Єдиний унікальний номер 243/8282/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/537/2014
Головуючий 1 інстанції Профатило П.І.
Єдиний унікальний номер
Доповідач Курило В.П.
Номер провадження 22ц-775/537/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Курило В.П.,

суддів Будулуци М.С., Космачевської
Т.В.,

при секретарі Папченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування майна
із чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
року у задоволені позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про витребування
майна із чужого незаконного володіння
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. При вирішенні
справи судом першої інстанції неповно
з'ясовані обставини, які мають значення
для справи, обставини, які суд врахував
доведеними, такими не є та відповідно
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи.
Наведені дані згідно до вимог ч.1 ст. 309
ЦПК України є підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції та прийняття нового рішення.
Зокрема вказує, що свідок ОСОБА_5 у
судовому засідання пояснив, що всі
меблі знаходилися у спальній кімнаті,
крім кухонного гарнітуру, який був у
кухні, та він був останньою людиною, яка
бачила ці речі, оскільки власноруч
встановлював замок у двері цієї
спальної кімнати, а ключ від дверей
знаходився у ОСОБА_6Тому висновок суду
про відсутність її меблів, які вона
повертає з чужого незаконного
володіння відповідачів, не
відповідають цим поясненням. Свідчення
свідка - ОСОБА_7, на які посилається суд
першої інстанції, є припущенням і лише
його міркуванням, а не доказом у справі
і джерело придбання меблів аж ніяк не
доводить. З цих підстав вказаний доказ
є не допустимим та ньому не можливо
ґрунтувати судові висновки. Також,
опитаний у суді свідок ОСОБА_8, надав
суду плутані, суперечливі пояснення,
до яких слід відноситися критично. Не
правильно надана судом оцінка і такому
доказу, як протоколу огляду місця подій
від 11.02.2013 року, складеного
працівниками міліції, і долученого до
матеріалів справи відповідачами в
підтвердження відсутності предмету
спору - меблів на момент огляду. Але
згідно до цього протоколу у будинку
АДРЕСА_1 не було іншої меблі, крім
кухонного гарнітуру, оскільки саме в
цьому протоколі зазначено, що всі
предмети меблів знаходяться у спальній
кімнаті, яка на момент огляду зачинена.
Вважає, що судом першої інстанції
безпідставно відмовлено у задоволені
його позову.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_1 та
її представник просили апеляційну
скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
просили апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що воно ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального
законів.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до квитанцій, ОСОБА_1 дійсно
придбала у власність: штори льон,
вартістю 616 грн. 23.05.2009 року - варочну
панель, вартістю 2360 грн., духову шафу,
вартістю 3655 грн., в травні 2011 року
люстру, вартістю 120 грн., 04.09.2007 року
ліжко «Аніта», вартістю 3500 грн., шафу
чотирьох дверну, вартістю 2700 грн., 3
тумбочки, на суму 600 грн., два комоди на
загальну суму 1360 грн., туалетний стіл,
вартістю 450 грн., дзеркало, вартістю 170
грн. 25.06.2009 року кухонний гарнітур,
вартістю 6000 грн. 12.01.2011 року штори та
тюль, вартістю 865 грн., карнизи, вартістю
505 грн.

Звертаючись в суд з позовом про
витребування вказаного майна з
незаконного володіння відповідачів,
позивач ОСОБА_1 посилалась на те, що все
це майно передавала у користування
сім'ї її дочки. А після смерті чоловіка
дочки відповідачі утримують належне їй
майно.

У якості доказів по справі до
матеріалів справи долучений протокол
огляду місця події від 11.02.2013 року,
проведеного слідчим Слов'янського МВ
ГУМВС України в Донецькій області,
лейтенантом міліції Шевченко П.І. З
вказаного протоколу вбачається, що
11.02.2013 року було проведено огляд
будинку АДРЕСА_1, Донецької області, за
місцем проживання відповідачів. При
вході в будинок з лівої сторони
розташовано гостинна кімната, в якій з
лівої сторони знаходиться диван
зеленого кольору, з правої сторони -
дерев'яний стіл. Далі по коридору
знаходиться спальня кімната, двері
якої зачинені на ключ. Напроти двері
зачиненої спальні знаходиться ще одна
спальня, в якій розташовані два
залізних ліжка та стіл. В кухні, при
вході ліворуч, розташований стіл, з
правої сторони встановлені кухонні
меблі, газова плита. Огляд проведено у
присутності ОСОБА_2 та двох понятих
ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачкою суду не представлено жодних
доказів того, що все це майно перебуває
у відповідачів, оскільки з протоколу
огляду вбачається, що на час його
проведення вищезазначеного майна, крім
вбудованого кухонного гарнітуру та
вбудованої кухонної техніки, в будинку
не має. Крім того, позивачем в судовому
засіданні не надано жодного належного
доказу, що це майно було вивезено або
переховується відповідачами та
утримується ними до теперішнього часу.

Також, посилання позивача, що кухонний
гарнітур, який встановлено в будинку по
АДРЕСА_1, було придбано саме нею, не
приймається до уваги, оскільки даний
факт спростовуються поясненнями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, які в судовому
засіданні, суду першої інстанції,
підтвердили, що кухонні меблі та
техніка були придбані ще за життя
ОСОБА_13, та саме ОСОБА_14 купляв дані
речі, за гроші, які йому надавала
ОСОБА_13 Крім того дані пояснення
підтверджено поясненнями свідка
ОСОБА_8, який в судовому засіданні
вказав, що він разом зі ОСОБА_14 забирали
кухонні меблі від виробника, яку вони
привезли в будинок на АДРЕСА_1.

Крім того, суд першої інстанції не
прийняв покази свідка ОСОБА_6, що всі
вище перелічені речі, які надавала їй у
користування ОСОБА_1, відповідачами не
повернуто, суд дав належну правову
оцінку вказаним показам і зробив
переконливий висновок про те, чому він
не приймає вказані покази до уваги як
доказ по справі.

Апеляційний суд погоджується з
висновками і діями суду першої
інстанції через те, що вони є
правильним та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не надала належних доказів
на підтвердження своїх позовних вимог,
у зв'язку чим підстав для задоволення
позову не має. Її доводи про те, що факт
придбання меблів та предметів
домашнього побуту підтверджений
квитанціями та чеками не можуть бути
підставою для задоволення її позовних
вимог. Доказів передачі цього майна у
користування сім'ї її дочки і
перевезення цього майна у будинок
відповідачів позивачем не надано. Тому
у суду першої інстанції не було підстав
для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив обставини справи,
правильно застосував норми
матеріального права і правильно
вирішив спір.

Рішення суду є законним і підстав для
його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 05 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: