АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/140/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/851/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.
Доповідач Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого - судді: Дряниці Ю.В.

Суддів: Кривчун Т.О.,
Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача
Колеснікова В.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Київського районного суду м.
Полтави від 31 січня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк», треті особи -
Прокуратура Полтавської області,
Управління Національного Банку
України в Полтавській області, про
встановлення факту розкриття
банківської таємниці, розірвання
кредитного договору та відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду Полтавської області
Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
місцевого суду з позовом про
встановлення факту розкриття
банківської таємниці, розірвання
кредитного договору та відшкодування
моральної шкоди. Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 26 березня 2012 року
він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредитний договір №SAMDN2304, за яким
отримав кредит у розмірі 2800 грн. При
наявності вільних коштів частково
погашав кредит. Відповідач направив на
його адресу лист, в якому зазначав, що
ініційовано судовий позов відносно
нього. До даного листа було додано
копію рішення суду, яке містить ознаки
підробки, та в якому зазначена
необґрунтована заборгованість за
договором. Крім того, на дверях будинку
та на дверях квартири позивача було
розміщено листівки з фото позивача,
його прізвищем, ім'ям та по батькові,
адресою та інформацією про те, що він не
виконує кредитних зобов'язань. Ці дії
відповідача свідчать про розкриття
банківської таємниці. Лист про
наявність заборгованості одержала
його літня мати ОСОБА_5, яка сильно
розхвилювалася, в зв'язку з чим стан її
здоров'я різко погіршився, і
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Ввважає дії
відповідача неправомірними та такими,
що порушують норми чинного
законодавства та його права.

Рішенням Київського районного
суду м. Полтави від 31 січня 2014 року
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» про встановлення
факту розкриття банківської таємниці,
розірвання кредитного договору та
відшкодування моральної шкоди . Судові
витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення місцевого суду скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.
Посилається на те, що судом не
враховані обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають встановленим обставинам,
судом порушено норми матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
з'ясувавши межі апеляційного
оскарження, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню з підстав, визначених ст.308
ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин.

Як убачається із матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що

26 березня 2012 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, за яким позивачу
надано кредитні кошти у розмірі 2800 грн.
Станом на 30 січня 2014 року
заборгованість ОСОБА_1 за кредитним
договором складає 3702,96 грн.

Факт наявності заборгованості
позивачем не заперечується. Банком
було направлено позивачу листа з
вимогою погашення виниклої
заборгованості.

Відповідно до свідоцтва про
смерть, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у
віці 75 років. В довідці про причину
смерті ОСОБА_5 зазначено - церебральний
остеосклероз.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог місцевий суд виходив з
того, що судом не було встановлено
підстав для розірвання кредитного
договору, відповідачем не були вчинені
дії по розкриттю банківської таємниці
та позивачем не доведено факту
завдання моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно провів аналіз норм
чинного законодавства, що регулює
вирішення даного спору та врахував всі
фактичні обставини справи.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Відповідно до п. 5.5. Умов та правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною кредитного
договору сторін, закріплено, що Банк
має право будь-яким способом доводити
до відому третіх осіб інформацію про
заборгованість позичальника по
кредитному договору.

Направлення банком позивачу листа з
вимогою погасити заборгованість не є
порушенням умов договору.

Інформація, викладена в листі Банку,
щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості
за кредитом, без зазначення реквізитів
договору, кредитора, суми зобов'язання,
тощо, не є банківською таємницею в
значенні ст. 60 Закону України «Про
банки і банківську діяльність».

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень та
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів того, що мало місце
розміщення на дверях його будинку та
квартири, приєднаних до матеріалів
справи, листівок з його фотокарткою,
анкетними даними та інформацією про
наявність боргу, а також, що таке
розміщення здійснено саме
відповідачем.

Також відсутні будь-які докази, що
смерть матері позивача настала
внаслідок неправомірних дій
відповідача, існує прямий причинний
зв'язок між діями відповідача та смертю
ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, є
безпідставними, а тлумачення норм
чинного законодавства здійснено
апелянтом поверхового без повного та
системного аналізу.

Рішення суду повинно ґрунтуватись на
доказах, які були досліджені в судовому
засіданні, а не на припущеннях, які
нібито спростовують досліджені докази.

Розгляд справи проведений місцевим
судом з дотриманням принципу
змагальності та диспозитивності, а
оцінка наданих сторонами доказів
проведена з дотриманням ст. 212 ЦПК
України.

Колегія суддів вважає, що висновок
місцевого суду ґрунтується на законі,
зроблений на підставі повного,
всебічного та об'єктивного дослідження
наданих сторонами доказів, доводів та
заперечень сторін, яким судом дана
відповідна правова оцінка.

Апеляційна скарга не містять нових
фактів чи засобів доказування, які б
спростували висновки суду першої
інстанції, а наведені в ній доводи не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи, тому
підстав для її задоволення немає.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів приходить до висновку,
що при вирішенні спору по суті місцевим
судом були вірно враховані та
застосовані норми матеріального права,
а також правильно встановлені фактичні
обставини по справі та їм дано належну
правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 31 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)
Дряниця Ю.В.

Судді: (підпис)
Кривчун Т.О.

(підпис)
Пилипчук Л.І.

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Дряниця Ю.В.