Справа № 344/3982/14-ц
Провадження № 4-с/344/43/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Сивухіної Ю.Ю.,

з участю представника заявника по
довіреності від 04.05.2013 року Ткачука Л.М.,
державного виконавця Коцана П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду скаргу публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Івано-Франківської
обласної дирекції, заінтересована
особа - відділ ДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Івано-Франківської обласної дирекції
звернулося до суду із скаргою, в якій
просить визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцана П.Б. щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-1519/2010 року виданого 15.09.2010 року
Івано-Франківським міським судом та
скасувати постанову від 11.03.2014 року №
42415859.

В судовому засіданні представник
заявника вимоги скарги підтримав з
мотивів наведених в ній та просив
скаргу задовольнити.

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцан П.Б. в
судовому засіданні вимоги скарги
заперечив, вважає, що його дії
відповідають вимогам п. 7 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
скарги, судом встановлено наступне.

15 вересня 2010 року Івано-Франківським
міським судом Івано-Франківської
області було видано виконавчий лист
про стягнення з ОСОБА_4 на користь ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Івано-Франківської обласної дирекції
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат (а.с.5).

Вказаний виконавчий лист стягувачем
було направлено до відділ ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції для проведення
виконавчих дій.

21 серпня 2013 року стягувач надіслав до
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції в Іван-Франківській області
заяву про повернення виконавчого
документу стягувачу (а.с.9).

29 серпня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції в
Іван-Франківській області Сапіжаком
І.І. було винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої:
«виконавчий документ, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
за яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача».

05 березня 2014 року стягувач звернувся до
відділу ДВС Івано-Франківського
міського управління юстиції із заявою
про прийняття виконавчого документу до
виконання повторно (а.с.7).

Постановою від 11 березня 2014 року ВП №
42415859 державний виконавець відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Коцан П.Б. відмовив
у відкритті виконавчого провадження,
посилаючись на п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
(а.с.4).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів.

Однак, суд вважає такі дії державного
виконавця неправомірними, оскільки.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. ст. 1 та 5 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.
Державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це
заключна стадія цивільного процесу, а
саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, а
згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період із
надходження до суду позовної заяви й
закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевірка вчинення таких дій державним
виконавцем є фактичною перевіркою
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» роз'яснено судам, що
ураховуючи положення пункту 1 частини
першої та частини п'ятої статті 47 у
взаємозв'язку з вимогами пункту 7
частини першої статті 26 Закону про
виконавче провадження, повернення
виконавчого документа стягувачу за
його заявою не означає закінчення
(закриття) виконавчого провадження і не
тягне за собою наслідків у вигляді
неможливості розпочати його знову та
не позбавляє стягувача права повторно
звернутися до органу державної
виконавчої служби за виконанням
судового рішення протягом
встановлених законом строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши чи діяв державний
виконавець відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження», у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямована
ця дія; своєчасно, тобто протягом
розумного строку, суд вважає дії
державного виконавця при винесенні 11
березня 2014 року постанови ВП №42415859 не
правомірними та слід усунути порушення
шляхом скасування постанови від 11.03.2014
року ВП №42415859.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 19 Конституції України, п. 22
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах», ст. ст. 1, 5, 11, 26, 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 60, 383-387 ЦПК України, керуючись ст.
ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Івано-Франківської обласної
дирекції, заінтересована особа - відділ
ДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного
виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області Коцана
Павла Богдановича по відмові у
відкритті виконавчого провадження
щодо виконання виконавчого листа №
2-1519/2010 року виданого 15.09.2010 року
Івано-Франківським міським судом.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу ДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області Коцана
Павла Богдановича від 11 березня 2014 року
ВП № 42415859.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
О.М. Бабій