АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/311/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Полив’яний В.М.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 27 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 на рішення
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 06 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя
особа: Виконавчий комітет Херсонської
міської ради про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з вказаною позовною заявою,
посилаючись на те, що на підставі
рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 07.04.2010 року за ОСОБА_4
та ОСОБА_5 визнано право власності по 1/3
частини житлового будинку з
господарськими будівлями, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 06.03.2012 року за нею та
її неповнолітньою донькою визнано
право власності по 1/6 частині
домоволодіння. З 2004 року, після смерті
ОСОБА_7 і по теперішній час відповідачі
незаконно перемістили межу, що
розділяє земельні ділянки будинку № 9
та АДРЕСА_2 на 0,41 в глиб території
земельної ділянки позивачів. Після
переміщення межі, позивачі змушені
були провести кадастрову зйомку своєї
земельної ділянки, якою було
зафіксовано зменшення земельної
ділянки з площі 0,06 га до 0,0566 га.
Враховуючи те, що відповідач
відмовляється виконувати законні
вимоги щодо знесення частини огорожі
та зважаючи на те, що знаходження
огорожі на земельній ділянці
позивачів, позбавляє їх права
повноцінного користування своєю
земельною ділянкою, просила:

- усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1
шляхом встановлення огорожі на межі у
відповідності до плану земельної
ділянки в АДРЕСА_2, яка виділена
відповідно до Рішення Херсонського
міськвиконкому № 1000 від 18.10.1950 року під
забудову;

- зобов'язати користувачів земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2, відновити
межу, яка існувала до 2004 року і яка
поділяє земельні ділянки № 9 і АДРЕСА_2.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 06 листопада 2013 року у
задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 -
представник ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, представників
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст..303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно
відповідних рішень була надана у
користування земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1 площею 600 кв.м. та 24
кв.м.. За даними технічного паспорту
домоволодіння АДРЕСА_1 межує з
домоволодіннями розташованими в
АДРЕСА_2 та 7, по АДРЕСА_3 по АДРЕСА_4.
Відповідно до кадастрової зйомки
земельної ділянки, на якій розташовано
домоволодіння АДРЕСА_1 було
зафіксовано зменшення земельної
ділянки з 0,06 до 0,0566.

Як вбачається з позову, його предметом
є відновлення межі між суміжними
землекористувачами.

Згідно з частинами 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей. Органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування, органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів спір вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року № 7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» роз'яснено, що згідно
зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян заявників, які
не погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
влади з питань земельних ресурсів.

Згідно із ч. 1 ст. 103 ЗК України основою
для відновлення межі є дані
земельно-кадастрової документації, яка
відповідно до ст. 193 ЗК України містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
від власників сусідньої земельної
ділянки сприяння встановленню твердих
меж, а також відновленню межових знаків
у випадках, коли вони зникли,
перемістилися або стали непридатними.
Порядок відновлення меж визначається
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

На виконання вказаної статті наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 16 червня 2010 року за №
391/17686, затверджено Інструкцію про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, якою визначено механізм
відновлення меж земельних ділянок на
місцевості, який здійснюють:
виконавець - юридична чи фізична особа,
яка отримала ліцензії на проведення
робіт із землеустрою та
топографо-геодезичних робіт; замовник -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, власник (користувач)
земельної ділянки, який замовляє
роботи із встановлення (відновлення)
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Так, в матеріалах інвентарної справи на
будинок АДРЕСА_1 наявний договір на
право будівництва будинку і
безстрокового користування земельною
ділянкою від 03.03.1953 року (а.і.с.11,13) в
якому зазначено розмір земельної
ділянки - 600 кв.м. та план земельної
ділянки від 04.07.1950 року, відведеного
згідно рішення Херсонського
міськвиконкому №1000 від 18.10.1950 року,
зазначено що в межах цієї ділянки
всього наявне землі 600 кв.м. (а.і.с.12).
Рішенням Херсонського міськвиконкому
від 17 листопада 1954 року у тимчасове
користування за вказаною адресою
залишено виявлений надлишок 24 кв.м (
а.с.10 о.с.).

Матеріали інвентарної справи не
містять та представником позивача не
надано рішення виконкому Херсонської
міської ради депутатів трудящих про
надання забудовнику земельної
ділянки, його розміру під забудову по
АДРЕСА_1 саме в розмірі 600 кв.м.

Відсутнє таке рішення і відносно
відповідача за адресою АДРЕСА_2 як в
матеріалах інвентарної справи так і в
матеріалах цивільної справи. При цьому
договір на право будівництва будинку і
безстрокового користування земельною
ділянкою від 24 вересня 1952 року та план
земельної ділянки від 16.02.1952 року
містять відомості про розмір земельної
ділянки 600 кв.м. (а.і.с.19-21). Рішення
Херсонського міськвиконкому від 17
листопада 1954 року містить інформацію
про зареєстровані за
землекористувачем за даною адресою - 584
кв.м. ( а.с.10.о.с.).

З матеріалів інвентарної справи також
вбачається, що співвласниками будинку
АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 (а.і.с. 93-94) та ОСОБА_6 (
а.і.с.126,133), в той час як позов заявлено
до одного співвласника вказаного
будинку.

Матеріали справи не містять доказів
встановлення межових знаків,
відновлення меж земельної ділянки,
якою користується позивач, у порядку
встановленому земельним
законодавством. Суду апеляційної
інстанції вони також не надані.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позивачем
не надано доказів порушення її прав.

Разом з тим, помилковим є висновок
суду, що між сусідами склався порядок
користування земельними ділянками,
якій не був оспорений попередніми
власниками, оскільки законом не
передбачено встановлення порядку
користування земельними ділянками між
суміжними землекористувачами.

Доводи апеляційної скарги про надання
кадастрової зйомки як доказу
порушення прав позивача, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
позивачем не дотриманий встановлений
законом порядок відновлення меж.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм процесуального
права щодо розгляду клопотань про
залучення до участі у справі
співвідповідачами власників інших
суміжних земельних ділянок та
призначення судової
будівельно-технічної експертизи,
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки вони не призвели
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.. 303, ч.1 п.1 ст.307, ст. 308,315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4, яка діє в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 06 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: