АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц-7961236
Головуючий у 1 інстанції - Савицький О.А
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В.,
Невідомої Т.О.

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ТОВ «Едвайс»

на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013року

в справі за позовом ПАТ
«Брокбізнесбанк» до ТОВ «Іст-Інвест»,
ТОВ «Едвайс», ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А
:

В червні 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк»
звернулося до суду з зазначеним
позовом та вказувало, відповідно до
кредитного договору від 15 листопада 2005
року та додаткових угод,укладених між
банком та ТОВ « Іст-Інвест» банк
відкрив товариству кредитну лінію на
видачу кредиту в сумі 3 401 620 грн. На
виконання договору кредиту між банком
та ТОВ «Едвайс» та ОСОБА_1 в цей же день
були укладені договори поруки. Згідно
рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 листопада 2012
року,яке набрало чинності, з ТОВ
«Іст-Інвест»,ТОВ «Едвайс» та з ОСОБА_1
на користь ПАТ «Брокбізнесбанк»
стягнуто солідарно заборгованість за
кредитним договором від 15 листопада 2005
року в сумі еквівалентній 725 489,25 дол.
США.

Посилаючись на те, що у відповідачів
крім заборгованості за кредитним
договором існує також заборгованість
по процентах та по неустойці за
несплачені проценти з часу останнього
розрахунку заборгованості на час
звернення до Шевченківського суду з
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитом -серпень 2011 рік, позивач
просив стягнути на його користь з
відповідачів солідарно також
заборгованість по процентах та
неустойці,яка станом на 30 травня 2013
року становить 208 079,28 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року
позов банку задоволено.

З цим рішенням суду не погодився
відповідач ТОВ «Едвайс», подав
апеляційну скаргу та посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову банку в задоволені позову в
повному обсязі. .

На обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що
порушення судом процесуального права
полягає в безпідставній відмові суду в
задоволені клопотання представнику
товариства про зупинення справи до
розгляду справи та набрання чинності
рішення господарського суду за позовом
товариства про припинення поруки та
стягнення безпідставно отриманих
коштів. Суд неповно з,ясував обставини
справи, невірно оцінив докази та не
врахував роз,ясень судової практики,з
огляду на що порушення процесуального
права потягнуло за собою невірне
застосування матеріального права,а
саме ст. 559 та ч. 2 ст. 604 ЦК,якими
передбачено випадки та умови
припинення зобов,язання. Поза увагою
суду, на думку апелянта,залишилось те,
що умовами договору поруки визначено
що поручитель не несе відповідальність
перед кредитором у випадку,якщо
договір кредиту зміненого його
учасником без згоди поручителя. Суд не
прийняв також до уваги, що згідно
додаткової угоди №7 від 29 грудня 2007
року кредитним договором змінено
повністю всі умови,строки та збільшено
відповідальність позичальника. Проте
згідно п.6.5 кредитного договору
пролонгація договору можлива за умови
взаємної згоди сторін та за умови
пролонгації договору поруки. Проте ці
вимоги не було дотримано і а ні
позивач,а ні позичальник не повідомили
та не узгодили з товариством питання
про внесення змін до кредитного
договору і згоди на їх внесення
товариство не надавало.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник апелянта доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила задовольнити апеляційну
скаргу.

Інші особи,які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явилися. Про
місце та час розгляду справи,
відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК України,
повідомлені належно, причини неявки в
судове засідання не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши апеляційну скаргу, в
межах її доводів, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно ст. 533 ЦК за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
обов'язку.

Згідно ст.554 ЦК у разі порушення
боржником зобов'язання забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі що ї
боржник,включаючи сплату основного
боргу,процентів,неустойки,відшкодуван
ня збитків,якщо інакше не встановлено
договором поруки.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК ,якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики,він
зобов'язаний сплатити суму грошову
сумі відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі,визначені родовими ознаками,він
зобов,язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-522 цього
Кодексу,яка нараховується від дня,коли
речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення
позикодавцеві,незалежно від сплати
процентів,належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Положеннями ч. 1 ст. 617 Цивільного
кодексу України чітко визначено, що
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Частиною 2 цієї ж статті
передбачено, що не вважається випадком,
зокрема, недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Згідно з ст. 611 ЦК у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом,згідно договору
поруки від 15 листопада 2005
року,укладеного між ТОВ «Едвайс» та АБ
«Брокбізнесбанк» ТОВ «Едвайс»
зобов'язалось відповідати у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
ТОВ «Іст-Інвест» зобов'язань за
кредитним договором від 15 листопада 2005
року, а саме: за своєчасне повернення
кредиту у розмірі 3 401 620,00 дол. США до 10
листопада 2009 р.; за виплату процентів по
кредиту в сумі, виходячи з розрахунку 14

відсотків річних за користування
кредитними коштами, до 10 листопада 2009 р.
та за виплату пені у випадку
прострочення по виплаті процентів і
поверненню кредиту,

яка нараховується виходячи з
розрахунку 0,1% від суми непогашеної

заборгованості за кожний день
прострочки.

Згідно 2.1.у випадку невиконання
боржником зобов'язань кредитного
договору, поручитель та боржник
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники (а.с.33-34).

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 листопада
2012 року задоволено позовні вимоги ПАТ
«Брокбізнесбанк» та стягнуто на його
користь солідарно з ТОВ
«Іст-Інвест»,ТОВ «Едвайс» та ОСОБА_1
кредитну заборгованість в сумі
еквівалентній 725 489,25 дол. США.

Зазначеним рішенням суду встановлено
також, що рішенням господарського суду
м. Києва від 15 жовтня 2012 року ТОВ
«Едвайс» відмовлено в задоволені
позову про визнання договору поруки
від 30 листопада 2005 року припиненим
(а.с.70-72).

Рішення суду від 14 листопада 2012 року
набрало чинності і 7 березня 2013 року ПАТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК» отримало виконавчі
листи про його примусове виконання
(а.с.73-76).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки строк дії кредитного договору
№ 68 - 05У від 15 листопада 2005 року
закінчився 15 листопада 2011 року, банком
було донараховано проценти за
користування кредитом та неустойка за
несплаченими процентами,яка згідно
розрахунків станом на 30 травня 2013 року
складає 208 079,28 грн.(а.с.10-11).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«Брокбізнесбанк» суд виходив з їх
доведеності та того, що відповідачі
свої зобов'язання виконують неналежно
і оскільки строк кредитного договору
закінчився 15 листопада 2011 року, тому з
часу винесення рішення суду від 14
листопада 2012 року позивачем підставно
донараховані проценти за користування
кредитом та неустойку.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів та
заперечень, які судом перевірені та
яким надана правильна оцінка. У рішенні
наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, застосовані правові
норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що рішення
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законним та
обгрунтованим і підстав для його
скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності внесення змін до договору
кредиту спростовуються як рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 14 листопада 2012 року так і
рішенням господарського суду м. Києва
від 15 жовтня 2012 року,а також листом ТОВ
«Едвайс» від 1 жовтня 2009 року про згоду
виступати поручителем з урахуванням
змін договору кредиту та рішенням
позачергових зборів учасників
товариства від 25 2009 року (а.с.57,58).

У зв'язку з наведеним неможливо
погодитись з доводами апеляційної
скарги про неналежну оцінку доказів та
невідповідність викладених у рішенні
суду висновків обставинам справи, ці
доводи не відносяться до тих, з якими
процесуальне законодавство пов'язує
можливість ухвалення рішення щодо
скасування або зміни оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Едвайс»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді