Номер провадження 22-ц/775/2358/2014
Головуючий в 1 інстанції - Цукуров В.П.
Доповідач: Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого - судді
Новосядлої В.М.,

суддів Принцевської В.П.,
Тимченко О.О.,

при секретарі Баранчикові
Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 27 листопада 2013 року у
справі за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 27 листопада 2013
року суддя Ворошиловського районного
суду м.Донецька Цукуров В.П.
задовольнив заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову та накладено арешт
на нерухоме майно - частину
домоволодіння АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1

З даною ухвалою не
погодилася ОСОБА_1 та оскаржила її в
апеляційному порядку. Вона посилається
на те, що заявником ОСОБА_2 не надано
доказів, що є реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду. Просила
скасувати ухвалу суду першої
інстанції.

В судовому засіданні
апелянтка та її представник повністю
підтримали доводи апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Позивачка в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта , його представника, позивача,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає необхідним
відхилити апеляційну скаргу з
наступних пдістав.

З матеріалів справи
вбачається, що позивачка ОСОБА_3
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів,
отриманих за угодою від 07 березня 2013
року, стягнення завдатку, отриманого за
попереднім договором від 6 квітня 2013
року, посилаючись на наступне.

6 квітня 2013 року між
позивачкою та ОСОБА_1 було укладено
попередній договір про продаж частки
житлового будинку. Договір було
посвідчено приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим №1440.
Відповідно до п. 1 вказаного договору
відповідачка зобов'язалась до 01 серпня
2013 року укласти з позивачкою договір
купівлі-продажу належної їй частки
житлового будинку із земельною
ділянкою АДРЕСА_1. Пунктом 2 вказаного
договору було визначено загальну ціну
майна, що продається - 240 000,00 гривень, з
них 80 000,00 гривень - вартість частки
будинку, 160 000,00 гривень, - вартість
земельної ділянки. Проте, до
теперішнього часу відповідачка
ухиляється від укладання договору
купівлі-продажу будинку, посилаючись
на неготовність документів. Договір
купівлі-продажу сторони повинні були
укласти через чотири місяці після
укладання попереднього договору. При
укладанні попереднього договору
позивачка передала відповідачці
завдаток у розмірі 120 000,00 гривень.
Відповідно до п. 8 попереднього
договору відповідачка погодилась, що у
випадку неукладення в зазначений
термін (01.08.2013 року) договору
купівлі-продажу, вона повинна сплатити
подвійну суму завдатку. Крім того,
07.03.2013 року між позивачкою та
відповідачкою було укладено угоду про
завдаток. Відповідно до умов даної
угоди позивачка передала ОСОБА_1 4 000,00
гривень у якості завдатку. Цей договір
не було нотаріально посвідчено.
Позивачка просила стягнути зі ОСОБА_1
на її користь 4 000,00 гривень, отримані
нею за угодою від 07.03.2013 року, 120 000,00
гривень - завдаток, отриманий за
попереднім договором від 06.04.2013 року, 120
000,00 гривень - суму у розмірі завдатку за
ухилення від виконання обов'язків за
вказаним договором.

Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 11 лютого
2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів,
отриманих за угодою від 7 березня 2013
року, стягнення завдатку, отриманого за
попереднім договором від 6 квітня 2013
року задоволно частково. Стягнуто зі
ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3 грошові
кошти, отримані за угодою від 7 березня
2013 року у розмірі 4000 грн., завдаток,
отриманий за попереднім договором від 6
квітня 2013 року, у розмірі 120000 грн,
судові втитьрати у розмірі 1240 грн.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч.
З ст. 152 ЦПК України, види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами. Згідно
п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, видом
забезпечення позову є арешт.

Оскільки вартість частки
будинку відповідачки, на яку накладено
арешт складає 80 000,00 гривень згідно п. 2
спірного договору, а сума завдатку, яку
передано позивачкою відповідачці
складає 120000 грн., то даний вид
забезпечення позову є співмірним із
заявленими позивачкою вимогами.

Апеляційний суд перевірив
доводи апелянта та дійшов висновку, що
вони є безпідставиними, оскільки суд
першої інстанції розглядаючи заяву
позивача про забезпечення позову,
врахував всі докази, надані позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчився, в тому, що між сторонами
дійсно виник спір та існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, з'ясував обсяг
позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність
виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з
такою заявою, позовним вимогам. Тобто
суд першої інстанції постановив ухвалу
відповідно з вимогами матеріального та
процесуального Закону, а також згідно з
роз»ясненнями, вказаними в Постанові
Пленуму Верховного Суду України від
22.12.2006 року №9 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову».

Статтею 312 ч.1 п.1 ЦПК
України передбачено, що розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

З огляду на викладене,
апеляційний суд вважає необхідним
відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
залишити без змін ухвалу суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 312, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х
В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 27
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: