Справа № 259/1768/14-ц
Провадження № 2/259/1012/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2014 р.
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд міста
Донецька у складі:

головуючого - судді:
Ларіної О.В.,

при секретарі:
Литвиненко Ю.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк»
звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2 в якій просить
стягнути з останнього заборгованість
за Кредитним договором в розмірі 66726,76
грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 667,27 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник позивача вказав, що 03.10.2011
року між ПАТ «Плюс Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Ідея
Банк» та відповідачем було укладено
кредитний договір № С60.174.70148,
відповідно до якого відповідачу були
надані кредитні кошти у сумі 11402,00 грн.,
зі сплатою 21,00% річних, з погашенням
кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим Кредитним
договором графіком щомісячних
платежів. Про заміну кредитора у
зобов'язанні боржника було повідомлено
письмово.

Станом на 08.01.2014 року відповідач ОСОБА_2
свої зобов'язання щодо графіку
погашення кредитної заборгованості не
виконує, у зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 66726,76 гривень.

Представник позивача, яка діє на
підставі довіреності, в судове
засідання не з'явився, про час та дату
розгляду справи був повідомлений
належним чином, згідно ст. 76 ЦПК
України, причини неявки в судове
засідання суду не повідомив. Надав
заяву про можливість розгляду справи у
його відсутність, просив задовольнити
позовні вимоги, не заперечував проти
ухвалення заочного рішення (а.с.115).

Відповідач ОСОБА_2 повторно до судового
засідання не з'явився, хоча і був
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, жодних поважних
причин своєї неявки до суду не надав,
суд ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК
України, у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних в справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
перевірив їх доказами, приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК України
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із
сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін виникає
спір.

Так, згідно зі ст. 213 ч.3 ЦПК України
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається і це не
оспорюється сторонами, що 03.10.2011 року
між Публічним акціонерним товариством
«Плюс Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №С60.174.70148 в сумі 11402,00
гривні, включаючи витрати на страховий
платіж строком на 18 місяців зі сплатою
21,00 % річних від залишкової суми кредиту
- протягом основного строку дії цього
договору, 0,001 % річних від залишкової
суми кредиту - протягом останніх двох
місяців строку дії цього договору, 2,5500%
річних протягом основного строку дії
договору за кредитне обслуговування
(а.с. 9-15).

Відповідно до п. 1.1 Розділу 1 «Загальних
положень» Статусу Публічного
акціонерного товариства «Плюс Банк»
Публічне акціонерне товариство «Ідея
Банк» виникло внаслідок зміни назви
Публічного акціонерного товариства
«Плюс Банк», відповідно до рішення
Загальних Зборів Акціонерів Банку
(протокол №35 від 11 серпня 2011 року), і є
правонаступником всіх його прав і
обов'язків (а.с.5,6).

В порушення зазначених умов кредитного
договору № С60.174.70148 від 03.10.2011 року,
відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання
щодо графіку погашення кредитної
заборгованості не виконує, у зв'язку з
цим станом на 08.01.2014 року, виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 66726,76 гривень, з яких:

- прострочений борг - 11402,00 грн.;

- прострочені проценти - 10185,90 грн.;

- строкові проценти - 290,76 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення
платежів - 44778,10 грн.;

- віндикаційні витрати - 70,00 грн., що
підтверджується довідкою про стан
заборгованості (а.с. 3).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Керуючись ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 527 ЦК України
боржник зобов'язаний виконати
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту, у
відповідності зі ст. 530 ЦК України якщо
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь - який час.

На підставі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язань наступають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов`язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов`язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов`язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди, у
відповідності зі ст. 612 ЦК боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов`язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов`язується надати гроші (кредит)
позичальникові у розмірі та ну умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов`язується повернути кредит та
сплатити відсотки. Таким чином позовні
вимоги є доведеними.

Наслідки порушення договору
позичальником, встановлені ч. 2 ст. 1050 ЦК
України, у відповідності до якої
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частками (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплатити
відсотки, належні йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

Відповідно до принципів розумності і
справедливості на кредитора
покладається обов'язок вживати
необхідних заходів щодо зменшення
розміру збитків, завданих йому
порушенням зобов'язання, але у всякому
разі, не сприяти їх збільшенню.
Невиконання кредитором цього обов'язку
може бути підставою для зменшення
судом розміру збитків та неустойки, що
стягуються з боржника, що передбачено
частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої
суд має право зменшити розмір збитків
та неустойки, які стягуються з
боржника, якщо кредитор умисно або з
необережності сприяв збільшенню
розміру збитків, завданих порушенням
зобов'язання, або не вжив заходів щодо
їх зменшення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" положення ст.
616 ЦК України передбачають право суду
за певних умов зменшити розмір збитків
та неустойки, які стягуються з
боржника. Зазначене стосується
цивільно-правової відповідальності
боржника, а не сплати ним основного
грошового боргу за кредитним
договором, що суд на підставі вказаної
норми закону змінити не може.

Враховуючи, що про порушення
зобов'язання відповідачем банк
дізнався ще в 2011 році, а до суду
звернувся з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом лише 07.03.2014
року, тобто після спливу майже трьох
років після початку порушення
зобов'язання, до цього будь-яких
заходів щодо стягнення заборгованості
з відповідача не приймав, чим сприяв
збільшенню розміру неустойки за
кредитним договором, суд, виходячи з
засад цивільного судочинства, а саме,
розумності та справедливості, вважає
можливим зменшити розмір неустойки
(пені), що підлягає стягненню з
відповідача, до розміру заборгованості
за тілом кредиту, а саме до 11402,00 грн.

Таким чином, суд на підставі
викладеного вважає позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, а
саме, з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню заборгованість за
кредитним договором станом на 08.01.2014
року в розмірі 33350,66 грн., з яких:

- прострочений борг - 11402,00 грн.;

- прострочені проценти - 10185,90 грн.;

- строкові проценти - 290,76 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення
платежів - 11402,00 грн.;

- віндикаційні витрати - 70,00 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.п 1 пункту 1 частини 2 ст.
4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI
«Про судовий збір» з позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня календарного року, в якому
відповідна заява або скарга подається
до суду.

При зверненні до суду позивачем
сплачено судовий збір у сумі 667,27 грн.

Суд дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 33350,66
грн., з цих задоволених вимог підлягає
сплаті судовий збір у сумі 333,51 грн. (1%
ціни позову), який підлягає
відшкодуванню позивачу за рахунок
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 57, 60, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства "
Ідея Банк " суму заборгованості за
кредитним договором № С60.174.70148 від
03.10.2011 року у розмірі 33350,66, з яких:

- прострочений борг - 11402,00 грн.;

- прострочені проценти - 10185,90 грн.;

- строкові проценти - 290,76 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення
платежів - 11402,00 грн.;

- віндикаційні витрати - 70,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства "
Ідея Банк " витрати по сплаті судового
збору у розмірі 333,51 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за заявою
відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів після його
проголошення. Особами, які не були
присутні при оголошенні рішення - в той
же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набуває
чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна