АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Святошинського РУ ГУ МВС України в м.
Києві, Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди, завданої бездіяльністю органів
досудового слідства, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 грудня 2013 року, -

встановила:

19.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому з урахуванням
заяви про збільшення розміру
позовних вимог, просив стягнути з
відповідачів на свою користь за
рахунок державного бюджету України в
рахунок відшкодування моральної шкоди
2 073500 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
30.04.2013 р. він звернувся до
Святошинського РУГУ МВС України в
м.Києві з заявою про те, що його
колишня дружина ОСОБА_2 самоправно
забрала з квартири АДРЕСА_1 особисті
речі, яка 01.05.2013 р. була внесена до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за ст..356 КК України.
Оскільки досудове слідство не було
закінчено протягом одного місяця, як
це встановлено ст.219 КПК України, йому
було завдано моральну шкоду.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 12 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 12 грудня 2013
року та ухвалити нове рішення по суті
позовних вимог.

Зазначив, що незаконність та
необґрунтованість судового рішення
полягає у неправильному встановлення
обставин, що мають значення для
справи, невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Наданий відповідачем документ з
прокуратури Святошинського району м.
Києва за всіма ознаками є фальшивим,
оскільки не містить номеру та дати.
Не зважаючи на його заперечення з
приводу вказаного доказу, останній
був залучений судом до матеріалів
справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав та
просить її задовольнити.

Представники Святошинського РУ ГУ
МВС України в м. Києві Єльникова  О.А.,
Ничипоренко Г.І. просять апеляційну
скаргу відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник Державної казначейської
служби України в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений судом належним
чином.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав доказів на
підтвердження завдання йому
моральної шкоди. Сам по собі факт
винесення старшим слідчим
Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві постанови про закриття
кримінального провадженні від 27.05.2013
р. не є підставою для відшкодування
моральної шкоди. Доказів незаконності
винесення вказаної постанови суду не
надано.

Колегія суддів вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
зроблені на підставі об'єктивного
дослідження наданих сторонами
доказів та в повній мірі відповідають
вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
що 30.04.2013 р. до Святошинського РУ ГУ
МВС України в м. Києві з заявою
звернувся ОСОБА_1, в якій повідомив
про те, що його колишня дружина
ОСОБА_2 самоправно забрала речі з
квартири АДРЕСА_2.

Постановою старшого слідчого
Святошинського РУ ГУМВС України в м.
Києві Баженової О.Л. від 27.05.2013 р.
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0006288 від 01.05.2013,
закрито у зв'язку з відсутністю у
вказаному діянні кримінального
правопорушення, передбаченого ст.356
ч.1 КК України.

Позивачем не надано суду доказів про
оскарження вказаної постанови у
визначеному законом порядку.

За відсутності доказів скасування
вказаної постанови, твердження
позивача про заподіяння йому
моральної шкоди внаслідок невиконання
відповідачем дій з приводу перевірки
його звернення є необґрунтованими.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
моральної шкоди» передбачено, що при
розгляді справ за позовом про
відшкодування моральної шкоди на
підставі ст. 56 Конституції України, при
встановленні факту заподіяння такої
шкоди незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу держаної влади,
місцевого самоврядування їх посадових
чи службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень вона підлягає
відшкодуванню за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування.

В силу ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення
органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, відшкодовується
на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Позивачем всупереч вимогам ст.ст.10,60
ЦПК України, не надано суду доказів на
підтвердження встановленої
протиправної бездіяльності
відповідача і відповідно причинного
зв'язку між такою бездіяльністю і
завданою йому шкодою.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
письмових доказів, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що висновки суду першої інстанції щодо
недоведеності позовних вимог
відповідають обставинам справи та
положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги щодо
дослідження судом першої інстанції
доказів з порушенням норм
процесуального права колегія суддів
відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України у
разі подання заяви про те, що доданий
до справи або поданий до суду особою,
яка бере участь у справі, для
ознайомлення документ викликає
сумнів з приводу його достовірності
або є фальшивим, особа, яка подала це й
документ, може просити суд виключити
його з числа доказів і розглядати
справу на підставі інших доказів.

Сумнів ОСОБА_1 з приводу достовірності
відповіді Першого заступника
прокурора Святошинського району м.
Києва Іпатова  О.А. на запит №5116345 від
01.11.2013 р. начальника Святошинського РУ
ГУ МВС України в м. Києві Гладика Ю.Т.,
оформленої листом від 2013 р., який не
містить номеру та дати, не позбавляв
суд першої інстанції права приєднати
вказаний доказ до матеріалів справи
та перевірити його достовірність.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді:

Справа №22-ц/796/1738/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Мазур І.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.