печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Бортницької
В.В.,

при секретарі - Клименко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди внаслідок залиття
квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вказаним позовом
та просить стягнути з відповідача
ОСОБА_2 130 950 гривень у рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 5 000
гривень моральної шкоди, завданої їй
внаслідок залиття квартири, що сталося
з вини ОСОБА_2, витрати на проведення
досліджень спеціалістів та судові
витрати по справі.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що 10.06.2013
сталося залиття належної їй на праві
власності квартири з квартири, що
належить відповідачу. Внаслідок
залиття було пошкоджено належне їй
майно та завдано моральну шкоду.
Оскільки відповідач відмовляється
відшкодувати завдані збитки, вона
вимушена звернутися за захистом свого
порушеного права до суду.

У судовому засіданні позивач та її
представник вимоги позову підтримали в
повному обсязі та пояснили, що квартира
НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, власником якого є
відповідач ОСОБА_2, знаходиться
поверхом вище над квартирою позивача.
Вказана квартира здається в оренду.
10.06.2013 з квартири НОМЕР_1 квартиру
позивача було залито водою. За фактом
залиття складено акт, який підтверджує
пошкодження оздоблення квартири, одягу
позивача та предметів інтер'єру.

Представник відповідача ОСОБА_2 вимоги
позову не визнав, та пояснив, що на час
залиття квартиру винаймала ОСОБА_3, яка
і має відповідати за позовом.

Притягнута в якості співвідповідача
ОСОБА_3 вимоги позову не визнала та
пояснила, що дійсно з 01.10.2010 року між нею
та ОСОБА_2 був укладений договір оренди
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. В квартирі
згідно договору також проживали ще три
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Строк
дії договору сплив 01.04.2011, але за
взаємною згодою продовжував свою дію.
Проте, 21.04.2013 вона залишила ключі
особам, які з нею проживали та вилетіла
до Хургади (Єгипет), повернувшись 30.06.2013,
тобто після затоплення.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши
письмові докази по справі, вважає, що
позов в частині вимог до відповідача
ОСОБА_2 підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_1 є власником квартир НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
від 24.04.1997.

Власником квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 є
ОСОБА_2

10.06.2013 сталося залиття квартири
позивача з вини мешканців квартири
НОМЕР_1, які залишили відкриті крани
холодного водопостачання, що
підтверджується актом про залиття
водою приміщень квартири НОМЕР_2 (
а.с.40-42).

Внаслідок залиття квартири позивачу
було завдано наступні збитки:

- квартира потребує капітального
ремонту, оскільки після залиття
квартири стеля та стіни покрились
плісеневим грибком, що потребує зняття
штукатурки та багаторазової обробки
стін дезінфекційними засобами з
фунгіцидним ефектом, бажано
застосовувати будівельні матеріали,
які також оброблені дезінфекційними
засобами з фунгіцидною активністю,
подальше проживання в квартирі без
невідкладного капітального ремонту
становить загрозу для здоров'я
мешканців (відповідно до висновку
Протоколу 167-171 від 09.07.2013 результатів
санітарно-мікробіологічного
дослідження будівельних матеріалів,
складеного ДУ «Інститут гігієни та
медичної екології ім. О.М. Марзєєва
Академії медичних наук України»;
загальний розмір завданих квартирі
позивача збитків становить 68 000 грн.
(відповідно до Звіту про оцінку майна,
об'єкт оцінки: вартість збитків
внаслідок залиття водою житлового
приміщення - квартири НОМЕР_2 загальною
площею 79,7 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, а.с. 10-33);

- внаслідок залиття квартири завдано
шкоди належній позивачу картині
«Избушки на берегу реки в сосновом
бору» ХІХ сторіччя, вартість
реставраційних робіт над якої
відповідно до експертного висновку
Національного науково-дослідного
реставраційного центру України від
19.08.2013 становить 4 500 грн. (а.с. 78-80);

- завдано шкоди коштовному верхньому
одягу з натурального хутра, який не
придатний до подальшої експлуатації
(відповідно до експертного висновку,
а.с. 81), на суму 25 200 грн. та 33 250 грн.
відповідно до експертизи оціночної
вартості хутряних виробів (а.с. 83).

На проведення відповідних експертних
досліджень, позивачем були витрачені
відповідні грошові кошти, розмір яких
відповідно до наявних у матеріалах
справи документів становить 4 822,00 грн.

Таким чином, враховуючи наявність
відповідного акту про залиття водою
приміщень квартири НОМЕР_2 та висновків
чисельних експертиз та досліджень, що є
письмовими документами, що фіксують
певну ситуацію, що трапилась, у даному
випадку залиття квартири позивача з
квартири відповідача, та встановлюють
факт пошкодження майна позивача.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Під час судового розгляду справи
протокольною ухвалою суду від 06.11.2013
залучено в якості співвідповідача
ОСОБА_3, яка, на переконання відповідача
ОСОБА_2 і повинна відповідати за
завдану позивачу залиттям квартири
шкоду, оскільки орендувала квартиру
НОМЕР_1 і саме з нею був укладений
відповідний договір оренди.

Залучена в якості співвідповідача
ОСОБА_3 у судовому засіданні 15.01.2014 за її
згодою була допитана в якості свідка з
приводу обставин, які трапились 9-10
червня 2013 року (день, коли відбулось
залиття квартири позивача).

З даного приводу свідок ОСОБА_3
показала, що в даний період не
знаходилась в Україні, оскільки
виїхала за кордон, докази чого надала
суду - довідку ДПСУ Головного центру
обробки спеціальної інформації, за
якої вбачається, що гр. України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнула державний
кордон 20.04.2013 та повернулась назад до
України 30.06.2013 (а.с. 174).

Також свідок ОСОБА_3 зазначила, що
договір оренди, укладений з власником
квартири ОСОБА_2 припинив свою дію у
зв'язку із закінченням строку дії
договору 01.04.2011, на початку квітня 2013
року вона з'їхала з квартири ОСОБА_2 та
передала ключі від квартири
останньому. На початку липня 2013 року їй
зателефонував ОСОБА_2 і попросив з ним
зустрітись у нього в квартирі по
АДРЕСА_2, під час зустрічі ОСОБА_2
попросив її підписати акт
прийому-передачі орендованої квартири
за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1, мотивуючи
це тим, що даний акт йому потрібен для
податкової інспекції. Такими діями
ОСОБА_2 ввів її в оману, оскільки
підписавши даний акт, вже у жовтні 2013
року вона дізналась про існування
судового спору про залиття квартири, в
якій її притягнуто в якості
співвідповідача.

Дану інформацію підтвердила свідок
ОСОБА_8, яка зазначила, що ОСОБА_3 на
початку квітня 2013 року переїхала жити
до неї, у квартирі АДРЕСА_1 з цього часу
ОСОБА_3 не проживала.

З огляду на встановлені фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що вина співвідповідача
ОСОБА_3 у залитті квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 не доведена, у матеріалах
справи наявні докази, які
підтверджують, що ОСОБА_3 не причетна до
подій залиття квартири позивача, що
мало місце 10 червня 2013 року.

В свою чергу, під час судового розгляду
справи відповідачем ОСОБА_2 належними
та допустимими доказами не доведено, що
шкоду завдано не з його вини.

Так, у своїх поясненнях представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 зазначив,
що доказами невинуватості ОСОБА_2 є
письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які підтвердили, що залиття сталося у
зв'язку з відкриванням крану в
рукомийнику у ванній кімнаті. Це
підтверджується і актом про залиття
від 10.06.2013, наданим позивачем, згідно
якого залиття сталося внаслідок того,
що мешканці квартири НОМЕР_1 залишили
відкритими крани з холодною водою
протягом тривалого часу. Тобто,
представник відповідача наголошує, що
матеріали справи містять беззаперечні
докази на підтвердження того, що на
момент залиття користувачем (наймачем,
орендарем) квартири відповідача була
ОСОБА_3, а залиття сталося внаслідок дій
інших співнаймачів, які залишили
відкритим кран холодної води.

Проте, дані пояснення не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки здійснюючи
дослідження усіх наявних у матеріалах
справи доказів, у тому числі пояснень
вказаних відповідачем осіб (а.с. 154), суд
критично ставиться до викладеної у
даному поясненні інформації, оскільки
дані особи зазначають дату 9.07.13, в той
час як залиття квартири відбулось
10.06.2013. При цьому, з огляду на пояснення
як позивача, так і ОСОБА_3, власник
квартири - відповідач ОСОБА_2 здавав
квартиру молоді, яка постійно
змінювалась і збиралась великими
компаніями, заважаючи при цьому
сусіднім власникам квартир, з приводу
чого останні постійно скаржились.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону; при здійсненні своїх прав та
виконанні обов'язків власник
зобов'язаний додержуватися моральних
засад суспільства; власність
зобов'язує.

Враховуючи характер відносин, що
склались між відповідачем ОСОБА_2 та
позивачем як власником квартири
НОМЕР_2, що розміщується під квартирою
відповідача, яка постійно скаржилась
на мешканців квартири НОМЕР_1, через
гучні зібрання та неодноразові випадки
залиття, які позивач усувала за власні
кошти, власник квартири жодного разу не
виявляв турботливого ставлення до
інших власників (мешканців) сусідніх
квартир, які зазнавали незручностей з
приводу його безконтрольного
відношення до поведінки
квартиронаймачів, відсутність
належного оформлення договірних
відносин між власником ОСОБА_2 та його
квартиронаймачами, суд приходить до
висновку, що відповідач ОСОБА_2 не
підтвердив належними та допустимими
доказами в розумінні ст. ст. 10, 60, 131 ЦПК
України завдання шкоди позивачу іншими
особами.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування; збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Розмір матеріальної шкоди, завданої
позивачу відповідачем внаслідок
залиття квартири підтверджується
доказами, наявними у матеріалах справи,
що були досліджені та оцінені судом.

Отже, виходячи з наявних у матеріалах
справи доказів, суд приходить до
висновку про доведеність розміру
завданих відповідачем ОСОБА_2 позивачу
матеріальних збитків у заявленому
розмірі - 130 950 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав; моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Безспірно встановлено, що залиттям
квартири позивачу спричинена моральна
шкода, оскільки пошкоджено її майно,
разом з тим, при визначені розміру
моральної шкоди, суд враховує принципи
розумності та справедливості і
приходить до висновку про часткове
задоволення позову в цій частині в
розмірі 3 000 грн.

При зверненні до суду з відповідним
позовом позивачем був сплачений
судовий збір в розмірі 1 587 гривень 12
коп.

Дані судові витрати відповідно до ст. 88
ЦПК України понесені позивачем
підлягають відшкодуванню відповідачем
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1167, 1168 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди внаслідрок залиття
квартири задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 135
772 гривень в рахунок відшкодування
шкоди, 3000 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди, судовий
сбір в сумі 1587 гривень 12 коп.

В задоволені позовних вимог до ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення через Печерський
районний суд м. Києва.

В разі подання апеляційної скарги,
рішення набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
В.В. Бортницька