У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2013
року, додаткове рішення Люботинського
міського суду Харківської області від
16 серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 17 грудня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та
земельної ділянки та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в
натурі частини житлового будинку та
земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, згідно з яким просила поділити
в натурі нерухоме майно за адресою:
АДРЕСА_1, а саме, виділити їй частину
житлового будинку, яка складається з
житлової кімнати 2-1, площею 1,6 кв. м;
передньої 2-2, площею 4,50 кв. м;
житлової кімнати 2-5, площею 10,20 кв. м;
коридору 2-9, площею 3,5 кв. м;
приміщення «IV», площею 16,7 кв. м;
приміщення «V», площею 10,6
кв. м відповідно до висновку
судово-будівельної експертизи № 3537 від
07 вересня 2012 року. Поділити
земельну ділянку АДРЕСА_1 в натурі за
другим варіантом розподілу земельної
ділянки додаткової судово-будівельної
експертизи № 426 від 05 квітня 2013 року.
Припинити право спільної часткової
власності на житловий будинок літ. «А-1»
з сараєм літ. «Б», сараєм літ. «В»,
вбиральнею літ. «Г», душем літ. «Д»,
льохом літ. «І», огорожею 1-5,
водопроводом літ. «К», зливною ямою літ.
«Я». Припинити право спільної
часткової власності на земельну
ділянку, яка знаходиться за цією ж
адресою. Стягнути з ОСОБА_2 на її
користь грошову компенсацію вартості
7/80 частини житлового будинку, які
належать позивачці на праві власності
і не можуть бути виділені. Сума складає
34 365 грн та витрати за проведення
судово-будівельної експертизи у
розмірі 6 061 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала
тим, що вона є власником 59/80
частини будинку та співвласником
земельної ділянки. Зазначала, що у неї
постійно виникають конфлікти з
співвласником - відповідачем ОСОБА_2
Згоди про порядок користування
земельною ділянкою між сторонами не
досягнуто.

Заперечуючи проти первісного позову
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним
позовом, згідно з яким просив припинити
право сумісної власності на будинок з
ОСОБА_3 і виділити йому внатурі у
будинку: коридор 1-2, площею 9,2 кв. м;
кухню 1-3, площею 11,2 кв. м; ванну кімнату
1-4, площею 6,1 кв. м; житлову
кімнату 1-5, площею 12,5 кв. м; коридор 1-6,
площею 1,0 кв. м; приміщення «І», площею 8,9
кв. м; приміщення «IІІ», площею 10,7 кв. м;
сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»;
вбиральню літ. «Г»; душ літ. «Д»; погреб
літ. «І»; огорожу 1-5, водопровід літ. «К»;
зливну яму літ. «Я». Припинити право
власності на частку в спільному майні
на житловий будинок з сараями літ. «Б»
та «В», вбиральнею «Г», душем «Д»,
погребом «І», огорожею 1-5, водопроводом
літ. «К», зливною ямою «Я».

В обґрунтування своїх зустрічних
позовних вимог зазначав, що усі
надвірні будівлі збудовані ним
особисто і він є їх власником. Спільне
користування з ОСОБА_3 неможливе.
Земельну ділянку він просив розділити
відповідно до ідеальних часток
співвласників.

Рішенням Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2013
року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Поділено будинок в АДРЕСА_1,
в натурі, виділивши у користування
ОСОБА_3 приміщення в житловому будинку:
житлову кімнату 2-1, площею 1,6 кв. м;
передню 2-2, площею 4,5 кв. м; житлову
кімнату 2-3, площею 14,6 кв. м; житлову
кімнату 2-4, площею 9,2 кв. м; житлову
кімнату 2-5, площею 19,7 кв. м; житлову
кімнату 2-6, площею 14,9 кв. м; кухню 2-10,
площею 10,2 кв. м; коридор 2-9, площею 2,2 кв.
м; ванну кімнату 2-7, площею 3,4 кв. м;
топічну 2-8, площею 3,5 кв. м;
приміщення «ІV», площею 16,7 кв. м;
приміщення «V», площею 10,6 кв.
м та надвірні будівлі сарай літ. «Б»,
сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г»,
душ літ. «Д», літня кухня літ. «Ж»,
погріб літ. «З», зливна яма літ. «Я».
Зобов'язано ОСОБА_3 для здійснення
поділу провести переустаткування у
житловому будинку, а саме: 1) приміщення
житлової кімнати «2-3» переобладнати в
приміщення передпокою, обладнати
окремий вихід на мансарду (сходи) з
цього приміщення; 2) приміщення
житлової кімнати «2-4» переобладнати у
підсобне приміщення. Перерозподілити
ідеальні долі співвласників житлового
будинку, визнавши за ОСОБА_3 право
власності на 51/80 частини житлового
будинку замість 59/80 частини. Припинено
право спільної часткової власності
ОСОБА_3 на 51/80 частини житлового
будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1. Залишено право спільної
часткової власності ОСОБА_3 7/80 частини
зазначеного будинку. Ухвалено поділити
в натурі земельну ділянку, за адресою:
АДРЕСА_1, виділивши в користування
ОСОБА_3 на належні їй 3/4 частини
земельної ділянки, площею 0,1314 га, межу
розподілу якої провести відповідно до
варіанту № 2 експертизи № 426 від 05
квітня 2013 року. Припинено право
спільної часткової власності ОСОБА_3 на
ѕ частини земельної ділянки.
Відмовлено ОСОБА_3 у
задоволенні решти позовних вимог.
Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
зустрічного позову.

Додатковим рішенням Люботинського
міського суду Харківської області від
16 серпня 2013 року залишено право
спільної часткової власності ОСОБА_3 на
7/80 частини житлового будинку АДРЕСА_1,
співвласником 21/80 частини якого є
ОСОБА_2 Поділена в натурі земельна
ділянка із визначенням границі між
ділянками співвласників. Зазначено, що
площа ј частини земельної ділянки, яка
виділена ОСОБА_2 складає 0,0438 га.

Ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 17 грудня 2013 року рішення
Люботинського міського суду
Харківської області від 27 травня 2013
року та додаткове рішення
Люботинського міського суду
Харківської області від 16
серпня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, додаткове рішення суду
першої інстанції та ухвалу
апеляційного суду, направити справу на
новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позов ОСОБА_3 про поділ
житлового будинку та земельної ділянки
та відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову про виділ в натурі частини
житлового будинку та земельної
ділянки, правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
житлового будинку та земельної ділянки
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про виділ в натурі частини
житлового будинку та земельної
ділянки.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк