Головуючий суду 1 інстанції - Труфанова
Доповідач - Малієнко Н.В.
Провадження № 22ц/782/4908/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Аліханян Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Артемівського
районного суду м. Луганська

від 30 вересня 2013 року

у справі за позовом прокурора
Артемівського району м. Луганська в
інтересах держави в особі Луганської
міської ради до ОСОБА_2, третя особа
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з
орендної плати за землю і пені та
розірвання договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2011 року прокурор
Артемівського району м. Луганська в
інтересах держави в особі Луганської
міської ради звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_2 на користь
Луганської міської ради
заборгованість з орендної плати на
землю в сумі 17093,75 грн. і пеню в розмірі
718,87 грн. з перерахуванням цих коштів в
загальній сумі 17812,62 грн. на
розрахунковий рахунок місцевого
бюджету Артемівського району.
Розірвати договір оренди земельної
ділянки від 18.05.2004 року, державна
реєстрація від 26.05.2004 року № 5016,
укладений між Луганською міською радою
та ОСОБА_2

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що рішенням Луганської
міської ради від 02.03.2004 року №18/106
ОСОБА_2 була надана в оренду земельна
ділянка площею 0,1630 га терміном на 49
років за адресою: АДРЕСА_1, під
будівництво та розміщення молодіжного
центру та благоустрій прилеглої
території.

18.05.2004 року між ОСОБА_2 та Луганською
міською радою був укладений договір
оренди землі за яким відповідачка
зобов'язалась платити оренду за
користування вказаною земельною
ділянкою в розмірі земельного податку
(пічного). Свої зобов'язання ОСОБА_2
належним чином не виконувала, у зв'язку
з чим за період з 01.06.2010 року по 30.06.2011
року утворилась заборгованість по
орендній платі в розмірі 17812,62 грн, яку
він просив стягнути з відповідачки та
розірвати договір оренди землі.

11.11.2011 року по справі було прийнято
заочне рішення, яке ухвалою суду від
18.12.2012 року по заяві відповідачки було
скасовано та переглянуто.

Заочним рішенням від 30 вересня 2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Луганської міської ради
заборгованість з орендної плати за
землю в сумі 17093,75 грн. і пеню в розмірі
718,87 грн. з перерахуванням цих коштів в
загальній сумі 17812,62 грн. на
розрахунковий рахунок місцевого
бюджету Артемівського району.
Розірвано договір оренди земельної
ділянки від 18.05.2004 року, державна
реєстрація від 26.05.2004 року № 5016,
укладений між Луганською міською радою
та громадянкою ОСОБА_2 Вирішено питання
щодо стягнення судових витрат.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_2 надала
апеляційну скаргу і просить скасувати
вказане заочне рішення та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
прокурора Артемівського району м.
Луганська в інтересах держави в особі
Луганської міської ради відмовити за
необґрунтованістю.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним
вимогам закону рішення суду першої
інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з доведеності
вимог з нормативної точки зору.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Стаття 759 ЦК України наголошує, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов*язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк, а з ч.ч.1,5 ст.762 ,
цього ж кодексу, слідує, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно ст. 206 Земельного кодексу
України, використання землі в Україні є
платним.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про оренду
землі» орендодавець має право вимагати
від орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням 18 сесії 24 скликання
Луганської міської ради за №18/106 від
02.03.2004 року відповідачці передана в
оренду земельна ділянка під
будівництво та розміщення молодіжного
центру та благоустрій прилеглої
території за адресою АДРЕСА_1, 18.05.2004
року між сторонами укладено договір
оренди землі, площею 0,1630 га, строком на
49 років, реєстрація якого відбулася
26.05.2004 року за №5016 (а.с.4-5, 10).

Розмір орендної плати, порядок та
строки її внесення за вказаним
договором оренди, передбачені п.п. 8-12.

Пунктом 13 договору оренди передбачені
штрафні санкції за порушення умов
договору щодо строків сплати орендної
плати у вигляді сплати пені- 0,023%
несплаченої суми за кожний день
прострочення.

Заборгованість по сплаті орендної
плати за договором оренди за період з
01.06.2010 року по 30.06.2011 року склав в сумі
17093,75 грн. та пені за період з 01.08.2010 року
по 31.07.2011 року - 718,87 грн., а разом 17812,62
грн, що підтверджується розрахунком
заборгованості з орендної плати та
довідками про розрахунок розміру
земельного податку (річного) та про
розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки (а.с.3, 6, 11, 13).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції правильно у
відповідності із законом зроблений
висновок про неналежне виконання
зобов*язань по сплаті орендної плати за
землю відповідачкою ОСОБА_2 та стягнуто
з неї на користь Луганської міської
ради зазначений розмір заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено, розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках встановлених договором або
законом.

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що істотними умовами
договору оренди землі, крім іншого, є -
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.31 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди може
бути розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в порядку, встановленому
законом.

Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Згідно з положеннями частини 1 статті 32
Закону України «Про оренду землі» на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду, зокрема, в разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених статтями 24 і 25 цього
Закону та умовами Договору.

Виходячи з аналізу зазначених норм
закону та встановлених обставин по
справі, колегія суддів вважає, що
невиконання відповідачкою умов
договору оренди щодо сплати орендної
плати за земельну ділянку, розташовану
в АДРЕСА_1, є істотним порушенням умов
договору, тому суд першої інстанції
обгрунтовано дійшов до висновку про
доведеність позовних вимог та
розірвання договору оренди земельної
ділянки наданої відповідачці в оренду
за зазначеною адресою.

Доводи апеляційної скарги на увагу не
заслуговують, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 18.12.2012 року заява
ОСОБА_2 про скасування заочного рішення
була задоволена та справа призначена
до розгляду на 29.01.2013 року, про що були
повідомлені всі сторони належним
чином. В подальшому справа
призначалась до розгляду 7 разів - на
19.03.2013 року, 17.05.2013 року, 11.06.2013 року,
10.07.2013 року, 21.08.2013 року, 30.09.2013 року, на
які ані відповідачка ОСОБА_2, ані її
представник адвокат ОСОБА_4 не
з*являлися, 5 разів розгляд справи
відкладався за заявою представника
відповідачки (а.с.74, 87, 92, 100,105), тому
судом першої інстанції у відповідності
до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України, було
прийнято рішення про розгляд справи у
відсутність відповідачки та її
представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЦПК України у
випадках, встановлених законом,
прокурор може звертатися до суду із
заявами про захист прав, свобод та
інтересів інших осіб, або державних чи
суспільних інтересів та брати участь у
цих справах.

Відповідно до п.2 ст.121 Конституції
України, ч.2 ст.5 Закону України «Про
прокуратуру» на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у
здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. підставою
представництва в суді держави є
наявність порушень або загрози
порушень інтересів держави. Однією з
форм такого представництва є звернення
до суду з позовами.

Стаття 37 вказаного Закону наділяє
правом подання позовної заяви в
порядку цивільного,
адміністративного, господарського
судочинства Генерального прокурора
України, прокурорів Автономної
Республіки Крим, областей, міст
Києва і Севастополя,
спеціалізованих прокуратур (на
правах обласних), міжрайонним
прокурорам, прокурорам міст,
районів, районів у містах та
прирівняних до них спеціалізованих
прокуратур, їх першим заступникам і
заступникам.

Звертаючись із позовною заявою про
стягнення орендної плати за землю та
розірвання договору оренди землі,
прокурор указав, що підставою для
звернення до суду є захист інтересів
держави.

Прокурор Артемівського району м.
Луганська надав позовну заяву за
місцем знаходження земельної ділянки
та мав право звернутися за захистом
прав держави в інтересах тієї Ради в
повноваження якої входить вирішення
питання про передачу земельної ділянки
в оренду, якою в даному випадку є
Луганська міська рада.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду відповідає обставинам
справи та вимогам закону.

У відповідності зі ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду;

Згідно зі ст.. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, оскільки рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону та обставинам справи,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та підстав
для його скасування не вбачається.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303-304,
307, 308, 315, 324, 325 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 30
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: