АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/1241/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1217/14
Головуючий у 1-й інстанції Островський
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Котелевського районного суду
Полтавської області від 25 лютого 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом, у якому
зазначало, що за умовами кредитного
договору №SUA0RK07373155 від 20 листопада 2006
року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 3 500,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,0% на
рік на залишок заборгованості за
кредитом.

Позичальник належним чином не виконав
взятих на себе зобов'язань та станом на
26 листопада 2013 року має заборгованість
по процентам за користування кредитом 5
928,27 грн., пеню за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у сумі 5 414,43
грн., а разом - 11 342,70 грн., які банк просив
стягнути на свою користь.

Рішенням Котелевського районного суду
Полтавської області від 25 лютого 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено
ПАТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній
скарзі, посилаючись на порушення і
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначене рішення суду першої
інстанції скасувати, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, що 28
лютого 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ
«ПриватБанк») укладено кредитний
договір №SUA0RK07373155 від 20 листопада 2006
року, за умовами якого позивач надав
відповідачу грошові кошти у сумі 3 500,00
грн. зі сплатою 12% річних.

Судовим наказом №2-н/11/07, виданим
Котелевським районним судом
Полтавської області від 25 жовтня 2007
року, з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ
«ПриватБанк» стягнуто заборгованість
у сумі 3 327,82 грн.

Виконавче провадження по примусовому
виконанню вказаного судового наказу
закінчено 22 березня 2010 року, що
підтверджується відповідною
постановою державного виконавця ВДВС
Котелевського РУЮ Кисличенка О.В. (а.с.
45).

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, позивач просив стягнути
заборгованість по процентам,
нарахованих за період з 29 серпня 2007
року по 27 грудня 2010 року, тобто банк
продовжував нарахування відсотків вже
після повного погашення відповідачем
заборгованості по тілу кредиту, та
здійснив нарахування пені до моменту
пред'явлення даного позову, тобто,
більш ніж за 6 років.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 встановлено загальну
позовну давність тривалістю у три роки.

З огляду на положення ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК
України передбачено, що позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення; сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

За змістом п. п. 1.1., 2.2.2. кредитного
договору, сплата відсотків за
користування кредитом здійснюється у
період з 10 по 15 число кожного місяця,
але не пізніше дати фактичного повного
погашення кредиту.

З урахуванням зазначених умов
договору, для нарахування банком
відсотків після 22 березня 2010 року - дати
повного погашення позичальником
заборгованості за тілом кредиту,
відсутні правові підстави.

Заперечуючи проти позову, відповідач
ОСОБА_1 просив застосувати до вимог
банку наслідки спливу позовної
давності.

Таким чином, оскільки трирічний строк
позовної давності сплинув у березні 2013
року, а звернення банку до суду мало
місце у грудні 2013 року, місцевий суд
дійшов обґрунтованого висновку щодо
пропуску банком позовної давності та
відмову у задоволенні позову з цих
підстав.

Доводи апеляційної скарги про дію
договору до повного виконання
боржником своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором є такими,
що не ґрунтуються на законодавстві та
умовах договору, виходячи з наступного.

З огляду на положення ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст.
252 ЦК України, із настанням певної
події, яка має юридичне значення,
пов'язується термін, який визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору
сторони встановили строк, протягом
якого має бути здійснено повернення
кредитних коштів - з 20 листопада 2006 року
по 19 листопада 2007 року.

Згідно п. 3.1. кредитного договору за
користування кредитом у період з дати
укладення договору до дати погашення
кредиту, позичальник щомісяця в період
сплати сплачує відсотки у розмірі,
визначеному у п. 1.1. договору.

Таким чином, у кредитному договорі
сторонами визначено термін, протягом
якого банк має право здійснювати
нарахування відсотків по кредиту, до
повного погашення заборгованості по
тілу кредиту, що остаточно сплинув у
березні 2010 року.

Зі спливом позовної давності до
основної вимоги щодо стягнення
відсотків по кредиту, з огляду на
положення ст. 266 ЦК України, позовна
давність спливла і до додаткової
вимоги щодо стягнення неустойки у
вигляді пені.

У свою чергу, посилання банку у доводах
апеляційної скарги на умову пункту 5.1.
кредитного договору, що визначає строк
дії договору з моменту його укладення
та до повного виконання зобов'язання,
не береться колегією суддів до уваги,
оскільки вказані умови договору прямо
суперечать положенням ч. 1 ст. 251,
ч. 1 ст. 252 ЦК України, які визначають
строк дії роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та такими, що не
спростовують вірних висновків
місцевого суду, зроблених на підставі
повного та всебічного з'ясування
обставин справи, та надання їм належної
правової оцінки.

За таких обставин, рішення місцевого
суду постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Котелевського районного суду
Полтавської області від 25 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Кузнєцова О.Ю.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль В.А.