У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Києва від 02 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган
опіки та піклування Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, визначення порядку
спілкування з дитиною,

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 02 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року, позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні
ОСОБА_3 з його неповнолітньою донькою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, участі у її
вихованні.

Визначено участь ОСОБА_3 у вихованні
ОСОБА_4 у формі спілкування у перші та
треті вихідні дні місяця з 10-ї години
суботи до 18-ї години неділі, у будні
дні - за домовленістю з ОСОБА_2, а також в
літній період часу - один календарний
місяць, узгоджений з матір'ю дитини.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 02 грудня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року, мотивуючи
свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 05 лютого
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Дніпровської районної у м.
Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, визначення
порядку спілкування з дитиною,
відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова