Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/6056/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 21 січня 2014
року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до суду, в
якому просили стягнути з ОСОБА_3 на
відшкодування спричиненої
матеріальної шкоди 46 251,49 грн. та 500 000
грн. моральної шкоди, спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Рішенням Овруцького районного суду
Житомирської області від 21 січня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 23
125,74 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди та 125 000 грн. моральної шкоди, а
всього на загальну суму 148 125 грн. 74 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23
125,74 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди і 125 000 грн. моральної шкоди, а
всього на загальну суму 148 125,74 грн.

Не погоджуючись із вказаним
відповідачем ОСОБА_3 подана апеляційна
скарга, в якій він просить рішення суду
першої інстанції змінити, зменшивши
розмір матеріальної шкоди з 46 251,49 грн.
до 5 124,48 грн. (по 2 562, 24 грн. кожному
позивачу), моральної шкоди з 250 000,00 грн.
до 25 000,00 грн. (по 12 500,00 грн. кожному
позивачу). Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права. Зазначає, що судом безпідставно
було взято до уваги розрахунок наданий
позивачами, який не підтверджений
жодним належним доказом. Крім того,
визначаючи розмір моральної шкоди суд
не вказав в чому полягає моральна шкода
та не врахував, що батьки не
здійснювали належний догляд за
малолітньою дитиною, внаслідок чого і
сталася дорожньо-транспортна пригода.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково із
наступних підстав.

Пунктом 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року
(далі - Постанова) роз'яснено, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої в наслідок порушення її
прав, а згідно ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка
її завдала, якщо шкоду завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2009 року,
близько о 16 год.40 хв., керуючи за
дорученням автомобілем марки ВАЗ-21063
д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_3 рухався
автодорогою по вул. Червоноармійській,
поблизу будинку № 28 в с. Словечне
Овруцького району Житомирської
області, в напрямку центру села,
порушив вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 (6), 12.3 ПДР
України, не був уважним, не стежив за
дорожньою обстановкою, відповідно не
реагував на її зміну, не був особливо
уважним до такої категорії учасників
дорожнього руху, як діти та здійснив
наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебувала на правому
узбіччі та почала перетинати справа
вліво проїзну частину дороги.
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди малолітній пішохід ОСОБА_6
отримала тяжкі тілесні ушкодження, що
спричинили смерть.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15.05.2012 року,
відповідача ОСОБА_3 звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі п.п. «г», е ст.1, ст. 6 Закону
України «Про амністію у 2011 році» від 08
липня 2011 року.

При цьому застосування амністії не
звільняє відповідача від обов'язку
відшкодувати заподіяну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що
загибла дочка позивачів ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на
стаціонарному лікуванні в
Житомирській обласній дитячій лікарні
з 08.10.2009 року по 05.11.2009 року у відділенні
анестезіології з ліжками для
інтенсивної терапії, за цей час їй було
зроблено вісім операції. Від отриманих
тяжких тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 померла.

На підтвердження своїх вимог щодо
відшкодування майнової шкоди,
позивачами надано письмові докази, з
яких видно, що останніми на лікування
дочки витрачено 22627,01 грн. (а.с. 11-13), на
організацію та проведення поховання
дочки витрачено 2155 грн. (а.с. 6),
поминальний обід - 2120 грн. (а.с. 9), на
пам'ятний комплекс - 18500 грн. (а.с. 10),
транспортні витрати - 849, 48 грн. (а.с. 7).
Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачі
в повному обсязі довели суму
заподіяної майнової шкоди в розмірі 46
251,49 грн. Однак з таким висновком суду,
колегія суду погодитись не може
виходячи з наступного.

Згідно повідомлення Житомирської
обласної дитячої лікарні № 1615 від
12.11.2010 року на лікування ОСОБА_6 було
затрачено 2 683,24 грн. бюджетних коштів;
крім того батьками - позивачами по
справі придбавалися згідно переліку
медикаменти необхідні для лікування
(а.с. 11). Загальний розмір вартості
придбаних батьками медикаментів
становить 10 895,64 грн., що
підтверджується інформацією ПП фірма
«Санітас», яка безпосередньо
знаходиться на території лікувального
закладу та в якій придбавалися
необхідні медичні препарати. У зв'язку
з чим, колегія суду приходить до
висновку щодо зменшення суми витрат на
лікування з 22 627,01 грн. до 10 895,64 грн.

Відповідно до наданої інформації КП
«Спеціалізований комбінат
комунально-побутового обслуговування»
Житомирської міської ради від 11.03.2014
року № 2/48 (а.с.103) - вартість
стандартного пам'ятника на одну особу в
Житомирській області приблизно
становить :

1. стела гранітна - 1,2 х 0,6 х 0,08 - 2200грн.

2. тумба гранітна - 0,7 х 0,2 х 0,2 - 400 грн.

3. квітник гранітний (комплект) - 1,20 х 0,08
х 0,1 - 410 грн.

4. установка гранітного пам'ятника на
бетоноподушку - 1200 грн.

Загальна сума - 4210 грн.

У зв'язку з цим колегія суду приходить
до висновку щодо зменшення майнової
шкоди на придбання пам'ятного
комплексу з 18 500 грн. до 4 210 грн.
(гранична вартість стандартного
пам'ятника у Житомирській області).

Вказані обставини підтверджені
матеріалами цивільної та кримінальної
справ та сторонами не заперечуються. А
відтак відповідач, як учасник ДТП та
водій автомобіля - джерела підвищеної
небезпеки причинив тяжкі тілесні
ушкодження, що спричинили смерть
ОСОБА_6, а завдана позивачам моральна
шкода підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_3 не залежно від вини
останнього.

При вирішенні питання щодо
відшкодування моральної шкоди, судом
першої інстанції правильно було
враховано обставини справи, характер,
обсяг та глибину душевних страждань
позивачів, їх негативний наслідок,
пов'язаний з тривалим лікуванням та
подальшою смертю малолітньої дочки
ОСОБА_6. Беручи до уваги, що позивачі до
адміністративної відповідальності за
неналежний догляд дітей не
притягувались, безпідставними є доводи
апеляційної скарги щодо зменшення
розміру морального відшкодування у
зв'язку з неналежним виконанням
батьківських обов'язків.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи вимоги розумності та
справедливості, колегія суддів
погоджується з визначеним судом першої
інстанції розміром морального
відшкодування, що відповідає положенню
п.п. 8,9 постанови Пленуму Верхового Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди».

За таких обставин, коли судом першої
інстанції повно з'ясовані обставини
справи, проте неправильно застосовано
норми матеріального права, рішення
суду в частині стягнення матеріальної
шкоди з ОСОБА_3 на користь позивачів
підлягає зміні, зі зменшенням даного
розміру.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 21 січня 2014
року змінити, зменшивши суму, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди з 23 125,74 грн. до 7 552,82 грн.; на
користь ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди з 23 125,74 грн. до 7 552,82
грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді