Провадження № 2/127/503/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Бессараб Н. М.,

при секретарі
Демидюк А.О.,

за участю: представника
позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, з
участю третьої особи - приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання
недійсними двох договорів
купівлі-продажу земельних ділянок,
мотивуючи позовні вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача
ОСОБА_7 Позивач подав до Вінницького
міського суду позов про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадщину, яка
залишилась після смерті його матері.
Під час судового засідання, 19.09.13 року
представником відповідача ОСОБА_8 було
надано копії договорів купівлі-продажу
земельних ділянок по АДРЕСА_1, які були
ІНФОРМАЦІЯ_52 (через 20 днів після смерті
ОСОБА_7.) та ІНФОРМАЦІЯ_4 (майже через 4
місяці після смерті ОСОБА_7.) вчинені
між ОСОБА_2 від імені померлої ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 Дані договори посвідчував
приватний нотаріус Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6

Позивач вважає, що ОСОБА_9 відчужив
майно з метою отримання неправомірної
вигоди, яке не мав права відчужувати в
зв'язку із смертю власника майна, тому
позивач звернувся до суду з даним
позовом і просив суд визнати
недійсними два договори
купівлі-продажу земельних ділянок по
АДРЕСА_1, які були укладені 22.12.2012 року
та 18.04.2013 року між ОСОБА_2, що діяв на
підставі довіреності ОСОБА_7 і ОСОБА_5

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.12.2013 року до
участі в даній справі в якості третьої
особи без самостійних вимог було
залучено приватного нотаріуса
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 (а.с. 49).

В грудні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_2, з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання права власності на майно,
який ухвалою суду від 26.12.2013 року
прийнятий до спільного розгляду із
позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про визнання недійсними двох
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок (а.с. 128).

Зустрічна позовна заява мотивована
тим, що дійсно між ОСОБА_5 і ОСОБА_7, від
імені якої діяв ОСОБА_9 згідно
довіреності від 09.11.2012 року, було
укладено 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два
договори купівлі-продажу земельних
ділянок площею 0,0177 га і площею 0,0314 га,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які
належали ОСОБА_7 та посвідчені
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
Нотаріусу було надано відповідні
правовстановлюючі документи на
земельні ділянки, оригінал довіреності
від 09.11.2012 року, оригінал паспорта
продавця ОСОБА_7, при цьому про смерть
ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_9 ОСОБА_5 не
повідомляв. Перед укладенням вказаних
договорів, а саме 10.11.2012 року ОСОБА_5
передав ОСОБА_2, який вже на той час діяв
від імені ОСОБА_7 по довіреності, 25 000,00
грн. в якості авансу за купівлю-продаж
вищевказаних земельних ділянок, що
підтверджується розпискою ОСОБА_2 від
10.11.2012 року, а в подальшому ОСОБА_5
передав ОСОБА_2 решту коштів в сумі 15
424,00 грн. відповідно до розписки від
18.04.2013 року. Право власності на
вищевказані земельні ділянки було
зареєстровано за ОСОБА_5 в
реєстраційній службі Вінницького
міського управління юстиції. ОСОБА_5 не
було відомо чи знав ОСОБА_9 про смерть
довірителя, проте його особисто він про
такий факт не повідомив. Довіреність
ОСОБА_7 перевірялася нотаріусом і була
чинною, тому у ОСОБА_5 не було сумнівів у
тому, що ОСОБА_9 діяв добросовісно
виконуючи договір доручення продавця.
Оскільки пред'явивши даний позов
ОСОБА_4 фактично оспорює право
власності ОСОБА_5 на придбані ним як
добросовісним набувачем земельні
ділянки, тому ОСОБА_5 просив суд визнати
за ним право власності на земельну
ділянку площею 0,0177 га, у межах згідно
планом, кадастровий номер :03:040:0186,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням - для ведення
садівництва і на земельну ділянку
площею 0,0314 га, кадастровий номер
:03:040:0365, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.

В судовому засіданні на обставинах,
викладених в позовній заяві,
представник позивача ОСОБА_1
підтримала заявлений позов повністю,
просила його задовольнити. Зустрічний
позов не визнала, просила суд відмовити
в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник
ОСОБА_10 в судовому засіданні первісний
позов не визнали, просили відмовити в
його задоволенні. Не заперечили щодо
задоволення зустрічного позову,
зважаючи на те, що ОСОБА_5 є
добросовісним набувачем.

Крім того, відповідач ОСОБА_9 суду
пояснив, що він шукав купити для себе
земельну ділянку в м. Вінниці і йому
знайомі підказали, що ОСОБА_7 бажає
продати свою земельну ділянку. Він
познайомився із ОСОБА_7 приблизно у
вересні 2012 року. Потім в зв'язку із
особистими фінансовими труднощами він
не міг купити у ОСОБА_7 земельну ділянку
і запропонував їй щоб землю в неї купив
ОСОБА_5, на що остання погодилася і
видала йому нотаріально посвідчене
доручення для представництва її
інтересів як продавця і ОСОБА_9 передав
їй від ОСОБА_5 завдаток в сумі 25 000,00 грн.
В подальшому на підставі довіреності
від ОСОБА_7 та від її імені він з ОСОБА_11
уклав 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два
договори купівлі-продажу земельних
ділянок площею 0,0177 га і площею 0,0314 га,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які
належали ОСОБА_7 та посвідчені
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6

На запитання суду ОСОБА_9 пояснив, що
про смерть ОСОБА_7 він дізнався на
наступний день після її смерті, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_3, але не дивлячись на це, він
не повідомив ОСОБА_5 про смерть
продавця ОСОБА_7 та уклав від імені
померлої 22.12.2012 року та 18.04.2013 року два
договори купівлі-продажу земельних
ділянок, бо вважав, що довіреність
ОСОБА_7 є чинною. Оригінал паспорта
ОСОБА_7 до цих пір знаходиться у нього,
він його зберігає.

Також ОСОБА_9 пояснив, що він особисто
витратив 4000,00 грн. на поховання ОСОБА_7,
а до того привозив їй із ОСОБА_4 гроші,
продукти, за власні кошти знімав ОСОБА_4
для проживання квартиру протягом 4-х
місяців, купував йому все що він просив.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_3 первісний
позов не визнав. Суду пояснив, що між
ОСОБА_2 від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було
вчинено два договори купівлі-продажу
земельних ділянок. На час укладення та
підписання вищевикладених оспорюваних
договорів ОСОБА_9 мав повний обсяг
повноважень і не повідомляв ОСОБА_5 про
смерть довірителя ОСОБА_7 Зустрічний
позов підтримав в повному обсязі,
пославшись на обставини, викладені в
зустрічному позові.

Третя особа - приватний нотаріус
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що на час укладення та
підписання оспорюваних договорів
купівлі-продажу двох земельних ділянок
від 22.12.2012 року та 18.04.2013 року ОСОБА_9 мав
повний обсяг повноважень, оскільки
чинність довіреності ОСОБА_7 було
перевірено за Єдиним реєстром
довіреностей, дана довіреність була
чинною і не скасованою. На її вимогу
ОСОБА_9 надав оригінали
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки та інші необхідні
документи для посвідчення договорів, а
також оригінал паспорта продавця
ОСОБА_7 При цьому ОСОБА_9 про смерть
довірителя ОСОБА_7 нотаріуса не
повідомляв.

Нотаріус вважає, що вона діяла в межах
закону, оскільки про смерть ОСОБА_7 їй
нічого не було відомо і на підставі
наданих їй та перевірених документів,
інформації з Єдиного реєстру
довіреностей, у неї не було сумнівів у
тому, що ОСОБА_9 діяв добросовісно
виконуючи договір доручення продавця
ОСОБА_7 Додала, що дійсність
довіреності перевіряється нотаріусом
за Єдиним реєстром довіреностей. За
результатами перевірки дійсності
довіреності (її дубліката)
виготовляється витяг з Єдиного реєстру
довіреностей, який додається до
примірника правочину, що залишається у
справах нотаріуса.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що
він працює з 2009 року в агентстві
нерухомості «Твій шанс» у м. Вінниці.
Колеги йому сказали, що по АДРЕСА_1
продається земельна ділянка і він
порекомендував ОСОБА_2 самому туди
поїхати і домовитись про купівлю даної
земельної ділянки. Також суду
повідомив, що він був свідком того, як
ОСОБА_9 передавав 25 000,00 грн. ОСОБА_4 на
Старому місті біля кінотеатра, а потім
між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 було укладено
договір про наміри в агентстві
нерухомості «Твій шанс».

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є
близьким знайомим ОСОБА_2, знає його з
дитинства, а ОСОБА_4 знає з кінця 2011
року. Також суду пояснив, що він був
свідком того, як ОСОБА_9 привозив ОСОБА_4
у найману квартиру продукти
харчування, гроші, тощо.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, третю особу та
дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_4
(а.с. 4, 158, 159, 200-203).

Із матеріалів спадкової справи №120/2013
до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7
вбачається, що в шестимісячний строк з
дня смерті матері ОСОБА_7 її син ОСОБА_4
прийняв спадщину шляхом звернення до
Другої вінницької державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та 10.10.2013 року
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом, а саме на 47/100
часток житлового будинку з
прибудовами, господарськими будівлями
та спорудами АДРЕСА_1, яке
зареєстроване в реєстрі за №2-2133 (а.с. 22,
153-199).

Вказане свідчить, що ОСОБА_4 є єдиним
правонаступником померлої ОСОБА_7

Також судом встановлено, що ОСОБА_7
належала на праві власності земельна
ділянка площею 0,0177 га, у межах згідно з
планом, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, цільове призначення земельної
ділянки - для ведення садівництва,
кадастровий номер земельної ділянки
:03:040:0186 на підставі Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №268625, виданого
Вінницькою міською радою 30.07.2008 року
(а.с. 71) і земельна ділянка АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
- для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
кадастровий номер :03:040:0365 на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого Державним
реєстратором прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області ОСОБА_14 12.04.2013 року
(а.с. 78).

З довіреності, посвідченої 09.11.2012 року
ОСОБА_15, приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу вбачається, що ОСОБА_7 на
виконання договору доручення,
попередньо укладеного з повіреним в
усній формі, уповноважила ОСОБА_9
представляти її інтереси в органах
державної влади та місцевого
самоврядування, в тому числі в органах
нотаріату, в органах Держкомзему
України, тощо та зокрема, від її імені
укладати та підписувати договори
купівлі-продажу земельних ділянок, в
усіх випадках визначаючи ціни, строки
та інші умови договорів на свій власний
розсуд, одержати грошові кошти, належні
їй за результатами укладених
правочинів (а.с. 65).

22.12.2012 року між ОСОБА_7, від імені якої
діяв ОСОБА_9 на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_15 09 листопада 2012 року та
ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0177 га, у межах згідно з планом,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення садівництва, кадастровий
номер земельної ділянки :03:040:0186 і
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за №2964. Згідно п. 2.1 договору,
продаж цей вчинено за 10 424,00 грн. (а.с.
60-61).

18.04.2013 року між ОСОБА_9, що діяв від імені
ОСОБА_7 на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_15 09.11.2012 року та ОСОБА_5
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки АДРЕСА_1, цільове
призначення земельної ділянки - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
кадастровий номер :03:040:0365 і
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі за №315. Згідно п. 2.1 договору,
продаж цей вчинено за 30 000,00 грн. (а.с.
75-76).

Право власності на вказані вище обидві
земельні ділянки зареєстровано за
покупцем ОСОБА_5 в установленому
законом порядку (а.с. 87-88).

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог або заперечень, надавши докази
відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК
України).

За змістом ст. 25 ЦК України здатність
фізичної особи мати цивільні права та
обов'язки є правоздатністю. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження і припиняється з
її смертю.

Оскільки правоздатність припиняється
в момент, а не в день смерті,
представник від імені померлого може
здійснювати правочин тільки до моменту
смерті.

Частини 1 і 2 ст. 203 ЦК України
встановлюють, що зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 237, ст. 239 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Правочин, вчинений
представником, створює, змінює,
припиняє цивільні права та обов'язки
особи, яку він представляє.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України визначено,
що представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка
видала довіреність.

Оскільки правовими наслідками
вчинення правочину представником є
створення, зміна, припинення цивільних
прав та обов'язків особи, яку він
представляє, як зазначено у ст. 239 ЦК
України, то у разі її смерті
припиняється і її цивільна
дієздатність. Тому правочини, укладені
після смерті особи, але від її імені, не
відповідають вимогам ст. 203 ЦК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч.
ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставі
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Якщо у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано
збитків та моральної шкоди, вони
підлягають відшкодуванню винною
стороною.

При цьому суд також враховує
роз'яснення, які дані в Постанові
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Отже, розглянувши дану справу в межах
заявлених позовних вимог, суд прийшов
до висновку, що з огляду на обставину
смерті ОСОБА_7, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1,
укладені від її імені договори
купівлі-продажу від 22.12.2012 року та від
18.04.2013 року земельних ділянок площею
0,0177 га та 0,0314 га відповідно, що
розташовані по АДРЕСА_1 є недійсними.

Суд вважає, що надані в судовому
засіданні пояснення свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, а також надані відповідачами
копії розписок ОСОБА_2 (а.с. 125-126) про
отримання ним від ОСОБА_5 грошових
коштів за продаж земельних ділянок, а
також інші розписки ОСОБА_4, які
містяться в матеріалах справи, не
спростовують доводів позивача про
недійсність договорів купівлі-продажу
від 22.12.2012 року та від 18.04.2013 року
земельних ділянок площею 0,0177 га та 0,0314
га відповідно, що розташовані по
АДРЕСА_1.

За таких обставин позов ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу підлягає задоволенню.

Позивач по зустрічному позову ОСОБА_5,
заявивши позовні вимоги про визнання
за ним права власності на майно, свої
вимоги обґрунтував тим, що він є
добросовісним набувачем, оскільки на
момент укладення оспорюваних
договорів купівлі-продажу земельних
ділянок йому не було відомо, що ОСОБА_7
померла. І в зв'язку з тим, що позивачем
оспорюється набуття права власності
ОСОБА_5 на земельні ділянки на підставі
відповідних договорів купівлі-продажу,
вважає за необхідне захистити своє
право власності шляхом його визнання.

Виходячи із засад цивільного
законодавства, зокрема, на судовий
захист цивільного права та інтересу,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
суму.

Обов'язковою (істотною умовою) договору
купівлі-продажу житлового будинку (
квартири) або іншого нерухомого майна
відповідно до ст. 657 ЦК України є
укладення його в письмовій формі,
нотаріальне посвідчення та державна
реєстрація.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Судом встановлено, що на момент
розгляду даної справи державна
реєстрація права власності ОСОБА_5 на
земельні ділянки площею 0,0177 га та 0,0314
га відповідно, що розташовані по
АДРЕСА_1 є чинною і ніким не скасованою.

Будь-яких інших підстав для визнання за
ОСОБА_5 права власності на дані
земельні ділянки судом не встановлено
і тому на думку суду зустрічна позовна
вимога про визнання права власності на
майно не ґрунтується на законі та не
доведена ОСОБА_5 в ході розгляду справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь позивача ОСОБА_4 підлягає до
стягнення з відповідачів ОСОБА_2 і
ОСОБА_5 понесений судовий збір в сумі
114,70 грн. Судові витрати позивача за
зустрічним позовом слід залишити за
ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 1, 3, 15, 16, 25, 203, 205, 215, 230,
236-237, 239, 248, 319, 328 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, з
участю третьої особи - приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу - задовольнити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0177 га, у межах згідно з планом,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
- для ведення садівництва, кадастровий
номер земельної ділянки :03:040:0186,
укладений 22 грудня 2012 року між ОСОБА_7,
від імені якої діяв ОСОБА_9 на підставі
довіреності, посвідченої приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_15 09
листопада 2012 року та ОСОБА_5 і
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу, зареєстрований в реєстрі за
№2964 та визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
АДРЕСА_1, цільове призначення земельної
ділянки - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), кадастровий номер
:03:040:0366, укладений 18 квітня 2013 року
між ОСОБА_9, що діяв від імені ОСОБА_7 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_15
09 листопада 2012 року та ОСОБА_5 і
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_6, приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу, зареєстрований в реєстрі за
№315.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, ОСОБА_2, з участю третьої особи -
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання права власності на майно -
залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Апеляційного суду
Вінницької області шляхом подачі
протягом 10-ти днів апеляційної скарги
через Вінницький міський суд
Вінницької області з дня проголошення
рішення.

Суддя: