РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Бондарчука В.В.

секретаря
Потаніної О.О.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

третьої особи
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому справу
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства
інфраструктури України, Державної
адміністрації залізничного транспорту
України «Укрзалізниця», ОСОБА_3, з
участю третіх осіб Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ніагара»,
ОСОБА_4 про визнання недійсним
доручення,

встановив:

19 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду із позовом до
відповідачів про визнання недійсним
доручення, посилаючись на те, що 10
листопада 2000 року мала місце
купівлі-продажу приміщення магазину,
що по АДРЕСА_1. Від імені Хмельницького
державного торгівельно-виробничого
підприємства робітничого постачання
«Локомотив» зазначений договір
підписав на підставі доручення ОСОБА_3
Позивач обґрунтовуючи свої вимоги
зазначає, що директор підприємства
ОСОБА_4 відповідно до статуту не мала
права розпоряджатися державним майном,
крім цього відповідно до ст.66 ЦК
України 1963 року така довіреність мала
містити підпис головного бухгалтера,
тому при видачі доручення директор
діяла із перевищенням повноважень.
Незаконний перехід права власності на
приміщення магазину призвів до
порушення прав позивача, а тому він
просить його позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали в тому обсязі, що визначений
у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 вважає поданий
позов необґрунтованим та таким, що
задоволенню не підлягає.

Представник відповідача
Міністерства інфраструктури України в
судове засідання не з'явився, подав
заяву про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача
Державної адміністрації залізничного
транспорту України «Укрзалізниця»
подав до суду заяву про розгляд справи
без його участі, не заперечив щодо
задоволення позову.

Представник третьої особи ТОВ
«Ніагара» в судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти позову заперечила,
зазначила, що будь-яких прав, свобод та
інтересів позивача при наданні
довіреності на ім'я ОСОБА_3 порушено не
було.

Суд, заслухавши пояснення
учасників процесу та дослідивши
матеріали справи приходить до
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому
засіданні 10 листопада 2000 року
директором Хмельницького державного
торгівельно-виробничого підприємства
робітничого постачання «Локомотив»
ОСОБА_4 на підставі нотаріально
посвідченого доручення було
уповноважено ОСОБА_3, інженера цього
підприємства бути представником в
нотаріальній конторі та інших
установах та організаціях по питанню
укладення договорів відчуження
приміщень та майна, що належать
Хмельницькому державному
торгівельно-виробничому підприємству
робітничого постачання «Локомотив».

Відповідно до контракту №493 від 12
лютого 1997 року, укладеного між
Державною адміністрацією залізничного
транспорту України та ОСОБА_4, останню
було призначено директором
Хмельницького державного
торгівельно-виробничого підприємства
робітничого постачання «Локомотив» та
уповноважено здійснювати поточне
управління підприємством, а відповідно
до п.12 наділено правом видавати
доручення, це саме передбачено і п.6.3
Статутом підприємства «Локомотив».

В силу ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Оспорюючи доручення від 10
листопада 2000 року, позивач зазначає про
порушення його прав подальшим
укладенням на підставі цього документу
договору купівлі-продажу тимчасової
споруди приміщення магазину по
АДРЕСА_1, оскільки на підставі рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
2 липня 2012 року за позовом ОСОБА_6 було
визнано недійсними та скасовано
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно по АДРЕСА_1, яке належало
на праві спільної сумісної власності
йому та дружині.

Однак судом враховується
наступне, відповідно до ст.64 ЦК України
від 18 липня 1963 року довіреністю
визнається письмове уповноваження, яке
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

Особливістю відносин
представництва є те, що вони виникають
та існують в інтересах особи, яка
добровільно надала іншій особі право
вчинити певний перелік дій, які вона
заздалегідь схвалює. Правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки лише для особи, яку він
представляє, а тому наданням ДТВПРП
«Локомотив» доручення ОСОБА_3 на
представництво інтересів підприємства
будь-яких прав, свобод чи інтересів
позивача не було порушено, не
встановлено цього і в судовому
засіданні, крім цього суд враховує і ту
обставину, що сам позивач у поданій
заяві зазначає, що правові наслідки для
нього було створено саме укладеним із
використанням оспорюваного доручення
договором купівлі-продажу.

Посилання позивача на те, що для
укладення договору купівлі-продажу
приміщення магазину необхідна була
згода адміністрації «Укрзалізниці»
суд не бере до уваги, оскільки це не
стосуються предмету позову, крім цього
відповідно до ст.63 ЦК України від 18
липня 1963 року, угода, укладена від імені
другої особи особою, не уповноваженою
на укладення угоди або з перевищенням
повноважень, створює, змінює і припиняє
цивільні права і обов'язки для особи,
яку представляють, лише в разі дальшого
схвалення угоди цією особою, в даному
випадку адміністрацією
«Укрзалізниці», яка будь-яких
претензій з приводу укладеного
правочину не висувала, із відповідними
позовом щодо його недійсності не
зверталась. Посилання позивача на ст.48
ЦК України від 1963 року є
необґрунтованими, оскільки
невідповідності доручення вимогам
Закону в судовому засіданні не
встановлено.

Керуючись ст.ст.63, 64 ЦК України від
18 липня 1963 року, ст.ст.60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Міністерства інфраструктури України,
Державної адміністрації залізничного
транспорту України «Укрзалізниця»,
ОСОБА_3 про визнання недійсним
доручення від 10 листопада 2000 року яким
Хмельницьке державне
торгівельно-виробниче підприємство
робітничого постачання «Локомотив» в
особі ОСОБА_4 уповноважило ОСОБА_3 бути
представником в нотаріальні конторі та
інших установах та організаціях по
питанню укладення договорів
відчуження приміщень та майна
підприємства відмовити.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення, а в разі,
якщо апеляцію подають особи, які не
були присутніми в судовому засіданні,
то апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: