Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/5881/13
Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: Глазкова
23 грудня 2013 року
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:
головуючого: Бєлки В.Ю.,
суддів: Глазкової О.Г.,
При секретарі: Остащенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою скаргу ОСОБА_3 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 у
своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, який дії в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_7 про поділ в
натурі житлового будинку, що є у
спільній частковій власності,
визначення порядку користування
земельною ділянкою, вселення,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом, який уточнила і вказала,
що їй на праві власності належить 14
частка житлового будинку АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 19. 04. 2012 року (112
частка) і на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 19. 04. 2012
року (16 частка).

Співвласником іншої частини будинку є
неповнолітня ОСОБА_7, яка проживає у
будинку разом зі своїм батьком ОСОБА_6

Вона сама мешкає зі своїми двома дітьми
у одній кімнаті гуртожитку і іншого
житла не має, бажає поділити будинок і
проживати у своїй частині будинку.

Будинок розташований на земельній
ділянці площею 480 кв. м., житловою площею
30, 9 кв. м., складається з житлового
будинку «А» з належними до нього
господарськими будівлями і спорудами,
її неповнолітні діти зареєстровані за
цією ж адресою.

Однак відповідач перешкоджає їй
проживати у належній їй частині
будинку, не дає ключі, не пускає в
приміщення.

Просила суд припинити право спільної
часткової власності між нею та ОСОБА_7,
визначити порядок користування
земельною ділянкою, виділивши їй
ділянку площею 120 кв. м. у відповідності
до висновку експерта, виділити їй в
рахунок 14 частки в житловому будинку
«А,а, а1» кімнату № 5 площею 9 кв. м.,
кімнату № 6 площею 7, 8 кв. м., які разом
складають квартиру № 1-а, а також
господарські споруди - паркан № 2,
хвіртку № 3, замощення І.

Зобов'язати відповідача не чинити їй
перешкод у користуванні її частиною
будинку і вселити її з неповнолітніми
дітьми у належну їй на праві власності
14 частку будинку.

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28 жовтня 2013 року позов
задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у
належну ОСОБА_3 на праві власності 14
частку житлового будинку по АДРЕСА_1.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається
наступне та встановлено судом.

Сторони є співвласниками жилого
будинку, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Власником ? зазначеного будинку є
ОСОБА_7 на підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Бердянського міського нотаріального
округу 05.06.2012 року.

Позивач ОСОБА_3 є власником ? частини
вказаного будинку на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 19.04.2012 року (1/12 частка) та на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 19.04.2012 року (1/6
частка), посвідчених Бердянською
державною нотаріальною конторою.

Позивач, звертаючись до суду з позовом
про поділ житлового будинку в натурі
відповідно до часток у праві власності,
припинення права спільної часткової
власності, виділення їй в натурі
належну їй ? частину будинку, визначити
порядок користування земельною
ділянкою, посилається на висновок
судової будівельно - технічної
експертизи № 138/44 від 30.03.2013 року, згідно
до якої технічно можливо виділити їй в
рахунок ? частки в будинку «А, а, а1»
кімнату № 5 площею 9, 0 кв. м., кімнату № 6
площею 7,8 кв. м., які разом складають
квартиру № 1-а та господарські споруди:
паркан № 2, хвіртку № 3, замощення № 1.

Проте, суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про неврахування
даного висновку експертизи, оскільки
позивач на свій розсуд запропонувала
експертизу розглянути питання про
можливість поділу з подальшим
влаштуванням прибудови необхідною
площею.

Але судом перед експертом не ставилося
питання про можливість поділу будинку
при умові відповідної добудови.

Враховуючи технічну можливість
прибудови,експерт дав позитивний
висновок про можливість виділу ? частки
з майбутньою прибудовою.

Крім того, відповідно до вимог ст. 376 ЦК
України, усяке новостворене нерухоме
майно повинно відповідати вимогам
зазначеної статті.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень позивача земельна ділянка під
будинком не приватизоване, позивач має
намір у подальшому приватизувати
земельну ділянку, але просить її частку
у теперішній час.

Позивач не надала іншого варіанту
поділу жилого будинку в натурі. Не
надано висновків органів державного
будівельно - архітектурного контролю,
пожежної та санітарної інспекцій про
допустимість здійснення перепланувань
та добудови.

В експертному висновку не зазначено, що
конкретно необхідно прибудувати, якою
площею, а лише вказано, що прибудова
повинна відповідати нормативній площі,
яка притаманна окремій квартирі за
вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові
будинки…» та ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові
будинки…Реконструкція та капітальний
ремонт».

Крім того, позивач ОСОБА_3 не зазначає,
які саме приміщення залишаються у
власності ОСОБА_7, чи відповідає це її
частці у праві власності. Не зазначено
розмір земельної ділянки, яка
залишається у користуванні
відповідача.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Як зазначає позивач, саме відповідач
ОСОБА_6 перешкоджає їй проживати у
належній їй частині будинку, не дає
ключі, не пускає у приміщення.

Проте, цей факт позивачем не доведено.

З пояснень позивача та свідків
вбачається, що у будинок не пускала її
рідна сестра, а тому суд правильно
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову щодо зобов'язання
ОСОБА_6 не чинити перешкоди у
користуванні позивачем її частки
будинку.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право користуватись помешканням
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та її неповнолітні діти
зареєстровані у спірному житловому
будинку, в якому позивач має право
власності ? частку, і як власниця може
бути вселена в належну їй частину
будинку, а тому суд правильно дійшов
висновку про вселення її з дітьми в
належну частину будинку.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно дослідив обставини справи
і дійшов до правильного висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Підстав для скасування рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 28 жовтня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: