Справа № 436/3101/13-ц
Провадження № 22ц/782/290/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого -Коротких О.Г.

суддів: Стахової Н.В., Орлова І.В.

при секретарі: Булгакової Р.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Кам"янобрідського районного суду
м.Луганська від 18.12.2013року по
цивільній справі за позовом ПАТ
„Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

Встановила:

У квітні 2013року ПАТ
„Акцент-Банк" звернувся до ОСОБА_1 з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором, посилаючись на
те, що 18.06.2008року між ними було укладено
кредитний договір №ACLARS23450040,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит в сумі 17160грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості строком до 18.06.2011року. У
зв»язку з тим, що відповідач не виконує
належним чином свої зобов»язання,
станом на 22.03.2013року виникла
заборгованість за кредитом у розмірі 102
243,42грн., яка складається з наступного:
заборгованість по сумі кредиту-17160грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом-2530,50грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом-5559,84грн.; пені за
несвоєчасність виконання
зобов»язання-71648,16грн.; штраф /фіксована
частина/-500грн.; штраф /процентна
складова/-4844,92грн.

Рішення Кам"янобрідського
районного суду м. Луганська від
18.12.2013року позовні вимоги задоволені
частково: суд стягнув з ОСОБА_1 на
користь ПАТ „Акцент-Банк"
заборгованість по сумі кредиту-17160грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом-2530,50грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом-5559,84грн.; пені за
несвоєчасність виконання
зобов»язання-17160грн..; штраф /фіксована
частина/-500грн.; штраф /процентна
складова/-4844,92грн., а також судовий збір
в сумі 477грн.55коп.

Відповідач не погодився з
рішенням суду і звернувся з
апеляційною скаргою. Апелянт вважає
рішення суду першої інстанції
незаконним та необґрунтованим, таким,
що підлягає скасування у зв»язку з
порушенням норм матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, а тому просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ПАТ „Акцент-Банк" в позові про
стягнення з нього заборгованості.

Відповідно до вимог ст..213 ЦПК
України рішення суду має бути законним
та обґрунтованим, тобто суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
повинен вирішити справу згідно з
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з»ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст..308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних
міркувань.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 18.06.2008року
між ПАТ „Акцент-Банк" і відповідачем
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
№ACLARS23450040, відповідно до якого
відповідач отримав кредит в сумі
17160грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості
строком до 18.06.2011року. У зв»язку з тим,
що відповідач не виконує належним
чином свої зобов»язання, станом на
22.03.2013року виникла заборгованість за
кредитом у розмірі 102 243,42грн., яка
складається з наступного:
заборгованість по сумі кредиту-17160грн.;
заборгованість за відсотками за
користування кредитом-2530,50грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом-5559,84грн.; пені за
несвоєчасність виконання
зобов»язання-71648,16грн.; штраф /фіксована
частина/-500грн.; штраф /процентна
складова/-4844,92грн.

Задовольняючи частково
позовні вимоги банку, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості і
доведеності позовних вимог, а також з
вимог ст..1054 ЦК України, якою
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
/кредитодавець/ зобов»язується надати
грошові кошти /кредит/ позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судова колегія погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи і
ґрунтуються на вимогах ст.526 ЦК України,
відповідно до якої, зобов»язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Суд першої інстанції зменшив
розмір пені відповідно до ч.3 ст.551ЦК
України без заяви відповідача.
Враховуючи, що ця обставина не
оскаржується позивачем, судова колегія
вважає можливим не переглядати рішення
в цій частині.

Доводи апелянта стосовно того,
що ця справ є слідством кримінального
злочину, передбаченого ч.1тс.190 КК
України, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідач не надав жодного
доказу з цього приводу.

Посилання ОСОБА_1 на
нікчемність кредитного договору нічим
не підтверджена, а його посилання на
ст.614 ЦК України, яка передбачає
підстави відповідальності за
порушення зобов»язань, не стосується
правових підстав нікчемності договору,
тим більше, що відповідач визнав факт
укладення кредитного договору в
судовому засіданні.

Доводи відповідача про те, що
він був позбавлений судом можливості
надавати свої докази, не заслуговує на
увагу, тому що він був присутнім в
судовому засіданні 18.12.2013року під час
перегляду заочного рішення суду від
25.07.2013року, що підтверджується журналом
судового засідання /а.с.104-105/.

Таким чином, суд правильно
встановив спірні правовідносини,
обставини справи і застосував
відповідні їм норми матеріального
права, а тому судова колегія не вбачає
підстав для зміни або скасування
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що ухвалою
апеляційного суду від 31.01.2014року було
задоволено клопотання ОСОБА_1 про
звільнення його від сплати судового
збору до розгляду справи по суті
відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України,
то судовий збір підлягає стягненню з
апелянта на підставі ст.88 ЦПК України,
яка передбачає розподіл судових витрат
між сторонами

Керуючись ст..ст.209, 303, 304, 307,308
,315 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, рішення Кам"янобрідського
районного суду м.Луганська від
18.12.2013року залишити без змін, стягнути з
ОСОБА_1 на користь держави державне
мито в сумі 238,77грн.

Ухвала набирає чинності
негайно та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: