Ухвала

іменем україни

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом приватного
підприємства «Таврія» до ОСОБА_4,
фермерського господарства «Скорук
М.А.», відділу Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області Головного
управління Держкомзему України у
Дніпропетровській області, третя особа
- товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровська
обласна земельна агенція», про
визнання договору оренди землі
недійсним, скасування його державної
реєстрації та визнання договору оренди
землі поновленим з попереднім
орендодавцем за касаційними скаргами
фермерського господарства «Скорук
М.А.» та ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року приватне
підприємство «Таврія» (далі - ПП
«Таврія») звернулось до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що 9 лютого
2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 15,4477 га у загальному
масиві інших земельних ділянок,
терміном на п'ять років, яким також
передбачено переважне право орендаря
на поновлення договору оренди на новий
термін. Умови цього договору
підприємство виконувало належним
чином та до спливу його строку,
направило на адресу ОСОБА_4
лист-повідомлення про намір
скористатися своїм переважним правом
перед іншими особами на оренду
земельної ділянки з проектом
додаткової угоди. На думку позивача,
оскільки відповідачка не висловила
заперечень проти поновлення договору,
то договір слід вважати поновленим
відповідно до вимог ст. 33 Закону
України «Про оренду землі». Проте 27
березня 2012 року відділом Держкомзему у
Нікопольському районі
Дніпропетровської області було
проведено державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки від
26 березня 2012 року, укладеного між
ОСОБА_4 та фермерським господарством
«Скорук М.А.» (далі - ФГ «Скорук М.А.»), а
7-8 травня 2012 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровська обласна земельна
агенція» проводила закріплення
межовими знаками меж земельних ділянок
часток (паїв) в натурі на місцевості зі
складанням відповідного акту,
запросивши підприємство як орендаря
суміжних земельних ділянок, хоча
власники суміжних земельних ділянок не
уповноважували підприємство
представляти їх інтереси при
визначенні меж земельних ділянок в
натурі. Вказані дії, на думку позивача,
вчинені з порушенням вимог Інструкції
про встановлення меж земельних ділянок
в натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року № 376, що вказує на
незаконність складання акту
визначення меж земельної ділянки в
натурі, який є невід'ємною частиною
договору оренди.

У зв'язку з тим, що зміст правочину не
відповідає абз. 4 ч. 4 ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», у нього
немає акту визначення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості),
просило визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки від 26 березня
2012 року та скасувати його державну
реєстрацію, а також на підставі ст. 33
Закону України «Про оренду землі»
зобов'язати ОСОБА_4 укласти з
підприємством додаткову угоду.

Рішенням Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2013 року ПП «Таврія»
у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення. Позовні вимоги ПП «Таврія»
задоволено частково. Визнано недійсним
договір оренди земельної ділянки
загальною площею 15,4477 га, укладений 26
березня 2012 року між ФГ «Скорук М.А.» та
ОСОБА_4 Визнано договір оренди
земельної ділянки площею 15,4477 га від 9
лютого 2007 року, укладений між ПП
«Таврія» та ОСОБА_4, поновленим.
Зобов'язано ОСОБА_4 вчинити дії щодо
укладення з ПП «Таврія»
додаткової угоди. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ФГ «Скорук М.А.» та
ОСОБА_4, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позов, апеляційний суд на підставі
доказів, поданих сторонами, які
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що ПП
«Таврія», як попередній орендар
земельної ділянки, який належним чином
виконував умови договору, що ОСОБА_4 не
спростовано, має переважне право на
переукладення договору оренди
земельної ділянки, яка знаходиться у
загальному масиві орендованих
земельних ділянок.

При цьому суд вірно виходив із того, що
позивач повідомив орендодавця про свій
намір на переукладення договору
оренди, виконавши передбачену законом
та умовами договору відповідну
процедуру.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційних скарг не вбачається
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги фермерського
господарства «Скорук М.А.» та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 24 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник