолуцької ВК № 19.
26.12.2013р. державного виконавця надійшло
клопотання від УПФУ у м.Красний Луч
щодо звернення до суду з метою
отримання заборони виїзду за кордон
керівника підприємства Краснолуцької
ВК № 19 з метою активізації роботи по
виконанню рішень на стягнення коштів
на користь УПФУ в м.Красний Луч. Просить
тимчасово обмежити керівника
підприємства Краснолуцької ВК № 19
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
до моменту виконання зобов'язань та
покласти виконання рішення суду на
органи Державної прикордонної служби
України.

У судове засідання представник
заявника не з'явилася, надала суду
заяву, заявлені вимоги підтримує у
повному обсязі, просить справу
розглянути за її відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву, вимоги не визнав і просить
справу розглянути за його відсутністю.

Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд вважає, що в матеріалах справи є
достатньо доказів для розгляду справи
за відсутності сторін.

Суд, вивчивши письмові матеріали
справи, вважає, що подання не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на
виконанні у відділ ДВС Краснолуцького
МУЮ знаходиться зведене виконавче
провадження № 7/14 від 24.05.2006р. про
стягнення заборгованості з
підприємства Краснолуцької ВК № 19.

Відповідно до ст.2 протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до неї
кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. Кожен є вільним залишати
будь-яку країну, включно зі своєю
власною. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України „Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" (зі змінами) регулює порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок, визначає випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і встановлює ст.8
даного закону порядок розв'язання
спорів у цій сфері.

Частиною 2 ст.6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
та громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань, або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України; він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань.

Згідно ч.4 ст.6 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Тимчасове
затримання або вилучення паспорта у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, внутрішніх
справ, служби безпеки, Державної
прикордонної служби України,
військовими комісаріатами, та
консульською службою України.

Згідно п.22 «Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення», затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р.
№ 231 (далі - Правила) громадянину може
бути тимчасово відмовлено у видачі
паспорта/проїзного документа у разі,
коли: діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання, - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, чи забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України; він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.24 даних Правил у разі
виявлення підстав, зазначених у п.22 цих
Правил, раніше виданий
паспорт/проїзний документ може бути
тимчасово затримано або вилучено.

Згідно п.25 цих Правил у випадках,
зазначених у пунктах 22 і 24 цих Правил,
тимчасове затримання та вилучення
паспортів/проїзних документів
здійснюється за рішенням суду, органів
прокуратури, внутрішніх справ, служби
безпеки, охорони державного кордону,
військових комісаріатів,
дипломатичних представництв чи
консульських установ України.

Таким чином, відповідно до Закону
України „Про порядок виїзду з України
і в'їзду в Україну громадян України" та
вказаних вище Правил, суд не може
приймати рішення про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, так як таке право суду не
закріплено в матеріальному
законодавстві, прийнятому відповідно
до ст.33 Конституції України.

Відмова у видачі паспорта чи відмова у
виїзді за кордон, є компетенцією
органів внутрішніх справ та Державної
прикордонної служби, а суд відповідно
до ст.6 Закону України „Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" може вирішувати лише
питання про тимчасове затримання та
вилучення паспорта/проїзних
документів громадянина України,
передбачених в ст.2 Закону України „Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", за яким він
може виїхати за межі України, якщо
встановлено, що такі документи
громадянин має в порядку
адміністративного судочинства.

Даним спеціальним законом та Правилами
не передбачено можливість ухвалою суду
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон боржнику, який не виконав
зобов'язання, тобто зазначеним законом
не передбачено за ухвалою суду
тимчасове обмеження виїзду за кордон
боржника у виконавчому провадженні до
виконання рішення суду, а пункт 18 (ч.3
ст.11 Закону України „Про виконавче
провадження"), яким передбачено право
державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням та ст.377-1 ЦПК
України передбачають лише
процесуальний порядок вирішення
такого питання і не є нормами закону,
прийнятими на виконання ст.33
Конституції України.

Викладене узгоджується із практикою
Верховного Суду України (ухвала від
06.04.2011р., реєстровий № 14758983).

Крім того, передбачений ст.377-1 ЦПК
україни порядок вирішення питання про
тимчасове обмеження боржнику у праві
виїзду за межі України без
повідомлення боржника, у випадку
встановлення такого обмеження, може
бути порушенням ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, якою передбачено право людини
на справедливий і публічний розгляд
його справи.

Державним виконавцем також не надано
суду належних доказів, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням суду,
оскільки згідно доданих до подання
матеріалів вбачається, що рішенням
суду на боржника не покладалися ніякі
зобов'язання, які б він мав виконувати
чи здійснювати особисто, а приймалися
рішення про стягнення з нього
заборгованості. В матеріалах справи
відсутні дані, які б вказували на те, що
боржник має намір виїхати за межі
України.

Крім того ч.3 ст.11 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець наділений цілим рядом прав
для виконання судового рішення, які він
може здійснювати незалежно від місця
перебування боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що в задоволенні подання
старшого державного виконавця
Глушкова Ю.В. про тимчасове обмеження
керівника підприємства Краснолуцької
ВК № 19 ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України до моменту виконання
зобов'язань слід відмовити.

Керуючись ст.ст.8, 197, 208, 209, 210, 377-1 ЦПК
україни, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання відділу
державної виконавчої служби
Краснолуцького міського управління
юстиції про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
керівника боржника - юридичної особи
підприємства Краснолуцької виправної
колонії № 19 ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Луганської області
через Краснолуцький міський суд шляхом
подачі у 5-ти денний строк апеляційної
скарги.

Головуючий суддя:
С.Л.Бойко