Справа № 686/4596/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 р.
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Логінової С.М.,

при секретарі - Юзьковій А.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

за участі представника
відповідача - Ващука Р.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засідання у залі суду м. Хмельницького
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку, посилаючись на те, що вона
працювала у ТОВ «Укрхіменерго» на
посаді юрисконсульта з 02.02.2013 р. по
01.09.2013 р.

01.09.2013 р. позивача було звільнено з
посади відповідно до ст. 36 ч. 1 КЗпП
України на підставі наказу ТОВ
«Укрхіменерго» № 37-к від 01.09.2013 р.

На день звільнення ТОВ «Укрхіменерго»
ОСОБА_1 була нарахована, але у зв'язку із
відсутністю коштів не виплачена
заробітна плата за період з 02.02.2013 р. по
01.09.2013 р. у сумі 8661,06 грн. Не було
виплачено і компенсацію за
невикористану щорічну відпустку
тривалістю 14 днів у сумі 975,89 грн.

Вказує, що у зв'язку із затримкою
розрахунку ТОВ «Укрхіменерго» повинно
також виплатити їй середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку у сумі 7999,45 грн.

Загальна заборгованість ТОВ
«Укрхіменерго» перед ОСОБА_1 становить
17636,40 грн., яку ОСОБА_1 просить стягнути з
ТОВ «Укрхіменерго».

Представник відповідача - ТОВ
«Укрхіменерго» у судовому засіданні
позов визнав, пояснивши, що ОСОБА_1
дійсно працювала у ТОВ «Укрхіменерго»
на посаді юрисконсульта з 02.02.2013 р. по
01.09.2013 р. і при звільненні їй не було
виплачено заробітну плату за період з
02.02.2013 р. по 01.09.2013 р. у сумі 8661,06 грн. та
компенсацію за невикористану щорічну
відпустку у сумі 975,89 грн.

Заслухавши думку позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці», заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власним або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 21 означеного закону,
працівник має право на оплату своєї
праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору. Відповідно до ст. 21 Закону
України «Про оплату праці» працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом (а в разі відсутності таких
органів - представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ч.1 ст. 24
Закону України «Про відпусти» у разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У суду відсутні підстави для
неприйняття визнання позову, оскільки
визнання представником відповідача
позову не суперечить закону та не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 «Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» від 12.06.2009 року у разі
визнання відповідачем позову, яке має
бути безумовним, і якщо таке визнання
не суперечить закону й не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб
(не відповідача), суд ухвалює рішення
про задоволення позову, обмежившись
у мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №
31-к від 02.02.2013 р. була прийнята на роботу
на посаду юрисконсульта у ТОВ
«Укрхіменерго». Наказом № 37-к від 01.09.2013
р. ОСОБА_1 була звільнена з посади
юрисконсульта ТОВ «Укрхіменерго», що
підтверджується копією трудової
книжки АО № 031030.

Заборгованість ТОВ «Укрхіменерго» по
виплаті ОСОБА_1 заробітної плати за
період з лютого 2013 року по вересень 2013
року станом на 01.10.2013 р. становить 8661,06
грн., що підтверджується довідкою № 4
ТОВ «Укрхіменерго» від 06.03.2014 р.

Відповідно до довідки ТОВ
«Укрхіменерго» № 2 від 25.03.2014 р. щорічна
основна відпустка ОСОБА_1 не
надавалася, на час звільнення
нарахована і не виплачена компенсація
за невикористану відпустку у розмірі
975,89 грн.

Суд приходить до висновку, що
враховуючи те, що ОСОБА_1 була
нарахована, але не виплачена заробітна
плата та компенсація за невикористану
відпустку, на її користь з ТОВ
«Укрхіменерго» слід стягнути
невиплачену заробітну плату у сумі 8661,06
грн. та 975,89 грн. компенсації за
невикористану відпустку.

Суд також приходить до висновку, що на
користь ОСОБА_1 слід стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунки
при звільненні за період з 02 вересня 2013
року по 07 березня 2014 року у сумі 7999,45
грн.

Приймаючи до уваги вказані обставини, а
також визнання представником
відповідача позову, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню, з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» на
користь ОСОБА_1 слід стягнути
заборгованість по заробітній платі у
сумі 8661,06 грн., середній заробіток за
час затримки виплати заробітної плати
у розмірі 7999,45 грн. та компенсацію за
невикористану відпустку у сумі 975,89
грн., а всього 17636, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 83, 115, 117 КЗпП України, Законом
України «Про оплату праці», Законом
України «Про відпустки», суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плати та
компенсації за невикористану
відпустку задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» (, 29000, м. Хмельницький, вул.
Зарічанська, 34, офіс 419) на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі у сумі 8661 (вісім тисяч шістсот
шістдесят одна) грн. 06 коп., середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати у розмірі 7999 (сім
тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн.
45 коп., компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 975 (дев'ятсот сімдесят
п'ять) грн. 89 коп. а всього - 17636
(сімнадцять тисяч шістсот тридцять
шість) грн. 40 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» у
дохід держави судовий збір у сумі 243
грн. 60 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦПК України,
допустити негайне виконання рішення,
стягнувши з товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхіменерго» на
користь ОСОБА_1 заробітну плату за 1
місяць.

На рішення через суд першої інстанції,
який його ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Логінова С.М.