Справа № 307/3678/13-ц
Провадження № 2/307/141/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року
м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської
області в особі головуючого судді
Бобрушко В.І. при секретарі Герич Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Тячів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики. В позовній заяві
зазначив, що згідно письмової розписки
про отримання грошових коштів від 2
вересня 2011 року, написаної
відповідачем ОСОБА_2, останній отримав
від нього у позику грошові кошти в сумі
16000 гривень, які зобов'язався повернути
у термін до 15 вересня 2011 року. Дана
розписка була написана в присутності
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак,
незважаючи на це, відповідач ОСОБА_2,
свої зобов'язання за договором позики
не виконав і обумовлені грошові кошти в
термін до 15 вересня 2011 року не повернув
та ухиляється від виконання свого
зобов'язання по договору позики.

Його намагання повернути борг у
відповідача виявилися марними і станом
на 4 жовтня 2013 року заборгованість
ОСОБА_2 перед ним складає 19669,07 гривень,
з яких 16 000 гривень - сума
заборгованості за кредитом, 2512,67
гривень - сума заборгованості по
процентам за користування позикою, 1156,40
- сума заборгованості по процентам в
розмірі 3% річних за користування
позикою.

Просить суд стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
договором позики в сумі 19669,07 гривень
за договором позики.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, посилаючись на викладені в
позовній заяві обставини та просить
позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився повторно, хоч про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169
ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних в
справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 2
вересня 2011 року між сторонами укладено
договір позики, за якою позивач ОСОБА_1
передав відповідачу ОСОБА_2 в борг 16 000
гривень, а відповідач зобов'язався
повернути позику до 15 вересня 2011 року,
що стверджується письмовою розпискою
відповідача ОСОБА_2 від 2 вересня 2011
року, оригінал якої досліджено в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому визначеної
грошової суми або визначеної кількості
речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

За змістом ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором і згідно до ст.
1048 цього Кодексу позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від позичальника від суми
позики, розмір і порядок одержання яких
встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
наслідками порушення відповідачем
зобов'язань щодо повернення суми
позики є право позивача достроково
вимагати повернення всієї суми позики
та сплати процентів.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В судовому засіданні встановлено, що в
порушення умов договору позики від 2
вересня 2011 року відповідач ОСОБА_2 не
виконав належним чином зобов'язання по
договору позики і станом на 04.10.2013 року
його заборгованість перед ОСОБА_1
складає 17156,40 гривень, з яких 16 000
гривень - сума заборгованості за
кредитом, 1156,40 - сума заборгованості по
процентам в розмірі 3% річних за
користування позикою.

Оцінивши наведені докази, суд вважає,
що вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача на його користь додатково
процентів за користування позикою в
розмірі 2512,67 гривень, окрім трьох
процентів річних за користування
грошовими коштами, до задоволення не
підлягають, оскільки укладеним між
сторонами договором позики від 2
вересня 2011 року такі зобов'язання
позичальника ОСОБА_2 передбачені не
були, а тому в цій частині позовних
вимог слід відмовити.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що позов слід задовольнити частково і
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 17156,40 боргу за договором
позики, а в решті позову слід
відмовити..

Судові витрати в частині сплати
судового збору слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215
ЦПК України, ст. 625, 1046-1050 ЦК України,
суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17156
(сімнадцять тисяч сто п'ятдесят шість)
гривень 40 копійок боргу за договором
позики,, 229 гривень 40 копійок сплаченого
судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й:
В.І. Бобрушко