Справа № 101/6161/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м. Алушта

Алуштинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:
судді Шустової І.П., при секретарі
Безнос А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Спеціалізованого
Алуштинського санаторію «Ветеран» про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу і відшкодування моральної
шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи вимоги
тим, що 16.11.2011 року він був прийнятий на
роботу до спеціалізованого
Алуштинського санаторію «Ветеран», а
згідно з наказом від 03.01.2012 року
переведений на посаду агронома того ж
санаторію. 06.11.2013 року звільнений за
станом здоров`я, який перешкоджає
продовженню роботи, в зв`язку з
інвалідністю. Вважає, що йому повинна
була бути запропонована інша праця.
Крім того, його робота ніякої погрози
для нього та членів колективу не
представляла, він в повному обсязі може
виконувати свої функціональні
обов`язкі. Порушень трудової
дисципліни не допускав, нагороджений
двома грамотами та подякою. Просить
визнати причину його звільнення
незаконною та поновити його на посаді
агроному Спеціалізованого
Алуштинського санаторію «Ветеран»;
стягнути з відповідача на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу; та у відшкодування моральної
шкоди 2000 грн..

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав.
Пояснив при цьому, що МСЕК він був
оглянутий востаннє 07.10.2013 року, перша
група інвалідності за зором йому
визначена з 13.09.2013 року. Він став
втрачати зір у 2007 році, проте зразу до
лікарів не звертався. У 2008 році йому був
поставлений діагноз - глаукома лівого
ока, правим він бачив добре. У серпні 2008
року йому була привласнена 3 група
інвалідності. Потім він влаштувався до
відповідача садівником. Зір обох очей
погіршувався. При цьому він навчався в
Аграрному коледжі, після чого отримав
посаду агронома. Просить визнати його
звільнення незаконним, тому що любить
свою роботу і може її виконувати із
закритими очами.

Представник відповідача Галкіна
А.А. заперечувала проти позову.
Пояснила при цьому, що при влаштуванні
до них на роботу позивач не сповістив
їм про стан свого зору. Коли стало
відомо, що він дуже погано бачить
питання про його звільнення було
розглянуто профкомом, після чого
виданий наказ про звільнення.
Територія санаторію представляє собою
гірську хвилясту місцевість, є багато
сходів, його праця пов`язана з
використанням загострених
інструментів, що в його стані може бути
небезпечним. Робота всіх працівників
санаторію включає в себе обов`язок
допомагати відпочиваючим, які є людьми
похилого віку, проте сам ОСОБА_2
потребує сторонньої допомоги.
Керівництво санаторію не може брати на
себе таку відповідальність за
небезпечні умови праці позивача. Іншої
роботи в санаторії, яку б міг
виконувати позивач, немає.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
відмову у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
в межах заявлених вимог та на підставі
доданих доказів. Частиною 2 ст. 11 ЦПК
України передбачено, що особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами на власний розсуд.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд лише
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи, для чого роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджає про
наслідки вчинення або не вчинення
процесуальних дії і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі ст.
10 ЦПК України покладений на сторони у
справі. Крім того, відповідно зі ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до копії трудової книжки
ОСОБА_2 16.11.2011 року був прийнятий на
посаду садівника Специалізованого
санаторію «Ветеран», згідно з наказом
№ 222-к від 17.11.2011 року.

01.01.2012 року переведений на посаду
агроному, згідно з наказом № 01-к від
03.01.2012 року.

06.11.2013 року звільнений за станом
здоров`я за п. 2 ст. 40 КЗпТ, наказ № 221-к
від 06.11.2013 року (а.с. 5, 6-7).

З індивідуальної програми
реабілітації інваліда убачається, що
ОСОБА_2 має ІІІ ступень обмеження до
самообслуговування, пересування,
орієнтації, трудової діяльності,
навчання (а.с. 19-25)

З протоколу № 13 засідання профкому
відповідача від 28.10.2013 року убачається,
що згода на звільнення ОСОБА_2
профкомом надана була (а.с. 34).

На запит суду, направлений разом з
копією посадової інструкції агронома
Спеціалізованого Алуштинського
санаторію «Ветеран», судом з КРУ «Центр
медико-соціальної експертизи» була
отримана відповідь від 03.03.2014 року № 128,
що ОСОБА_2 посадові інструкції агронома
виконувати не може.

Припинення трудового договору за
пунктом 2 частини 1 статті 40 КЗпП
України є правильним, якщо воно
проведено на підставі фактичних даних,
які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує, і неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, аналізуючи наявні докази
судом встановлено, що санаторій
«Ветеран» розташований в гірській
місцевості, позивач не може виконувати
роботу агронома за станом здоров`я,
звільнений був з дотриманням процедури
звільнення, іншої роботи, на яку б його
могли перевести у відповідача немає.

За таких обставин позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів», п. 2 ч. 1 ст. 140 КЗпП,
ст.ст. 10, 11, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до Спеціалізованого
Алуштинського санаторію «Ветеран» про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу і відшкодування моральної
шкоди, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в порядку,
передбаченому ч. 1 ст. 294 ЦПК України,
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя Алуштинського міського суду АР
Крим І.П.Шустова