АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 674/468/13-ц
Провадження № 22-ц/792/218/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
м. Хмельницький

колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого судді
Харчука В.М.,

суддів: Кізюн О.Ю.,

Спірідонової Т.В.

при секретарі: Чебан О.М.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Дунаєвецького
районного суду від 06 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
відкритого акціонерного товариства
НАСК «Оранта» м. Київ, ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, судова колегія ,

В С Т А Н О В
И Л А :

в березні 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5
звернулися до суду із зазначеним
позовом.

На підтримання своїх вимог
зазначали, що 04 квітня 2012 року в місті
Кам'янці-Подільському на вулиці
Грушевського сталася
дорожньо-транспортна пригода, під час
якої ОСОБА_3, керуючи належним ОСОБА_2
легковим автомобілем ВАЗ-210990,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
допустив зіткнення з належним ОСОБА_5
легковим автомобілем „Шкода Октавія"
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Під час дорожньо-транспортної
пригоди пошкоджений автомобіль ОСОБА_5,
а пасажир автомобіля ОСОБА_4 отримала
тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми та струсу
головного мозку.

Моральна та майнова шкода
добровільно відповідачами - фізичними

______________________________________________________________________

Головуюча в першій інстанції - Кучерява
А.В. Категорія № 30

Доповідач - Харчук В.М.

особами та страховою компанією, в якій
застраховано цивільно-правову
відповідальність власника автомобіля
ВАЗ ОСОБА_2, не відшкодовується.

Тому позивачі просили стягнути з
ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4 2 550
грн. моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 5 450 грн. моральної
шкоди, стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на
користь ОСОБА_5 49 490 грн. страхового
відшкодування, моральну шкоду в сумі 2
500 грн., пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування в сумі 5 549
грн. 80 коп., 3% річних в сумі 1 086 грн. 07 коп.
та 1 520 грн. 50 коп. суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення,
стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в
сумі 7 556 грн. 54 коп., 3 364 грн. 39 коп. втрати
товарної вартості та 555 грн. 50 коп. за
послуги спеціаліста -
автотоварознавця, стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 510 грн. франшизи та 10 000
грн. моральної шкоди, а також судові
витрати.

В подальшому представник
позивачів неодноразово уточнював
позовні вимоги і остаточно просив
стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_5 збільшений розмір пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування наі 5 195 грн. та 3% річних
на 1016 грн. 92 коп., зменшивши при цьому
позовні вимоги в частині сплати
індексу інфляції до 35 грн. 94 коп.

Рішенням Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 06 грудня
2013 року позов задоволено частково,
стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь
ОСОБА_5 49 490 грн. страхового
відшкодування та 2 500 грн. моральної
шкоди; 10 744 грн. 80 коп. пені за
прострочення виплати страхового
відшкодування; 35 грн. 94коп. індексу
інфляції за час прострочення виконання
зобов'язання та три відсотки річних в
сумі 2 102 грн. 99 коп.; 229 грн. 40 коп.
судового збору.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 2 500
грн. моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 11 476 грн. 43 коп.
матеріальної шкоди та 229 грн. 40 коп.
судового збору; з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 510 грн. франшизи та 5 000 грн.
моральної шкоди; на користь ОСОБА_4 5 450
грн. моральної шкоди та 229 грн. 40 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог
відмовлено.

ОСОБА_2 не погодилася з рішенням
суду першої інстанції від 06 грудня 2013
року подала апеляційну скаргу,
посилається на порушення судом норм ст.
ст. 3, 11, 12, 14, 15, 16, 22, 1166, 1187 Цивільного
кодексу України.

Апелянт вважає, що висновок суду
щодо обов'язку власника транспортного
засобу нести солідарну
відповідальність разом із особою яка
заподіяла шкоду є незаконним, оскільки
він суперечить вимогам ст. 1166 ЦК
України, якою визначено що шкода,
завдана майну фізичної особи
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Апелянт посилається на те, що в
матеріалах справи відсутні докази, що
саме вона є винуватицею ДТП, а тому і не
повинна нести відповідальність за
спричинену шкоду позивачам.

Крім того, судом не прийнято до
уваги той факт, що ОСОБА_3 під час ДТП
експлуатував транспортний засіб VAZ 210990,
державний номерний знак НОМЕР_1 на
відповідних правових підставах, про що
свідчить відсутність складених
відносно нього протоколів про
адміністративне правопорушення за ст.
126 КУпАП.

З огляду на такі обставини ОСОБА_2
просила змінити рішення Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 06 грудня 2013 року, постановити нове
рішення, яким матеріальну шкоду в сумі
11 476 грн. 43 коп. та 229 грн. 40 коп. судового
збору стягнути лише з ОСОБА_3

ОСОБА_3 також не погодився з
рішенням Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 06 грудня 2013
року подав апеляційну скаргу, вважає
його незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, він має
сплатити за рішенням суду лише 510 грн.
франшизи, а всі інші стягнення є
безпідставними. Його цивільна
відповідальність була застрахованою
згідно Страхового полісу № АА7353146, а
тому збитки заподіяні автомобілю
ОСОБА_5 має відшкодовувати страхова
компанія в межах встановленого ліміту,
тим більше що сума заподіяних збитків
його не перевищує.

Апелянт зауважує, що на протязі
всього розгляду справи ОСОБА_5 так і не
надано належних допустимих доказів
щодо розміру збитків, завданих його
автомобілю, висновок № 002/01/2013
складений експертом від 12 січня 2013 року
не є допустимим належним доказом,
оскільки експерт встановив лише
величину втрати товарної вартості
досліджуваного автомобіля Skoda - Octavia Tour,
яка складає 3 364 грн. 39 коп.

Крім того, в матеріалах справи є
ще одне дослідження, яке зроблене 25
квітня 2012 року спеціалістами ТОВ
«Гарант-АСІСТАНС», згідно якого
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Skoda-Octavia» Tour становить 57 046
грн. 54 коп., але дане дослідження
зроблено на замовлення ВАТ НАСК
«Оранта» і до нього не додано
кваліфікаційне свідоцтво суб'єкта
оціночної діяльності, тому також не
може бути належним допустимим доказом
у справі.

Апелянт вважає, що судом
незаконно частково задоволено вимоги
щодо стягнення 5000 грн. моральної шкоди,
оскільки позивачем ОСОБА_5 не доведено
факту спричинення моральної шкоди
внаслідок саме його протиправних дій,
не надано доказів на підтвердження
розміру заподіяної моральної шкоди.

Також апелянт вважає, що судом
безпідставно стягнуто з нього на
користь ОСОБА_4 моральну шкоду,
оскільки нею також не доведено що саме
з його вини їй заподіяно шкоду, а якщо
вона все ж таки зазнала моральних
страждань, то її має відшкодовувати
страхова компанія в межах страхового
ліміту.

Тому ОСОБА_3 просить змінити
рішення Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 06 грудня 2013
року, виключивши з його резолютивної
частини рішення висновки про стягнення
солідарно з нього та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_5 - 11 476 грн. 43 коп. матеріальної
шкоди та 229 грн. 40 коп. судового збору, а
також 5 000 грн. моральної шкоди; на
користь ОСОБА_4 5 450 грн. моральної шкоди
та 229 грн. 40 коп. судового збору, в решті
рішення суду залишити без змін.

ВАТ «НАСК «Оранта» рішення
Дунаєвецького районного суду від 06
грудня 2013 року не оскаржує, рішення
переглядається в межах доводів
апеляційних скарг апелянтів та в межах
заявлених та вирішених позовних вимог.

Судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
апелянтів підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в частині солідарного
стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 11 476,43 гривень
матеріальної шкоди та 229,40 гривень
судового збору підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову позивача в цій
частині та стягнення заподіяної шкоди
і судового збору з ОСОБА_3 з мотивів
порушення судом норм матеріального та
процесуального права та часткової
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 57, 59, 60, 64, 212,
213, 214, 308, 309 ЦПК України суд вирішує
цивільний спір на засадах змагальності
та диспозитивності, в межах та на
підставах, визначених позивачем у
позовній заяві та на підставі наданих
сторонами на підтвердження чи
спростування позовних вимог належних і
допустимих доказів.

Кожна сторона доказами повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових
доказів, речових доказів, висновків
експертів, звіту про проведення оцінки
вартості завданої шкоди, здійсненого в
порядку виконання положень Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав і професійної оціночної
діяльності в Україні", Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Закону України „Про
страхування", Методики оцінки майна,
затвердженої постановою КМ України 10
грудня 2003 року № 1891, та інше.

Суд при вирішенні спору повинен
давати оцінку наданим сторонами
доказам. Суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ на має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

Результати оцінки доказів суд
зобов'язаний відобразити в рішенні, в
якому наводяться мотиви їх прийняття
чи відхилення.

Судове рішення повинне бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 4) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу апелянта і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе судове рішення з
одних лише формальних міркувань.

Підставами для скасування чи зміни
судового рішення повністю чи частково
є, в тому числі, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
права, порушення судом норм
процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167, ч. 1;
ст. 23, ч. 1, ч. 2, п.п. 2) та 3); ч. 2 ст. 1187; ч. 1 ст.
1188, ст. 1190 ЦК України майнова та
моральна шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,

відшкодовується на таких же загальних
підставах.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується власником
джерела або особою, яка на відповідній
правовій підставі (довіреність,
договір оренди та інше) володіє
транспортним засобом.

При вирішенні спору про
відшкодування шкоди доказуванню
підлягають: факт заподіяння шкоди
(місце, час, обставини, її розмір), вина
особи, що заподіяла шкоду (відношення
особи до факту заподіяння шкоди -
умисел, необережність), причинний
зв'язок між протиправними діями та
шкідливими наслідками, що наступили.

Солідарне відшкодування шкоди
наступає лише у разі заподіяння шкоди
спільними діями кількох осіб.

Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є умовою та підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.ст.509-511, 526, 610, 614,
979-980, 984, 988-989, 990, 991, 999 ЦК України, ст.ст.1,
6, 8, 9, 16, 27 Закону України „Про
страхування" від 07 березня 1996 року №
8596-ВР з послідуючими змінами,
зобов'язання за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів
повинні виконуватись сторонами
договору. Одностороння відмова від їх
виконання не допускається.

Страхова компанія зобов'язана
виплатити страхове відшкодування
потерпілій особі за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів при настанні страхового
випадку, в межах обумовленого
договором ліміту відповідальності та
при умові дотримання сторонами вимог
законодавства.

Страхова виплата - грошова сума, яка
виплачується страховиком

відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку.

Розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат
визначаються за домовленістю між
страховиком та страхувальником під

час укладання договору страхування
або внесення змін до договору
страхування, або у випадках,
передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова
виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми
за договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Договір страхування - це письмова
угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування , на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору. Договори страхування
укладаються відповідно до правил
страхування.

Порушенням зобов'язання за
договором страхування є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність за наявності її
вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відсутність вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 22, 26-1, 28, 29, 32, 33,
34, 35, 36, 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 року у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи,
заподіяну моральну шкоду.

Шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, в тому числі
пов'язана: з пошкодженням чи фізичним
знищенням транспортного засобу; з
пошкодженням чи фізичним знищенням
майна потерпілого.

Шкода, заподіяна здоров»ю
потерпілого - це шкода, пов'язана з
відновленням ушкодження здоров'я
(лікування, втрата заробітку та інше).

У зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством.

Страховик, керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення
суду, у разі якщо спір про
здійснення страхового

відшкодування (регламентної виплати)
розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має
право на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду, але
не пізніш як через 90 днів з дня
отримання заяви про страхове
відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його;

у разі невизнання майнових
вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване
рішення про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з
дня прийняття відповідного рішення
страховик (МТСБУ) зобов'язаний
направити заявнику письмове
повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили
страхове відшкодування за
договором майнового страхування.

Страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи,
якщо вона була передбачена договором
страхування, та розмір шкоди, який не
відшкодовується страховою компанією
через перевищення ліміту
відповідальності, втрата товарної
вартості транспортного засобу, яку не
відшкодовує страхова компанія.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 7, 9, 13,
18, 33 Закону України „Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність" № 2658-ІІІ від 12.07.2001 року,
п.п.1, 3.8, 5.2 , 17, 51, 58, 62, 64, 65, 68
Національного стандарту № 1 „Загальні
засади оцінки майна і майнових прав,
затвердженого постановою КМ України №
1440 від 10.09.2003 року, п.п.1.4, 1.6, 2.4, 4.3, 4.4, 5.1,
7.1, 7.41, 7.44, 8.1, 8.2, 8.5 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Мінюсту України
та Фонду держмайна України за № 14252092
від 24.11.2003 року та зареєстрованої в
Мінюсті України 24.11.2003 року за № 10748395, у
випадку дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої власнику наземного
транспортного засобу чи його законному
володільцю, третій особі заподіяно
майнову шкоду, якщо цей транспортний
засіб застрахований за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів у страховій компанії, остання
зобов'язана виплатити страхувальнику
страхове відшкодування у розмірі
заподіяної шкоди в межах дії договору
страхування з урахуванням ринкової
вартості пошкодженого транспортного
засобу та відсотку його фізичного
зносу.

Прямим збитком вважається
поточна вартість витрат на
відтворення, заміщення або
відшкодування ринкової вартості
пошкодженого транспортного засобу.

Для цього призначається
відповідна оцінка заподіяної шкоди та
оцінка транспортного засобу.

Коефіцієнт фізичного зносу КТЗ,
який підлягає усуненню, не може
перевищувати 0,7 (70%).

При цьому за замовленням
страхувальника чи страхової компанії
оцінку заподіяної шкоди вправі
проводити оцінювач, який
зареєстрований у встановленому
порядку та має ліцензію (сертифікат,
свідоцтво) на здійснення оціночної
діяльності, видану компетентним
органом строком на три роки. Оцінка за
відсутності сертифікату є недійсною.

У звіті про оцінку обов'язково
зазначаються повне найменування
суб'єкта оціночної діяльності, термін
дії сертифіката, об'єкт оцінки,
результати оцінки.

У разі потреби замовником оцінки
здійснюється повідомлення всіх
заінтересованих осіб про проведення
такої оцінки шляхом вручення
відповідного виклику під розписку цим
особам.

Оцінка об'єкта дослідження
проводиться за умови обов'язкового
його огляду. Без огляду об'єкта його
оцінка може здійснюватись лише за
рішенням суду.

У випадку незгоди з проведеною
оцінкою замовник вправі вимагати
проведення рецензії наданої оцінки.
Підставою для цього є письмовий запит
замовника.

Рецензію оцінки проводить інший
оцінювач, як правило, з більш високою
кваліфікацією та досвідом роботи.

При цьому рецензент не дає власної
оцінки об'єкту оцінки, а дає висновки
щодо правильності та обґрунтованості
проведеної оцінки, відповідності її
вимогам чинного законодавства,
можливості використання цього акта
оцінки.

Якщо у письмовому запиті замовника
міститься вимога про надання висновку
про вартість об'єкта оцінки, така
вимога задовольняється шляхом
проведення оцінки майна.

У рецензії обов'язково
зазначаються підстави проведення
рецензування, повна назва звіту, який
рецензується, висновок за
результатами рецензування, загальний
висновок щодо достовірності оцінки
майна.

У процесі рецензування рецензент
не повинен брати до уваги будь-яку
додаткову інформацію про об'єкт
рецензування.

Визначення вартості об'єкта оцінки
може здійснюватись з включенням чи не
включенням до ринкової вартості
об'єкта оцінки податку на додану
вартість, про що зазначається у звіті
про проведену оцінку

Визначена оцінювачем ринкова
вартість пошкодженого колісного
транспортного засобу - це вартість, за
яку можливе відчуження КТЗ на дату
оцінки.

У випадку спору, пов'язаного з
оцінкою заподіяної шкоди, цей спір
вирішується судом, в тому числі і
шляхом призначення відповідних
експертиз.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача ОСОБА_5 та стягуючи
солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
користь позивача 11 476,43 гривень
матеріальної шкоди та 229,40 гривень
судового збору, стягуючи з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 510 гривень франшизи та
5000 гривень моральної шкоди, на користь
ОСОБА_4 5450 гривень моральної шкоди та
229,40 гривень судового збору, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
ОСОБА_5 є власником транспортного
засобу «Шкода Октавія» номерний знак
НОМЕР_2, а відповідач ОСОБА_2 є власником
транспортного засобу «ВАЗ 21099»,
номерний знак НОМЕР_1.

04.04.2012 року в місті
Кам'янці-Подільському на вулиці
Грушевського ОСОБА_3, керуючи
автомобілем ВАЗ-21099, належним ОСОБА_2,
допустив порушення Правил дорожнього
руху України вчинив
дорожньо-транспортну пригоду, під час
якої здійснив наїзд на належний гр.
ОСОБА_5 легковий автомобіль «Шкода
Октавія», номерний знак НОМЕР_2 під
управлінням гр. ОСОБА_8, пошкодив
автомобіль ОСОБА_5 В цій частині
обставини фактично визнаються
сторонами.

Розмір заподіяної шкоди
відповідно до проведеної у
встановленому порядку оцінки складає
57 046,54 гривень. Крім того, внаслідок
пошкоджень автомобіль ОСОБА_5 втратив
товарну вартість на суму 3 364,39 гривень.

У встановленому порядку
відповідачі не звертались із заявами
про рецензування проведеної оцінки чи
про призначення авто-товарознавчої
експертизи для визначення іншого
розміру заподіяної шкоди (вартості
відновлювального ремонту).

Крім того, ОСОБА_5 заподіяно
моральну шкоду, так як він переживав
хвилювався внаслідок пошкодження його
транспортного засобу, тривалий час був
позбавлений можливості користуватись
автомобілем, що спричиняло йому
додатковий дискомфорт, вимагало
додаткових зусиль для відновлення
свого звичного способу життя, вимагало
здійснювати дії по ремонту автомобіля,
здійснювати відповідні матеріальні
витрати.

Розмір моральної шкоди,
заподіяної ОСОБА_5 судом першої
інстанції визначено в розмірі 5000
гривень.

Крім того, під час ДТП з вини
ОСОБА_3 спричинено шкоду здоров»ю
пасажира автомобіля «Шкода-Октавія»
ОСОБА_4 у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку.

ОСОБА_4 змушена була стаціонарно
лікуватись, відчувала фізичний біль,
морально страждала та переживала,
витратила на лікування власні кошти в
сумі 625,05 гривень. З вини ОСОБА_3 ОСОБА_4
заподіяно майнову шкоду на зазначену
суму та моральну шкоду, яку суд першої
інстанції визначив в сумі 8000 гривень.

Так як цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 застрахована
за договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АА/ 7353146 від 30.08.2011 року у ВАТ
НАСК «Оранта», ліміт відповідальності
якої по відшкодуванню шкоди,
заподіяної майну фізичних осіб
складає 50 000 гривень за мінусом
франшизи в сумі 510 гривень, ліміт
відповідальності за заподіяну
моральну шкоду складає 5 000 гривень, то
суд першої інстанції поклав обов'язок
по відшкодуванню моральної шкоди:

на користь ОСОБА_4 в сумі 2500
гривень на ВАТ НАСК «Оранта», а розмір
моральної шкоди, який перевищує ліміт
відповідальності в сумі 5450 гривень
поклав на ОСОБА_3 (винну особу);

на користь ОСОБА_5 в межах ліміту
відповідальності 2 500 гривень - на ВАТ
НАСК «Оранта», а в розмірі, що перевищує
ліміт відповідальності в сумі 5 000
гривень на винну особу ОСОБА_3

Крім того, суд стягнув із ВАТ НАСК
«Оранта» на користь ОСОБА_5 в межах
ліміту відповідальності заподіяну
пошкодженням автомобіля майнову шкоду
в сумі 49 490 гривень (в межах визначеного
договором ліміту відповідальності за
мінусом франшизи).

Суд також стягнув суму франшизи
із ОСОБА_3

Але, невідшкодованою на користь
ОСОБА_5 залишилась майнова шкода в сумі
7 556,54 гривень, яка перевищує ліміт
відповідальності страхової компанії,
та невиплачена потерпілій особі сума
франшизи 510 гривень.

Крім того, поза межами договору
страхування знаходиться втрата
товарної вартості пошкодженого
автомобіля в сумі 3 364,39 гривень.

Ця частина заподіяної шкоди також
підлягає стягненню і суд стягнув
вартість ремонту, що перевищує ліміт
відповідальності, та втрату товарної
вартості солідарно із ОСОБА_3 (винної
особи) та власника джерела підвищеної
небезпеки ОСОБА_2, і понесені судові
витрати 229,40 гривень..

Однак, при цьому суд першої
інстанції не урахував, що дії ОСОБА_3 -
особи з вини якої заподіяно шкоду, та
дії ОСОБА_2 не є спільними. Дії ОСОБА_3 є
винними і неправомірними, так як він,
керуючи переданим в його керування
(користування) автомобілем ВАЗ-21099
порушив Правила дорожнього руху
України. Дії ж ОСОБА_2 не являються
неправомірними, вона лише передала
власний автомобіль в належне
користування ОСОБА_3, а не для того, що
останній вчинив правопорушення.

Тому за заподіяну майнову шкоду,
що перевищує ліміт відповідальності
страхової компанії, також повинен
нести відповідальність винуватець
ОСОБА_3

Рішення суду першої інстанції в
цій частині є незаконним і
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням положень ст.ст. 1166, 1167, 1188, 1190
ЦК України, ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Встановлені судом обставини
повністю підтверджуються дослідженими
судом належними і допустимими
доказами: копіями технічних паспортів,
що підтверджують права власності на
автомобілі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, висновком
експертного авто-товарознавчого
дослідження суб'єкта оціночної
діяльності ОСОБА_9, який має відповідну
кваліфікацію та виданий компетентним
органом у встановленому порядку
сертифікат оцінювача, та яким
встановлено не лише розмір втрати
товарної вартості автомобіля, але й
розмір заподіяної пошкодженням
автомобіля ОСОБА_5 майнової шкоди.

При здійсненні оцінки оцінювач
досліджував протокол огляду
пошкодженого транспортного засобу із
зафіксованими пошкодженнями, ремонтну
калькуляцію, оглядав та фотографував
сам пошкоджений автомобіль, визначав
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням фізичного зносу
автомобіля та визначав розмір втрати
товарної вартості.

Крім цих доказів встановлені
обставини повністю підтверджуються
копією страхової справи ПАТ НАСК
«Оранта», в якій наявні копія
страхового акту, розрахунок шкоди,
заподіяної здоров'ю ОСОБА_4,
повідомлення про настання страхового
випадку, страхового полісу із
зазначенням ліміту відповідальності
власника транспортного засобу, довідки
ДАІ про ДТП, постанови судді
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду від 04 травня 2012 року, якою
притягнуто до адмінвідповідальності
гр.ОСОБА_3 за скоєння адміністративного
правопорушення (вчинення ДТП з
пошкодженням транспортного засобу
ОСОБА_5.); документів про лікування
ОСОБА_4 із встановленим діагнозом,
понесених нею витрат на лікування,
інших письмових доказів (а.с.122-157),
іншими доказами.

Обставини дорожньо-транспортної
пригоди також визнаються
представниками сторін.

Тому судова колегія з наведених
підстав вважає обґрунтованими доводи
апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2.

Що стосується доводів апеляційної
скарги апелянта ОСОБА_3, то ці доводи не
ґрунтуються на встановлених
обставинах справи, досліджених доказах
та нормах матеріального права.

Дослідженою сукупністю доказів
повністю підтверджуються позовні
вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як в частині
заподіяння матеріальної шкоди, так і в
частині заподіяння моральної шкоди,
підтверджується факт заподіяння шкоди,
причинний зв'язок між неправомірними
діями ОСОБА_3 та шкідливими для
позивачів наслідками, розмір
заподіяної майнової шкоди, розмір
заподіяної моральної шкоди, який суд
визначив з урахуванням заявлених
позивачами позовних вимог, ступеня
вини ОСОБА_3, глибини, характеру та
тривалості моральних страждань та
переживань потерпілих.

Судом застосовано принципи
розумності і справедливості.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

В И Р І
Ш И Л А:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 06 грудня
2013 року в частині стягнення солідарно з
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 11476
грн. 43 коп. матеріальної шкоди та 229 грн.
40 коп. судового збору скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
цій частині задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 11476
грн. 43 коп. (одинадцять тисяч чотириста
сімдесят шість) матеріальної шкоди та
229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев'ять)
судового збору.

У позові до ОСОБА_2 в цій частині
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя: (підпис)

судді: (підписи)

Копія відповідає оригіналу:

Суддя апеляційного суду
В.М. Харчук