АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/4333/13-13-ц 22-ц/774/289/К/14
Справа №215/4333/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц774289К14
Категорія № 27(4)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивача -
Бродька Анатолія Івановича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
грудня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (ПАТ «ПриватБанк»)
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
та просили суд вилучити у відповідача
та передати в заклад Банку предмет
застави автомобіль ВАЗ 21063, 1983 року
випуску, реєстраційний №НОМЕР_3, що
належить на праві власності ОСОБА_3,
комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу.
Звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль ВАЗ 21063, 1983 року випуску,
реєстраційний №НОМЕР_3, шляхом продажу
вказаного автомобіля Банком з
укладенням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату з правом його подальшої
реалізації.

В обґрунтування позову Банк зазначив,
що згідно умов кредитного договору ПАТ
«ПриватБанк» надав ОСОБА_3 кредит на
строк до 13.05.2011 року в сумі 8378 грн. зі
сплатою 16,92% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
неналежним виконанням зобов'язань по
кредитному договору, станом на 04.07.2013
року у відповідача перед Банком
утворилася заборгованість у сумі 25162,09
грн., з яких 6040,52 грн. - заборгованість за
кредитом, 1111,97 грн. - заборгованість по
процентам, 1757,78 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 14815,53
грн. - пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 250 грн. - штраф
(фіксована частина), 1186,29 грн. - штраф
(процентна складова).

У зв'язку з чим, на підставі договору
застави транспортного засобу, який був
укладений між Банком та ОСОБА_3 в
забезпечення виконання нею умов
кредитного договору, позивач просив
звернути стягнення на предмет застави.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що Банком
не дотримано вимоги щодо надання
боржнику 30 денного терміну для
добровільного усунення порушень умов
кредитного договору, Банк направив
відповідачу повідомлення за місцем
проживання ОСОБА_3 згідно п.п.16.7,16.14
кредитно-заставного договору.

Крім того, судом не взято до уваги, що
відповідач не повідомила Банку про
зміну місця реєстрації, у зв'язку з чим,
позивач не мав змоги направити їй
повідомлення про усунення порушень
кредитних зобов'язань.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 14.05.2008 року між
Банком та ОСОБА_3 було укладено
кредитно-заставний договір, згідно
умов якого Банк надав відповідачу
кредит у сумі 8378 грн. строком до 13.05.2011
року зі сплатою 16,92% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань по кредиту відповідач
уклала з Банком договір застави
автомобіля «ВАЗ-21063», 1983 року випуску,
реєстраційний №НОМЕР_3.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним
договором, у неї перед Банком
утворилася заборгованість, яка станом
на 04.07.2013 року складала 25162,09 грн., з яких
6040,52 грн. - заборгованість за кредитом,
1111,97 грн. - заборгованість по процентам,
1757,78 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 14815,53 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 250 грн.- штраф (фіксована
частина), 1186,29 грн. - штраф (процентна
складова).

Звертаючись до суду з позовом, Банк
посилався на те, що у відповідача
ОСОБА_3 наявна заборгованість за
кредитним договором, у зв'язку з чим, на
підставі договору застави автомобіля
відповідача від 14.04.2008 року, Банк має
право звернути стягнення на предмет
застави.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_3 у зв'язку зі
зміною місця реєстрації не отримувала
повідомлення про дефолт, тому Банк не
мав право розпочинати стягнення на
предмет застави згідно умов договору і
вимог закону.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

У відповідності до ст.ст. 1050, 1054 ЦК
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові в
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

В силу ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст.20 ЗУ «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором. Звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється за рішенням суду або
третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави.

Статтею 24 вищевказаного закону
передбачено, звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
виконавчого напису нотаріуса в
порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно із цим
Законом.

Використання позасудових способів
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження не
позбавляє права боржника, обтяжувача
або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Згідно статті 25 ЗУ «Про заставу»
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на
предмет забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

Статтею 28 ЗУ «Про заставу» передбачено,
що якщо протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язаний на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача. До
закінчення процедури звернення
стягнення обтяжувач зобов'язаний
вживати заходи щодо збереження
відповідного рухомого майна згідно з
вимогами, встановленими статтею 8 цього
Закону.

Якщо боржник, у володінні якого
знаходиться предмет забезпечувального
обтяження, не виконує обов'язок щодо
передачі предмета забезпечувального
обтяження у володіння обтяжувача,
звернення стягнення здійснюється на
підставі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
Банком у повному обсязі було виконано
зобов'язання по кредитно-заставному
договору від 14.05.2008 року, укладеному з
відповідачем ОСОБА_3 та надано їй
кредит у сумі 8663,34 грн.

Предметом застави по зазначеному
договору є автомобіль ВАЗ 21063 д.н.
НОМЕР_3.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_3 зобов'язань за договором, у неї
перед Банком утворилася
заборгованість, яка станом на 04.07.2013
року складала 25162,09 грн., з яких 6040,52 грн.
- заборгованість за кредитом, 1111,97 грн. -
заборгованість по процентам, 1757,78 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 14815,53 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 250 грн. - штраф (фіксована
частина), 1186,29 грн. - штраф (процентна
складова).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що
застава забезпечує всі вимоги Банку
щодо виконання позичальником всіх його
грошових зобов'язань за цим договором у
такому розмірі, у такій валюті, у такий
строк і у такому порядку, як
встановлено у цьому договорі.

Згідно п.11.2.1 кредитно-заставного
договору, у разі настання подій дефолту
Банк надає позичальнику письмове
повідомлення про настання події
дефолту та реєструє в Державному
реєстрі відомості про звернення
стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.11.2.2 договору
позичальник зобов'язаний усунути подію
дефолту негайно або передати предмет
застави у володіння Банку за актом
приймання-передачі протягом 30 днів з
моменту реєстрації відомостей про
звернення стягнення на предмет застави
у Державному реєстрі.

Пунктом 11.2.5 договору передбачено, що
якщо протягом 30 календарних днів з
моменту отримання позичальником
повідомлення про дефолт (або з моменту
реєстрації у Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет застави, якщо дата такої
реєстрації буде пізнішою) позичальник
усуне подію дефолту, вимоги Банку,
зазначені у повідомленні про дефолт,
втрачають чинність.

Згідно п.11.2.6 кредитно-заставного
договору, якщо протягом строку,
встановленого у п.11.2.5 позичальник не
усунув подію дефолту, позичальник
зобов'язаний негайно повернути суму
кредиту в повному обсязі, виплатити
винагороди, проценти за користування,
виконати усі інші грошові зобов'язання
за договором у повному обсязі, а Банк
має право за своїм вибором здійснити
одну або декілька з наступних дій:
одностороннє розірвання договору,
розірвання договору у судовому
порядку, звернення стягнення на
предмет застави у порядку, визначеному
ст.12 цього договору, застосувати
будь-який спосіб захисту своїх прав,
дозволений законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.01.2013 року Банком за останнім відомим
місцем проживання чи перебування
відповідача ОСОБА_3: АДРЕСА_1, їй було
направлено повідомлення про
заборгованість за кредитно-заставним
договором.

Згідно витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна 05.02.2013 року Банком було
зареєстровано звернення стягнення
згідно договору застави
автотранспорта відповідача.

Однак, у передбачений ст. 28 ЗУ «Про
заставу» та кредитно-заставним
договором строк, відповідач ОСОБА_3
заборгованість за договором не
сплатила, предмети застави Банку
добровільно не надала.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову Банку та звернення стягнення на
предмет застави.

Посилання суду першої інстанції на те,
що відповідач не отримувала
повідомлення Банку про наявну у неї
заборгованість за кредитним договором,
є також помилковими, оскільки, ОСОБА_3,
змінивши місце реєстрації та
проживання повинна була повідомити про
це Банк.

Посилання відповідача на
неправильність розрахунку суми її
заборгованості за кредитно-заставним
договором у зв'язку з її погашенням, є
безпідставним, оскільки
спростовуються розрахунком, наданим
Банком, з яким погоджується колегія
суддів.

Тому доводи апеляційної скарги
заслуговують на увагу, а рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України про задоволення
позовних вимог Банку.

Положеннями ст.26 ЗУ «Про заставу»
передбачено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет забезпечувального
обтяження в рішенні суду зазначаються:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження; опис
рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача; заходи щодо
забезпечення збереження предмета
забезпечувального обтяження або
передачі його в управління на період
до його реалізації, якщо такі
необхідні; спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване
обтяження, які підлягають
задоволенню з вартості предмета
забезпечувального обтяження;
початкова ціна предмета
забезпечувального обтяження для його
подальшої реалізації на публічних
торгах у порядку виконавчого
провадження.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Банку задовольнити, рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН
НОМЕР_2, в рахунок погашення
заборгованості за кредитно-заставним
договором № KRHTA800005908 від 14 травня 2008
року в сумі 25162,09 грн., з яких 6040,52 грн. -
заборгованість за кредитом, 1111,97 грн. -
заборгованість по процентам, 1757,78 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 14815,53 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 250 грн. - штраф (фіксована
частина), 1186,29 грн. - штраф (процентна
складова) та передати в заклад
публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк»
автомобіль ВАЗ 21063, 1983 року випуску,
кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_3,
що належить на праві власності ОСОБА_3,
а також комплект ключів та свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) на зазначений
автомобіль.

Звернути стягнення на предмет
застави автомобіль ВАЗ 21063, 1983 року
випуску, кузов НОМЕР_4, державний номер
НОМЕР_3, що належить на праві власності
ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного
автомобіля публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_3 договору купівлі - продажу будь
- яким способом з іншою особою -
покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України, а також наданням публічному
акціонерному товариству комерційний
банк «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у сумі 377,43 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: