провадження: 22-ц/796/4100/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді -
доповідача: Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.

при секретарі:
Лужецькій І.С.

за участю: представника позивача -
Трофімця Ю.І.

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача -
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та
ОСОБА_4 на рішення Святошинського
районного суду м.Києва від 29 січня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про стягнення кредитної
заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 20
серпня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Родовід
Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Родовід Банк» та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір № 38.1/АА-00067.08.2,
відповідно до умов якого банк відкрив
позичальнику не відновлювану кредитну
лінію на загальну суму 136 420, 20 грн., зі
строком повернення по 20 серпня 2015 року
та сплатою 19 % річних.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_6 укладено договір застави
транспортного засобу. Також, у
забезпечення виконання зобов'язань по
кредитному договору ОСОБА_6, 20 серпня 2008
року, між банком та ОСОБА_4 укладено
договір поруки №38.1/АА-00067.08.2-3/П,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком за виконання зобов'язань
позичальника щодо кредитного договору,
а також усіх додаткових угод, які
укладені або можуть бути укладені між
банком і позичальником.

В зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язань ОСОБА_6 по кредитному
договору, станом на 15 січня 2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 3
175 210, 16 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 29 січня 2014 року
задоволено частково позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
стягнення кредитної заборгованості за
кредитним договором.

Солідарно стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4
на користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1 028724 грн. 82 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Святошинського
районного суду м. Києва від 3 лютого 2014
року вирішено питання солідарного
стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
відповідач ОСОБА_6, подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Зокрема, зазначила, що умови договору
суперечать принципу добросовісності, а
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Внаслідок застосування несправедливих
умов договору сума грошових коштів,
отримана від реалізації заставного
майна зарахована на погашення
відсотків за користування кредитом, і
тільки 1630,17 грн. зараховано на
погашення основної суми кредиту, що
призвело до збільшення загальної суми
заборгованості за кредитом.

Банк на порушення вимог ч.2 ст.11 Закону
України « Про захист прав споживачів»
письмово не надав їй інформацію про всі
істотні умови договору, а саме про
сукупну вартість кредиту та не
роз'яснив існуючи методику
послідовності погашення
заборгованості, чим вів її в оману.

В свою чергу не погоджуючись з рішенням
суду, відповідач ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послалася на
порушення та неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала і
просила її задовольнити.

ОСОБА_4 також підтримала свою
апеляційну скаргу і просила рішення в
частині задоволення позовних вимог
щодо неї скасувати і ухвалити нове,
яким відмовити позивачу.

Представник позивача проти
задоволення апеляційних скарг
заперечував і просив рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2008 року
між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний
договір № 38.1/АА-00067.08.2, відповідно до
умов якого позичальнику надані
кредитні кошти в сумі 136420 грн.20 коп. з
кінцевим терміном повернення до 20
серпня 2015 року, зі сплатою за
користування кредитними коштами
процентів в розмірі 19 % річних.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором, між ВАТ «Родовід
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Родовід Банк», та ОСОБА_6 20 серпня 2008
року укладено договір застави
транспортного засобу.

Крім того, 20 серпня 2008 року у якості
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором, 20 серпня 2008 року між ВАТ
«Родовід Банк», правонаступником якого
є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки №
38.1/АА-00067.08.2-3/П. За умовами договору
поручитель зобов'язався солідарно
відповідати перед банком у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_6

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, грошові кошти надав, за які був
придбаний автомобіль марки OPEL Vectra, 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань,
виникла кредитна заборгованість, яка
станом на 15 січня 2013 року складається з
заборгованості за кредитом в сумі 134790
грн.03 коп., за простроченими процентами
по кредиту в сумі 9176 грн.23 коп..

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050
ЦК України у разі, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

За умовами укладеного між сторонами
договору позичальник зобов'язувався,
починаючи з місяця, наступного за
звітним, щомісяця до 10-го числа кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 1624
грн.05 коп. та нарахованими процентами.
Одержані кредити повернути не пізніше
20 серпня 2015 року.

Заборгованість ОСОБА_6 перед
кредитором складається із
заборгованості по кредиту та
процентам, які нараховані банком
станом на 26 листопада 2009 року.

Згідно з п.3.6 договору позичальник
зобов'язується за порушення строків
повернення кредиту та сплати
процентів, сплачувати банку за кожний
день прострочення пеню у розмірі 1, 6 %
від суми простроченої заборгованості.

Ці положення кредитного договору у
встановленому законом порядку
несправедливими не визнані, договір є
чинним і підлягає виконанню його
сторонами.

З урахуванням заяви ОСОБА_6 та її
представника про застосування строків
позовної давності до позовних вимог
щодо стягнення пені, суд першої
інстанції правильно, зважаючи на
положення п.1 ч.2 ст.258, ч.4 ст.267 ЦК
України, визначив розмір пені за
останній рік, яка становить згідно
розрахунку ПАТ «Родовід Банк» 843066 грн.42
коп.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції безпідставно не
застосував положення ч.3 ст.551 ЦК
України та не зменшив розмір неустойки.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.27 Постанови від
30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» істотними
обставинами в розумінні частини
третьої статті 551 ЦК можна вважати,
зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Як убачається з матеріалів справи в
ході виконання виконавчого напису №
1121, виданого 27 листопада 2009 року
приватним нотаріусом, в погашення
загальної суми заборгованості в
розмірі 342404 грн.91 коп. було звернуто
стягнення та реалізовано на прилюдних
торгах заставлене майно боржника -
автомобіль OPEL Vectra, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Отримані від реалізації кошти були
спрямовані на погашення
заборгованості, зокрема, на погашення
нарахованих станом на 26 листопада 2009
року процентів.

Істотними обставинами, які дають
можливість зменшити розмір неустойки,
колегія суддів вважає можливим визнати
те, що на утримання ОСОБА_6 знаходиться
малолітня дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1,
батьки якої розлучені. Крім того,
ОСОБА_6 працює у відділі державної
реєстрації актів цивільного стану
Святошинського районного управління
юстиції і отримує заробітну плату,
розмір якої в середньому становить 2800
грн.

За таких обставин, колегія суддів,
врахувавши положення Закону України
«Про захист прав споживачів»,
приходить до висновку про
обґрунтованість заяви ОСОБА_6 про
застосування до розміру неустойки
положення ч.3 ст.551 ЦК України та
зменшення її до половини загальної
суми заборгованості за кредитом та
процентами ((134790 грн.03 коп. + 9176 грн.23
коп.) : 2), що складає 71983 грн.13 коп.

В той же час колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість і
законність позовних вимог банку про
стягнення трьох процентів річних від
суми простроченої заборгованості в
розмірі 15345 грн. 33 коп. та інфляційних
втрат в сумі 26346 грн.81 коп., оскільки
такий ґрунтується на законі ( ст.625 ЦК
України) і доводами апеляційної скарги
не спростовується.

За умовами договору поруки поручитель,
яким є відповідачка ОСОБА_4,
зобов'язується солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_6 У випадку
невиконання позичальником своїх
зобов'язань за платежами, що
передбачені Кредитним договором,
поручитель на підставі письмового
повідомлення позичальника або банку не
пізніше наступного робочого дня після
одержання такого повідомлення, погашає
за рахунок власних коштів на рахунок
банку в повному обсязі заборгованість
за позичальника за Кредитним
договором. Договір поруки припиняється
припиненням дії Кредитного договору, а
також у випадках, передбачених
Цивільним кодексом України та
Господарським кодексом України ( п.п.1.1,
2.1, 4.3).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя ( ч.1 ст.554
ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору.

Сама по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам ст.252 ЦК України,
згідно з якою строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

При вирішення таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням повернення кредиту
достроково.

Пред'явлення вимоги до поручителя є к
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу ( залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Зі змісту договору поруки вбачається.
що строк її припинення не встановлено,
тому згідно з вимогами вищевказаних
норм матеріального права, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання,
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково не пред'явить
вимоги до поручителя.

Отже, підставою для припинення
договору поруки може бути недотримання
кредитором строку звернення до суду з
вимогами до поручителя.

Як убачається з матеріалів справи,
кредитор вимоги про дострокове
повернення кредиту ні до позичальника,
ні до поручителя не пред'являв.

Строк дії основного зобов'язання
встановлений кредитним договором та
визначений до серпня 2015 року. Строк
виконання основного зобов'язання
змінений не був.

Направлення кредитором позичальнику
листа від 15 вересня 2009 року ( а.с.97-98), в
якому банк вимагав повернути кредит,
сплатити проценти за користування
кредитом та суму нарахованої пені, є не
що інше, як виконання умов договору
застави транспортного засобу, якими
визначена процедура позасудового
способу звернення стягнення на предмет
застави (п.3.2 договору).

Таким чином, посилання ОСОБА_4 в
апеляційній скарзі про сплив
шестимісячного строку для пред'явлення
вимоги про повернення боргу не
ґрунтується на обставинах справи.

Крім того, судом не встановлено, що
обсяг відповідальності поручителя
змінився, жодних додаткових угод до
кредитного договору між банком та
позичальником укладено не було.

Отже, законних підстав вважати дію
поруки припиненою немає.

За таких обставин, висновки суду
першої інстанції про обґрунтованість
позовних вимог щодо солідарного
стягнення з відповідачів кредитної
заборгованості є правильними і такими,
що відповідають нормам матеріального
закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
висновків суду не спростовують і не
впливають на їх правильність, а тому
підлягають відхиленню.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва підлягає зміни в частині
зменшення розміру неустойки.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 312, 313-314, 316-317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м.Києва від 29 січня 2014 року - змінити,
зменшивши суму, яка підлягає стягненню
солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» з 1028724 грн. 82 коп. до 257641
грн.54 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя-доповідач:
Судді: