Справа № 159/1635/14-ц
Провадження № 2/159/515/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
31 березня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головуванням

судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому заочному
судовому засіданні в залі суду в м.
Ковелі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщення,

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом
про визнання відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

У обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на наступні
обставини: позивач є квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1 з 1989 року. Крім
позивача у вказаній квартирі з 1982 року
зареєстрований та постійно проживає
син позивача, ОСОБА_5. У 2000 році позивач
зареєстрував шлюб з відповідачем
ОСОБА_2, яка вселилась до квартири
АДРЕСА_1, разом з двома дітьми від
першого шлюбу - відповідачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. У 2001 році, у встановленому
законом порядку, було зареєстроване
місце проживання відповідачів за
вказаною адресою. 21 лютого 2003 року шлюб
між позивачем та ОСОБА_2 було
розірвано, а в 2010 року відповідачі
виселились з квартири, наймачем якої є
позивач і з зазначеного часу інтересу
до вказаної квартири не проявляють,
витрат, пов'язаних з оплатою
комунальних послуг чи з
обслуговуванням квартири, не несуть.
Незважаючи на вказану обставину,
вимоги позивача щодо зняття з
реєстраційного обліку відповідачі
ігнорують, жодних дій, спрямованих на
зняття з реєстраційного обліку - не
здійснюють. Своїми діями відповідачі
позбавляють позивача можливості
приватизувати квартиру, наймачем якої
тривалий час він являється, а також
ставлять позивача у тяжке матеріальне
становище. З посиланням на норми ст.
1,6,9,61,64,71,72 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК України
позивач прохає визнати відповідачів
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5
позов підтримав з підстав зазначених у
ньому і прохає задовольнити. Прохає суд
ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
будучи належним чином повідомленими
про час та місце розгляду справи за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, в судове засідання не
з'явились повторно, про причини неявки
суд не повідомили.

Крім цього, за змістом ч.5 ст.74 ЦПК у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою місця проживання чи
місця перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку,
вважається, що судовий виклик або
повідомлення вручене їм належним
чином.

Враховуючи наведене суд
приходить до висновку, що неявка
відповідачів в судове засідання не
перешкоджає розгляду справи по суті у
заочному порядку проти чого не
заперечив позивач.

Заслухавши пояснення позивача,
показання свідків, дослідивши письмові
докази у справі суд приходить до
висновку, що позов підставний і
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 61 Житлового Кодексу УРСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського жилого фонду укладається
в письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
і наймачем, на ім'я якого виданого
ордер.

Згідно довідки, виданої
житлово-комунальним підприємством №2
м. Ковеля від 05 лютого 2014 року №2,
позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири
АДРЕСА_1, яка перебуває у власності
Ковельської міської ради.(а.с.7).

З вказаної довідки також убачається, що
у квартирі АДРЕСА_1 зареєстроване місце
проживання сина позивача, ОСОБА_5, а
також відповідачів у справі.

Як убачається з пояснень позивача,
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вселились до квартири, наймачем якої
він являється, у 2001 році, як члени його
сім'ї, оскільки 23 жовтня 2000 року він
зареєстрував шлюб з відповідачем
ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2013 року, шлюб
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що 21
лютого 2003 року складено відповідний
актовий запис №38. (а.с.6).

Згідно ст. 65 Житлового кодексу України
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане жиле приміщення свою дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.
Особи, що вселились в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

У відповідності до вимог ст.. 64 ЖК
України члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.
Якщо особи, зазначені у частині 2 ст. 64
ЖК України перестали бути членами сім'ї
наймача, але продовжують проживати в
займаному житловому приміщенні, вони
мають такі ж права і обов'язки, як
наймач і члени його сім'ї.

В судовому засіданні встановлена і
доводиться показаннями свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та
обставина, що відповідачі ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 2010 року не
проживають за зареєстрованим місцем
проживання, тобто у квартирі АДРЕСА_1,
не виконують обов'язки, що випливають з
договору найму житлового приміщення,
інтересу до вказаного житлового
приміщення не проявляють, постійно
проживають за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні і
доводиться довідкою виданою РЖКП №2 м.
Ковеля, квартира АДРЕСА_1, наймачем якої
є позивач, має вигоди - газ та воду. З
огляду на відсутність механізмів
обліку споживання газу та води, позивач
оплачує послуги з постачання води та
газу з розрахунку кількості
зареєстрованих у квартирі громадян.
Вказана обставина доводиться
квитанціями по оплаті позивачем
комунальних послуг.

Крім цього, як пояснив в судовому
засіданні позивач та свідок ОСОБА_5, у
зв'язку з ігноруванням відповідачами
пропозицій позивача, щодо врегулювання
питання реєстрації місця проживання
вказаних осіб, як позивач, так і свідок,
позбавлені можливості у встановленому
законом порядку реалізувати своє право
на приватизацію житла.

Підстав, передбачених ст..71 ЖК України
для збереження за відповідачами жилого
приміщення по АДРЕСА_1 в судовому
засіданні не встановлено.

Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце приживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщення
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

У ході розгляду даної справи
встановлено, що відповідачі понад
чотирьох років не проживають за
зареєстрованим місцем проживання та не
проявляють інтересу до вказаного
житла, а відтак, в силу ст. 71 ЖК України є
такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням по
АДРЕСА_1. Крім цього, реєстрація місця
проживання відповідачів за вказаною
адресою тягне за собою для позивача
невиправдані додаткові витрати по
оплаті комунальних послуг, а також
неможливість приватизації вказаної
квартири позивачем та членами його
сім'ї.

За вказаних обставин позивач
обрав такий спосіб захисту свого
майнового права, який не суперечить
нормам ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. 15,30,61, 85, 212, 213, 215, 218
ЦПК України, ст. 61-66,71, 72 Житлового
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщення, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
справі в сумі 81,20 грн. (вісімдесят одну
грн.. 20 коп.) з кожного.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Ковельський міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Головуюча:
ТМ.Луньова