Дата документу 20.02.2014
Провадження № 2/334/525/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування в
порядку регресу витрат, пов'язаних з
виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

МТСБУ звернулось до Ленінського
районного суду з позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, вказавши, що
21.08.2010 р. з вини відповідача, який
керував автомобілем «DAEWOO» державний
номерний знак НОМЕР_1 була скоєна
дорожньо-транспортна пригода.

В результаті ДТП був пошкоджений
автомобіль «МІТSUBISHI» державний
номерний знак НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_2, який належить на праві
власності ОСОБА_3. Розмір завданих
збитків за пошкоджений транспортний
засіб, відповідно до висновку
спеціаліста складає 13 888,64 грн., в тому
числі 20% ПДВ.

Вина відповідача у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 12.10.2010 року.

Відповідач на дату ДТП не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів.

ОСОБА_2 подав відповідну заяву до МТСБУ,
з метою отримання грошового
відшкодування за матеріальну шкоду
завдану відповідачем.

В зв'язку з настанням події,
передбаченої ст.41 п.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України здійснило
виплату відшкодування ОСОБА_2 в розмірі
11 573,87 грн. (13 888,64 грн. (розмір шкоди) - 2
314,77 грн. (20% ПДВ).

Відповідач відшкодування за завдану
матеріальну шкоду добровільно не
сплатив. У зв'язку з чим МТСБУ просить
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
грошові кошти в розмірі понесених
витрат в сумі 11 537,87 грн. та судові
витрати 1 229,40 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явилася, надала суду
заяву про слухання справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
та просить їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнала
частково в частині стягнення суми
матеріальної шкоди у 11 573,87 грн. та
судового збору, проти стягнення витрат
на правову допомогу заперечувала,
посилаючись на їх необґрунтованість.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до наступних
висновків.

Цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін
відповідно до вимог

ст..10 ЦПК України. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21.08.2010 р. ОСОБА_1
керуючи автомобілем «DAEWOO» державний
номерний знак НОМЕР_1 по пр. Леніна в м.
Запоріжжя, та на перехресті вул.
Лермонтова - пр. Леніна продовжив рух на
заборонений сигнал світлофору,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем «МІТSUBISHI» державний
номерний знак НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_2.

В результаті ДТП були пошкоджені
автомобілі, що підтверджується
довідками з ДАЇ. (а.с. 27-28)

Автомобіль «МІТSUBISHI» державний
номерний знак НОМЕР_3 належить на праві
власності ОСОБА_3, який уповноважив
ОСОБА_2 управляти даним автомобілем та
представляти його інтереси перед усіма
установами, що стосується даного
автомобіля, що підтверджується
довіреністю серія ВКР №794594 від 29.09.2008 р.
(а.с.25-26)

Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні
даної дорожньо-транспортної пригоди
підтверджується постановою
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 12.10.2010 року, згідно якої
його визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340 гривень. (л.с.5).

На дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав
чинного договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що
джерелом підвищеної небезпеки є
транспортні засоби. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди) володіє транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення є
обов'язковою для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено цю
постанову, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку спеціаліста
автотоварознавчого дослідження по
визначенню матеріальної шкоди №1325 від
02.09.2010 р, матеріальна шкода, завданої
власнику автомобіля «МІТSUBISHI»
державний номерний знак НОМЕР_3 складає
13 888,64 грн.(а.с.32-40)

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» Моторне (транспортне)
страхове бюро України є єдиним
об'єднанням страховиків, які
здійснюють обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам. Участь страховиків у МТСБУ є
умовою здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Як вказує ст. 41 п. 41.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №1961 від 01.07.2004 року МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом, у разі
її заподіяння, зокрема, транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 17.07.2010
року, довідки про розмір відшкодування
№1 від 27.12.2010 року, наказу МТСБУ
№3887 від 30.12.2010 року ОСОБА_2 було

виплачено як відшкодування завданої
шкоди 11 573,87 грн., що підтверджено
платіжним дорученням №54180 від 30.12.2010
року. (а.с.7-11, 30-31)

Листами №23277/3-2-05 від 07.12.2010 року та
№8161/3-2-05 від 14.04.2011 року ОСОБА_1 було
запропоновано в добровільному порядку
компенсувати позивачу зазначені кошти.
Однак, до цього часу витрати в
добровільному порядку не відшкодовані.
(а.с.23-24)

Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно п. 38.2.1 ст. 38.2.1. Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до власника
транспортного засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 ст.13 цього
Закону.

Оскільки позивач здійснив
відшкодування шкоди за водія
транспортного засобу, який спричинив
ДТП і не мав договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів до нього згідно
положень ст..1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст.
38.2.1. Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» перейшло право
вимоги на відшкодування вказаних
витрат в порядку регресу.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
абзацах 1, 3-5 пункту 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01.032013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» особою, яка
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
є фізична або юридична особа, що на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди, позички тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно п. 26 зазначеної постанови до
страховика (МТСБУ), який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, яка одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки. Сума
страхового відшкодування підлягає
стягненню з особи, відповідальної за
завдані збитки, відповідно до правил
статті 993 ЦК.

Після виплати страхового
відшкодування ОСОБА_2 до МТСБУ перейшло
право зворотної вимоги до відповідача
ОСОБА_1 у сумі 11 537 грн. 87 коп.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку про задоволення
позовної вимоги МТСБУ щодо стягнення з
ОСОБА_1 суми страхового відшкодування,

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Тому з відповідача
підлягають стягненню на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп.,
понесені ним при поданні позову.

При вирішенні питання про стягнення з
відповідача на користь МТСБУ витрат на
правову допомогу в сумі 1000 гривень, суд
виходить з наступного.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК
України та ст. 30 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
судові витрати на правову допомогу - це
фактично понесені стороною і
документально підтверджені витрати,
пов'язані з наданням цій стороні
правової допомоги адвокатом або іншим
спеціалістом в галузі права при
вирішенні цивільної справи в розумному
розмірі з урахуванням витраченого
адвокатом часу.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу представником
позивача ОСОБА_4 надано Контракт про
надання правової допомоги №62 від 27
вересня 2012 року та Додаткову угоду №63
від 15.10.2013 року до Контракту про надання
правової допомоги №62 від 27 вересня 2012
року, копію платіжного доручення №3979
від 15.11.2013 р. про сплату 1000 грн. та
довіреність на ім'я ОСОБА_4 від 04.09.2013
року (а.с.89-91,100).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову

допомогу у цивільних та
адміністративних справах» № 4191 від
20.12.2011 року розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні. Також з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 представляла
інтереси позивача на підставі
довіреності від 04.09.2013 року.

Статті 10,60 ЦПК України покладають
обов'язок доведення обставин, які є
підставою для вимог або заперечень, на
сторони.

Враховуючи, що позивачем не надано
відомостей щодо складу наданих послуги
та витраченого для їх надання часу, суд
не вбачає підстав для стягнення таких
витрат з відповідача на користь
позивача, тож у цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню у частково шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача суми страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 21 705 грн. 06 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 69, 88,
212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 993, 1166, 1167, 1187,
1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про
страхування», Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України суму страхового відшкодування
в порядку регресу в розмірі 11 537 грн. 87
коп. (одинадцять тисяч п'ятсот тридцять
сім гривень 87 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України витрати по сплаті судового
збору в сумі 229 грн. 40 коп. (двісті
двадцять дев'ять гривень 40 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.Є. Баруліна