АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/898/2014р.
Головуючий в І інстанції Решетов
Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 28 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Слюсаренко О.В.

при секретарі: Герасименко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Херсоні цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Приватного акціонерного товариства
«Український силікат» на рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона
від 04 лютого 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою в якій зазначив,
що він з 15.07.2004 року працював у ПрАТ
«Український силікат» начальником
охорони, в подальшому через зміни у
структурі підприємства, на посаді
начальника відділу безпеки і охорони.
23.10.2013 року його було звільнено на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України.
Посилаючись на те, що його було
звільнено незаконно, просив поновити
його на роботі у ПрАТ «Український
силікат» на посаді начальника відділу
безпеки і охорони; стягнути з ПрАТ
«Український силікат» на його користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 9445,47 грн, середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 1935,12 грн,
моральну шкоду в сумі 50000 грн,
компенсацію витрат на лікування в сумі
2024,61 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 04 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволено частково. Поновлено
ОСОБА_1 на посаді начальника відділу
безпеки і охорони у ПрАТ «Український
силікат»; стягнуто з ПрАТ «Український
силікат» на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі в
сумі 8465,47 грн, середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 1935,12 грн,
моральну шкоду в сумі 200 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 200 грн та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги; вирішити питання про
судовий збір.

Представник ПрАТ «Український
силікат» посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу апеляційного суду, ОСОБА_1
просить відхилити апеляційну скаргу
ПрАТ «Український силікат» як
необгрунтовану.

Заслухавши доповідача, учасників
процесу, що з'явились до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду у
визначених процесуальним законом
межах, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ПрАТ «Український
силікат» не підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності факту порушення
позивачем трудової дисципліни та
вчинення останнім прогулу без поважних
причин.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач з 15.07.2004 року працював у ПрАТ
«Український силікат» начальником
охорони, в подальшому через зміни у
структурі підприємства, на посаді
начальника відділу безпеки і охорони
(а.с.12-13). Наказом №49 від 18.10.2013 року
голова правління ПрАТ «Український
силікат» відсторонив ОСОБА_1 від роботи
з 18.10.2013 року до 22.10.2013 року (а.с.15) на
підставі акту від 18.10.2013 року згідно
якого ОСОБА_1 18.10.2013 року о 12 год. 10 хв.
знаходився на робочому місці в стані
алкогольного сп'яніння (а.с.14). Наказом
№45-к від 23.10.2013 року ПрАТ «Український
силікат» позивача звільнено з посади
за прогул без поважної причини (а.с.16),
підставою притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення за прогул стали акт
від 18.10.2013 року та акт від 17.10.2013 року про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці
17.10.2013 року(а.с.52).

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу без поважних
причин. Згідно зі ст. 147 КЗпП України
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення
як догана або звільнення.

З роз'яснень, викладених у пункті 24
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06листопада 1992р. № 9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» вбачається, що при розгляді
позовів про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди
повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. При обранні виду
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі і повідомляється працівникові
під розписку.

При цьому, факт відсутності працівника
на робочому місці більше трьох годин
протягом робочого дня (прогул) має бути
належним чином зафіксований власником
або уповноваженим ним органом задля
того аби унеможливити порушення
трудових прав працівника та його
безпідставне притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
недоведеності відповідачем факту
відсутності ОСОБА_1 17.10.2013 року на
робочому місці та перебуванні 18.10.2013
року на робочому місці в стані
алкогольного сп'яніння, оскільки
належних та допустимих доказів на
підтвердження даного факту позивачем
суду не надано, крім того дані
обставини спростовуються показаннями
свідків, допитаних судом першої
інстанції, а тому висновок суду про
поновлення ОСОБА_1 на роботі є законним
та обґрунтованим.

Також законним є рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі, оскільки наявність
заборгованості підтверджується
матеріалами справи (а.с.27) та не
заперечується сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України,
при винесенні рішення про поновлення
на роботі суд, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за весь час
вимушеного прогулу.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення вимог щодо стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та навів і обґрунтував розмір
стягненої суми.

Також обґрунтованим є висновок суду
першої інстанції щодо заподіяння
позивачу моральної шкоди, оскільки
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги ПрАТ «Український
силікат» щодо порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
неправильної оцінки судом зібраних у
справі доказів та невідповідність
покладених в основу рішення висновків
суду фактичним обставинам справи
позбавлені правового обґрунтування і
не були підтвердженні при розгляді
справи апеляційним судом.

Разом з тим, не можна погодитись, що при
вирішенні даної справи судом першої
інстанції додержано вимогу
справедливості і забезпечено
ефективне поновлення у правах позивача
шляхом стягнення грошового
еквіваленту завданої моральної шкоди у
розмірі, який визначив суд.

Порядок відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
ОСОБА_1 посилався на те, що діями
відповідача йому спричинено
моральну шкоду, яка виразилась у втраті
роботи та заробітної плати, яка була
його головним засобом існування,
приниження честі і гідності, а також
погіршення репутації, внаслідок чого
був порушений звичний спосіб його
життя, що стало причиною погіршення
стану здоров'я.

Виходячи з наведеного та враховуючи
характер порушення прав позивача,
глибину і тривалість його моральних
страждань, погіршення стану здоров'я,
тяжкість та істотність вимушених
змін у житті після втрати роботи,
колегія суддів вважає доцільним
збільшити розмір компенсації за
заподіяну ОСОБА_1 моральну шкоду до 2000
грн, змінивши в цій частині оскаржуване
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з
ПрАТ «Український силікат» на користь
ОСОБА_1 підлягають стягненню,
пропорційно до задоволених позовних
вимог в частині стягнення моральної
шкоди, судові витрати у сумі 30 грн, з
яких: 20 грн - судовий збір з позовної
заяви; 10 грн - судовий збір з
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Український
силікат» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 04 лютого 2014 року змінити.

Збільшити розмір суми стягненої з
Приватного акціонерного товариства
«Український силікат» на користь
ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди
з 200 грн до 2000 грн.

Стягнути Приватного акціонерного
товариства «Український силікат» на
користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 30
грн.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: