АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/3563/14
Головуючий у 1-й інстанції -Трусова Т.О.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: АндрієнкоА.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарях: Онищенко О.С., Дудікову
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду міста Києва цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Святошинського районного
суду міста Києва від 07 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до філії ДП
«АНТОНОВ» «Серійний завод «АНТОНОВ»
про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до
філії ДП «АНТОНОВ» «Серійний завод
«АНТОНОВ» про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. Зазначав, що з 01
грудня 2005 року він працював
начальником бюро
планово-диспетчерського цеху №20.
Наказом №4095/к від 30 вересня 2013 року він
звільнений із займаної посади за п. 1 ст.
40 КЗпП України у зв'язку з скороченням
штату. Зважає дане звільнення
незаконним, оскільки він не був
попереджений про звільнення за два
місяці до дня скорочення, попередження
отримав 12 серпня 2013 року, а звільнений з
займаної посади 30 вересня 2013 року.
Запропоновано йому посади нижчої
кваліфікації і за нижчим тарифним
окладом, а саме: посаду інженера з
підготовки виробництва, майстра 2-ї
групи, інженера-технолога, а вакантні
посади більш високої кваліфікації йому
не запропоновано, тому він змушений
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав, просив суд поновити
його на роботі на посаді начальника
планово-диспетчерського бюро цеху №20
Філії Державного підприємства
"Антонов" "Серійний завод "Антонов" та
стягнути з відповідача на його користь
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 01 жовтня 2013 року по день
поновлення на роботі.

Рішенням Святошинського районного
суду міста Києва від 07 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позову, посилаючись порушення
судом норм матеріального та
процесуального права,

В суді апеляційної інстанції позивач
підтримав свою апеляційну скаргу з
підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення суду в цій
частині, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1 ч.І ст.40 КЗпП України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував
у трудових відносинах з Філією
Державного підприємства "Антонов"
"Серійний завод "Антонов" з 2004 року. 3 01
грудня 2005 року позивач обіймав посаду
начальника бюро
планово-диспетчерського цеху №20.

Наказом віце-президента - директора
філії Державного підприємства
"Антонов" -Серійний завод "Антонов" №439
від 01 липня 2013 року «Про упорядкування
структури, виключення посад та
професій зі штатного розпису заводу» у
зв»язку зі змінами в організації
виробництва і праці виключено зі
штатного розпису заводу посади та
професії згідно з затвердженим
«Переліком посад та професій» (а.с.22-24).

31 липня 2013 року ОСОБА_3 було
попереджено, що у зв'язку зі
скороченням чисельності працівників
підприємства відповідно до наказу від
01.07.2013 року №439, посада, яку він займає,
підлягає скороченню з 01 жовтня 2013 року.
Крім того, позивачу було запропоновано
роботу за спеціальністю: інженер з
підготовки виробництва цеху №11,
майстер 2 групи виробничої дільниці
цеху №20, інженер-технолог цеху №20 та
зазначено, що у разі відмови від
запропонованої роботи, йому
пропонується перенавчання та подальше
працевлаштування за спеціальністю
терміст, вогнетривник, а в разі відмови
від перенавчання, його буде звільнено
за п.1 ст.40 КЗпП України 30 вересня 2013
року (а.с.29 ).

Як видно з акту, складеного 31 липня 2013
року о 16 год. 05 хв. працівниками
відповідача, ОСОБА_3 було вручено дане
попередження відділу кадрів, про те
засвідчити особистим підписом факт
ознайомлення з попередженням
позивач відмовився, а також відмовився
отримати це попередження, посилаючись
на те, що він не має достатнього часу
для ретельного ознайомлення з
попередженням (а.с.30).

З 1 по 9 серпня 2013 року позивач перебував
на лікарняному, по виходу на роботу він
12 серпня 2013 року був повторно
ознайомлений з попередженням про те, що
посада, яку він займає, підлягає
скороченню. Позивач відмовився від
переведення на одну із запропонованих
посад ( а. с. 31 ).

Наказом відповідача №4095/к від 30
вересня 2013 року позивача було
звільнено з роботи у зв'язку зі
скороченням штату працівників і
відмовою від переведення на іншу
посаду, згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Звільнення останнього відбулося за
згодою профспілкового органу.

Суд першої інстанції повно та всебічно
з»ясував обставини справи, зібраним
доказам дав належну оцінку та прийшов
до правильного висновку про те, що
ОСОБА_3 було звільнено з роботи з
дотриманням вимог трудового
законодавства, й підстав для
поновлення його на роботі та стягнення
на його користь заробітної плати немає,
а тому суд обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги дані
висновки суду не спростовують.

Твердження позивача щодо існування
вільних посад механіка ТК №38, інженера
1 категорії відділу технічного
контролю, інженера у відділі продаж за
його спеціальністю, які не були йому
запропоновані, не заслуговують на
увагу, оскільки посада інженера у
відділі продаж не була вакантною, а
посади механіка ТК №38 та інженера 1
категорії у відділ технічного контролю
не відповідали спеціальності,
кваліфікаційному рівню та досвіду
роботи позивача, який не має
спеціальної освіти в галузі
літакобудування.

Є безпідставними і посилання ОСОБА_3 на
те, що він має другу вищу освіту за
спеціальністю «Облік та аудит» та міг
би працювати бухгалтером або
контролером -касиром, оскільки позивач
немає досвіду роботи за цими
спеціальностями, окрім того не подавав
відповідачу відповідних документів
щодо другої освіти, копію диплому також
не надав суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду
міста Києва від 07 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий

Судді