Справа № 683/2331/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м.
Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді
Цішковського В.А.

при секретарі Сукманюк
О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старокостянтинові справу за позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до
Старокостянтинівської міської ради та
Дочірнього підприємства державної
акціонерної компанії «Хліб України»
«Старокостянтинівський елеватор» про
визнання права власності на житлове
приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1
звернулися в суд з позовом до
Старокостянтинівської міської ради
про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
давністю, а саме на квартиру АДРЕСА_1. В
обґрунтування заявлених вимог
позивачі вказують, що у 1985 році
Старокостянтинівський елеватор
засилив їх у квартиру АДРЕСА_1. У квітні
1986 року їхню сім'ю поставили на
квартирний облік при
Старокостянтинівському елеваторі, як
таких, що потребують поліпшення
житлових умов.У 1988 році
Старокостянтинівським елеватором
ОСОБА_1 та його сім'ї було надано
квартиру АДРЕСА_1 з метою покращення
житлових умов. У 2008 році позивачі
звернулися до Старокостянтинівського
елеватора із заявою про надання
дозволу на приватизацію
вищезазначеної квартири, проте їм було
надано відповідь, що квартира не
перебуває на балансі
Старокостянтинівського елеватора. З
аналогічною заявою вони звернулись до
Старокостянтинівської ЖЕК, проте,
будинок по АДРЕСА_1 на балансі ЖЕК також
не перебуває. Тому позивачі змушені
звернутись до суду, так як вирішити
питання в позасудовому порядку
неможливо.

Ухвалою Старокостянтинівського
районного суду від 01.10.2013 року
співвідповідачем по справі було
залучено Дочірнє підприємство
державної акціонерної компанії «Хліб
України» «Старокостянтинівський
елеватор».

Позивачкою ОСОБА_2 було
направлено заяву про розгляд справи за
її відсутності, позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача -
Старокостянтинівської міської ради в
суд не з'явився, про причини неявки не
повідомив.

Представник відповідача - ДАК
«Хліб України», незважаючи на те, що був
належним чином повідомлений, в судове
засідання не з'явився. Проте, філією ПАТ
«Державна продовольчо-зернова
корпорація України
«Старокостянтинівський елеватор»
направлено лист, у якому вказано, що ДП
ДАК «Хліб України»
«Старокостянтинівский елеватор»
визнано банкрутом та розпочато
ліквідаційну процедуру. Філія ПАТ
«ДПЗКУ» «Старокостянтинівський
елеватор» щодо задоволення позову не
заперечує, так як житловий фонд на
баланс підприємства не передавався.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав повністю та вказав, що
з 1980 року працював на
Старокостянтинівському елеваторі, у 1985
році Старокостянтинівський елеватор
засилив їх у квартиру АДРЕСА_1. У квітні
1986 року їхню сім'ю поставили на
квартирний облік при
Старокостянтинівському елеваторі, як
таких, що потребують поліпшення
житлових умов. У 1988 році
Старокостянтинівським елеватором
ОСОБА_1 та його сім'ї було надано
квартиру АДРЕСА_1 з метою покращення
житлових умов, в якій ОСОБА_1
зареєстрував місце проживання. У 2002
році позивач із сім'єю виїхав із
квартири АДРЕСА_1 та переїхав у будинок
по АДРЕСА_2 до матері дружини. Проте,
вказане житло залишилось за позивачем
та його сім'єю. На даний час у вказаній
квартирі немає ні світла, ні газу, ні
води та жодних умов для проживання
немає. Після виселення позивач не
сплачує кошти за комунальні послуги. У
травні 2013 року було обстежено житлові
умови заявника та зазначено, що житло
без зручностей, у ньому ніхто не
проживає, немає комунікацій.

Заслухавши позивача, дослідивши надані
докази, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено: згідно листа ДАК
«Хліб України» Дочірнє підприємство
«Старокостянтинівський елеватор» від
07.10.2008 року №389, що будівництво
елеватора розпочалось у 1972 році. Для
робітників, які приймали участь у
будівельно-монтажних роботах, було
побудовано будинок-гуртожиток за
рахунок загального будівництва
елеватора. Після вводу в експлуатацію
елеватора, до гуртожитку вселилися,
особи, які працювали на елеваторі.
Проектна документація на будівлю
відсутня. Підрядною організацією
тимчасова споруда не передавалась на
баланс елеватора і до теперішнього
часу на балансі не стоїть. У 1986 році
елеватор здав в експлуатацію 16-ти
квартирний будинок. Всі мешканці
тимчасової будівлі отримали квартири.

Згідно листа Старокостянтинівської
ЖЕК від 24.09.2008 року за № 1065, будинок по
АДРЕСА_1 в м. Старокостянтинові на
балансі ЖЕК не перебуває та
працівниками ЖЕК не обслуговується.

Згідно виписки із протокола № 14 від
21.04.1986 року Профкому елеватора в м.
Старокостянтинові вирішено ОСОБА_1
взяти на квартирний облік за місцем
роботи.

25 травня 2013 року комісією при
виконавчому комітеті
Старокостянтинівської міської ради
було обстежено житлові умови ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1. Згідно акта
обстеження у даній квартирі ніхто не
проживає, квартира без будь-яких
зручностей та комунікацій. Також,
комісією було роз'яснено, що так як
вказаний гуртожиток не перебуває на
балансі Старокостянтинівської ЖЕК,
міська рада не має законних підстав на
передачу у власність квартири АДРЕСА_1
для ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно листа ДПЗК
«Старокостянтинівський елеватор» від
29 січня 2014 року № 115 ДП ДАК «Хліб
України» визнано банкрутом та
розпочато ліквідаційну процедуру. При
створенні відокремленого підрозділу -
Філії ПАТ «ДПЗКУ»
«Старокостянтинівський елеватор»,
житловий фонд на баланс їхнього
підприємства не передавався.

Вказані обставини підтверджуються:
паспортними даними позивачів; копією
листа ДАК «Хліб України Дочірнє
підприємство «Старокостянтинівський
елеватор» від 07.10.2008 року №389 про
відсутність гуртожитку по АДРЕСА_1 на
балансі підприємства; копією листа
Старокостянтинівської ЖЕК від 24.09.2008
року за № 1065 про відсутність
гуртожитку по АДРЕСА_1 на балансі ЖЕК;
випискою із протоколу № 14 від 21.04.1986
року про взяття на квартирний облік
ОСОБА_1 за місцем роботи; актом
обстеження житлових умов заявника від
25.05.2013 року; листом ДПЗК
«Старокостянтинівський елеватор» від
29 січня 2014 року № 115 про визнання ДП ДАК
«Хліб України» банкрутом та
відсутність гуртожитку по АДРЕСА_1 на
балансі ДПЗК «Старокостянтинівський
елеватор».

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папері набувається за рішенням
суду.

Відповідно до вимог п. 8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України правила статті 344 ЦК України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, згідно листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 при
вирішенні спорів, пов'язаних з правом
власності в силу набувальної давності,
слід враховувати наступне: право
власності на нерухоме майно можна
набувати за набувальною давністю лише
після 1 січня 2011 року; задоволення судом
вимог про визнання за володільцем
права власності на нерухоме майно на
підставі статті 334 ЦК можливе лише за
наявності необхідних умов:
добросовісності заволодіння,
відкритості, безперервності,
безтитульності володіння; за
набувальною давністю може бути набуто
право власності на нерухоме майно, яке
не має власника, або власник якого
невідомий, або власник відмовився від
права власності на належне йому
нерухоме майно та майно, що придбане
добросовісним набувачем і у
витребуванні якого його власнику було
відмовлено; відлік строку набувальної
давності починається з моменту
заволодіння нерухомим майном; у
випадку коли володілець заволодів
майном на підставі певного договору з
його власником, строк набувальної
власності обчислюється з моменту
спливу строку позовної давності; у разі
втрати майна володільцем не зі своєї
волі (усунення володільця від
володіння нерухомим майном),
неповернення майна у володіння та
незвернення з позовом про витребування
такого майна протягом року строк
набувальної давності переривається; у
разі повернення нерухомого майна у
володіння чи пред'явлення позову про
його витребування строк набувальної
давності не переривається, а період,
протягом якого володілець не з власної
волі був позбавлений володіння,
зараховується до строку набувальної
давності.

Під час розгляду справи
позивачами не було доведено
правомірність вселення ОСОБА_1 та його
сім'ї до квартири АДРЕСА_1, також не
надано жодних доказів, що вказаний
будинок є житловим. Факт проживання у
зазначеній квартирі позивачами також
належним чином не доведено, так як
позивач вказав, що з 2002 року у квартирі
АДРЕСА_1 не проживає.

Оцінивши усі надані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до
Старокостянтинівської міської ради та
Дочірнього підприємства державної
акціонерної компанії «Хліб України»
«Старокостянтинівський елеватор» про
визнання права власності на житлове
приміщення слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 344ЦК України, листом Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28.01.2013 р. N 24-150/0/4-13 суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 до Старокостянтинівської
міської ради та Дочірнього
підприємства державної акціонерної
компанії «Хліб України»
«Старокостянтинівський елеватор» про
визнання права власності на житлове
приміщення відмовити.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя