АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/4351/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Бартащук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М.,
Кабанченко О.А.

при секретарі: Онищенко О.С.

за участю:

представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_4

відповідач: ОСОБА_5

розглянула у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
третя особа - приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Статус», про відшкодування франшизи,
матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до
відповідача ОСОБА_5 про відшкодування
франшизи, матеріальної та моральної
шкоди, завданої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, просить
стягнути з відповідача на її користь
франшизу в розмірі 500 грн.00 коп., різницю
між вартістю ремонту автомобіля без
урахування зносу та вартістю ремонту
автомобіля з урахування зносу в сумі 10
006 грн. 79 коп., моральну шкоду в розмірі 10
000 грн. 00 коп., а також судові витрати,
які складаються з судового збору за
вимоги майнового характеру в розмірі 229
грн. 40 коп., судового збору за вимогу
немайнового характеру, комісії банку в
сумі 9, 18 грн., сплати за бензин в сумі 225
грн. 80 коп. та сплати за кошторис,
складений АВТ «Баварія» в розмірі 231
грн. 84 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - ПрАТ «СК
«Статус», про відшкодування франшизи,
матеріальної та моральної шкоди -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 500
грн. 00 коп. матеріальної шкоди
(франшиза), 500 грн. 00 коп. моральної
шкоди, 458 грн. 80 коп. судового збору, а
всього стягнуто - 1458 грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в
якій просить змінити рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 лютого 2014 року в частині
відшкодування матеріальної шкоди щодо
стягнення з ОСОБА_5 різницю між
вартістю відновлювального ремонту без
урахування зносу (фактичний розмір) та
вартістю ремонту з урахуванням зносу
(страхове відшкодування), а саме 10006 грн.
79 коп.

Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини
справи, що мають значення для справи.

Представник позивача в суді
апеляційної інстанції підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується лише в
частині відшкодування матеріальної
шкоди щодо стягнення з ОСОБА_5 різниці
між вартістю відновлювального ремонту
без урахування зносу (фактичний розмір)
та вартістю ремонту з урахуванням
зносу (страхове відшкодування), а саме
10006 грн. 79 коп., тому у апеляційному
порядку в іншій частині не
перевіряється.

14 серпня 2013 року постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
від встановлено, що ОСОБА_5 19 липня 2013
року о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем
«ГАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві, рухаючись
по вул. Райдужній на перетині вул.
Райдужна - Кибальчича в м. Києві під час
зміни напрямку руху не переконався, що
це буде безпечно та не створить
перешкод іншим учасникам дорожнього
руху, вчинив зіткнення з автомобілем
«БМВ», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_4, що призвело до пошкодження
транспортних засобів та заподіяння
матеріальних збитків. Своїми діями
ОСОБА_5 порушив п.п. 10.1, 10.3 Правил
дорожнього руху України. Крім того,
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з Полісом № АВ/9818882 від 23 жовтня
2012 року цивільна відповідальність
ОСОБА_5 на час ДТП застрахована у ПрАТ
«Страхова компанія «Статус». Ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю і здоров'ю (на одного) складає 100
000, 00 грн., ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майном (на одного
потерпілого) складає 50 000, 00 грн.,
франшиза (частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування) складає 500, 00
грн.

Відповідно до Звіту № 1035/3 від 24 липня
2013 року, виконаного суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_6 -
матеріальний збиток, який завданий
власнику пошкодженого автомобіля
марки «БМВ 523і», д/н НОМЕР_2, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля (0,6072) складає: 13 322 грн.
84 коп., а вартість відновлювального
ремонту автомобіля без урахування
фізичного зносу автомобіля «БМВ 523 І»
д.н.з.НОМЕР_2, складає 23 329 грн. 63 коп.

Як підтверджується платіжним
дорученням № 12309 від 08 листопада 2013
року, ПрАТ «СК «Статус» виплатило
позивачу - ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі, встановленому
законом, в сумі 12 822 грн. 84 коп. (13 322 грн.
84 коп. - вартість матеріального збитку з
урахуванням зносу) - 500 грн. 00 коп.
(франшиза).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду, що вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля позивача, визначена Звітом
в межах ліміту відповідальності
страховика, тому підстав для висновку
про недостатність страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої позивачу шкоди
в результаті ДТП у суду немає.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до вимог ст.22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну в результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Так, відповідно до ст.29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик зобов'язаний
відшкодувати потерпілій особі витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

А тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що наданий позивачем кошторис ТОВ
«АВТ Баварія» не підтверджує реальні
збитки позивача, не містить даних про
застосування коефіцієнту фізичного
зносу автомобіля, хоча згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, належний
позивачу автомобіль 2005 року випуску,
тобто, експлуатується близько 9 років,
не підтверджує фактичні витрати
позивача, а свідчить лише про
з'ясування цін на запасні частини і
роботи.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, і на законність
оскаржуваного рішення не впливають.

Тому, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду є законним та
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
внаслідок чого підстав для його
скасування з мотивів викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 05 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: