Справа № 450/4480/13-ц Провадження №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"13" березня 2014 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області у
складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Пустомити
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення,-

в с т а н о в и в :

21.12. 2013 року до Пустомитівського
районного суду Львівської області
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення. У
позовній заяві позивач просить суд
вселити його у житловий будинок
АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
позивачеві перешкод у користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1. Витрати
пов'язані із розглядом справи покласти
на відповідача.

Позивач у позовній заяві, як на
підстави для задоволення заявлених
позовних вимог покликається на
наступні обставини:

27.12.2011 року позивачем отримано у
власність на підставі договору
дарування 1 / 4 частину будинку АДРЕСА_1.
На підставі вказаного договору
позивачем зареєстровано в БТІ право
власності на 1 / 4 частину вказаного вище
будинку та отримано витяг про державну
реєстрацію права на нерухоме майно.
Відповідач створює для позивача
перешкоди в користуванні житловим
будинком, оскільки на сьогоднішній
день позивач не має можливості увійти у
житловий будинок, вселитись та
проживати у даному будинку, який
належить позивачеві частково як
співвласнику. Добровільно впустити
позивача в будинок відповідач
відмовляється. Доказами того, що
відповідач чинить позивачеві
перешкоди у користуванні житловим
будинком є звернення до правоохоронних
органів.

На підставі наведеного позивач у
позовній заяві просить суд задоволити
заявлені позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, проте подав до суду письмову
заяву у якій просить суд розглядати
справу без його участі, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася повторно, хоча належним
чином була повідомлена про час та
місце розгляду справи про причини
своєї неявки суд не повідомила, заяв
про розгляд справи без участі
відповідача чи відкладення розгляду
справи до суду від останньої не
надходило.

Проаналізувавши матеріали цивільної
справи, суд вважає, що існує достатньо
підстав визначених ст. 224 ЦПК України
для проведення судового розгляду
справи, без участі відповідача, у
відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
за наявними у ній доказами та ухвалення
за його результатом заочного рішення,
відповідно ст. 226 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування
судового процесу технічними засобами
не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної
справи, повно та всебічно дослідивши
всі докази у справі в їх сукупності,
судом встановлено наступні обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи:

27.12. 2011 року між ОСОБА_4 /дарувальник/ та
ОСОБА_1 /обдарований/ укладено договір
дарування 1 / 4 частини будинку,
посвідчений ОСОБА_5 нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу, зареєстровано в реєстрі за №
2829. Згідно п. 1 зазначеного договору
дарування, дарувальник подарувала, а
обдарований прийняв, в дар 1 / 4 частину
будинку АДРЕСА_1. Будинок в цілому
складається з чотирьох житлових кімнат
та двох кухонь. Загальна площа будинку
становить 123, 7 кв.м., житлова площа
становить 76, 3 кв.м.

Встановлено, що позивач своє право
власності на 1 / 4 частину будинку
АДРЕСА_1 зареєстрував у встановленому
законом порядку, що об'єктивно
стверджується Витягом про державну
реєстрацію прав № 32732444 від 29.12. 2011 року
/а.с. 7/.

Із постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 16.05. 2012 року
/а.с. 5/ слідує, що 15.05. 2012 року в
Пустомитівський РВ ГУМВСУ у Львівській
області поступило повідомлення та із
письмовою заявою звернувся ОСОБА_1,
який просить прийняти міри до ОСОБА_2,
котра перешкоджає заявнику у
користуванні 1 / 4 частиною будинку, що в
АДРЕСА_1, а саме не допускає в
приміщення будинку. Із повідомлення
Пустомитівського РВ ГУМВСУ у
Львівській області /а.с. 6/ вбачається,
що в ході проведеної перевірки
наведені позивачем факти знайшли своє
підтвердження.

На підставі наведеного суд прийшов до
висновку, що факт вчинення
відповідачем перешкод позивачеві у
користуванні 1 / 4 частиною будинку, що в
АДРЕСА_1 доведено повністю.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
України).

Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК
України).

Права власника житлового будинку,
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право осіб
користуватися житлом існує лише за
наявності на це волі власника.

Зазначені висновки не суперечать
нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9
ЖК України, ст. 311 ЦК України,
враховуючи, що право на житло
(користування ним, усунення перешкод у
користуванні ним) підлягає захисту
лише у випадку порушення прав особи.

Аналіз зазначених норм закону в
сукупності із встановленими судом
обставинами свідчить про підставність
та обґрунтованість заявлених
позивачем позовних вимог, тому такі
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідача в користь позивача слід
стягнути документально підтвердження
понесені позивачем судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.
10, 11, 57 - 61, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, 209, 212 - 215, 218,
224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 41, 47
Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст.
311, 316, 317, 319, 321, 379, 382, 383 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1,- задоволити.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1
перешкод у користуванні житловим
будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 229, 41
грн. понесених позивачем судових
витрат.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Львівської області через
Пустомитівський районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення, а
особами, які не були присутні в
судовому засіданні в 10-денний строк з
дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів