УХВАЛА

іменем україни

15 січня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Червинської
М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп», третя особа - ОСОБА_5,
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням за затримку
розрахунку за касаційною скаргою
приватного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 1 листопада 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 10 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд
із указаним позовом і просив стягнути з
відповідача середній заробіток за час
несвоєчасного розрахунку в період з 1
червня 2011 року по 2 березня 2012 року в
сумі 147 555 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 19 жовтня 2011 року
апеляційним судом Київської області
ухвалено рішення, яким змінено
підстави звільнення позивача з роботи
і стягнуто на його користь 34 356 грн. 30
коп. вихідної допомоги. Відповідачем у
добровільному порядку рішення
суду не виконане, у зв'язку з чим
стягнення проводилось у

примусовому порядку. При примусовому
виконанні рішення суду грошові кошти
надійшли на рахунок позивача 2 березня
2012 року. Посилаючись на вказані
обставини та положення ст. 117 КЗпП
України просив позов задовольнити.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 1 листопада
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 10 жовтня 2013 року, позов задоволено.
Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова
компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
на користь ОСОБА_3 147 555
грн. середньомісячного заробітку за
час несвоєчасного розрахунку. Вирішено
питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПрАТ «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» просить скасувати
судові рішення, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Апеляційний суд, вирішуючи спір
виходив із того, що при звільненні
підприємством не було проведено
повного розрахунку з працівником, та
стягнув на користь позивача суми: а
саме - середній заробіток за затримку
розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП
України та середній заробіток за час
вимушеного прогулу на підставі ч. 3 ст.
235.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 перебував
у трудових відносинах із ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» з 4
вересня 2009 року по 1 червня 2011 року.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 19 жовтня 2011 року змінено
підстави звільнення позивача з ПрАТ
«Українська страхова компанія «Княжа
Вієнна Іншуранс Груп» із звільнення за
скороченням штату згідно ч. 1
ст. 40 КЗпП України на звільнення за
власною ініціативою відповідно до
ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з
порушенням роботодавцем
ПрАТ «Українська страхова компанія
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» трудового
законодавства та стягнуто з
відповідача на користь позивача
34 356 грн. 30 коп. вихідної допомоги не
виплаченої при звільненні.

ПрАТ «Українська страхова компанія
«Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
добровільно рішення суду не виконало, у
зв'язку з чим стягнення присуджених
коштів не виплачених при звільненні
проводилось у примусовому порядку.

Фактично, присуджені до стягнення,
грошові кошти у розмірі 34 356 грн. 30 коп.
надійшли на рахунок позивача 2 березня
2012 року.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір,
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду
справи - по день постановлення рішення,
якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

Таке ж роз'яснення цієї норми права,
крім наведеної вище постанови Пленуму
Верховного Суду України, надав і
Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у
справі щодо офіційного тлумачення
положень статті 233 Кодексу законів про
працю України у взаємозв'язку з
положеннями статтей 117, 237-1 цього
Кодексу.

Установивши, що й після ухвалення
рішення суду від 19 жовтня 2011 року
відповідач не виплатив позивачу
належні йому суми при звільненні, суд
правомірно вважав, що цим самим є
порушення ст. 117 КЗпП України, оскільки
ця норма права застосовується до дня
фактичного розрахунку.

Крім того, відповідно ч. 3 ст. 235 КЗпП
України у разі визнання формулювання
причини звільнення неправильним або
таким, що не відповідає чинному
законодавству, у випадках, коли це не
тягне за собою поновлення працівника
на роботі, орган який розглядає
трудовий спір, зобов'язаний змінити
формулювання і вказати в рішенні
причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства та з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону. Якщо
неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно рішення про
виплату йому середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в порядку і на
умовах, передбачених частиною другою
цієї статті.

Проте не можна погодитись із тим, що за
порушення трудових прав працівника при
одному звільненні можливе
застосування зі стягненням середнього
заробітку і за ст. 117 КЗпП України і за
ст. 235 КЗпП України, тобто стягнення
подвійного середнього заробітку,
оскільки це буде не співмірним з
правами працюючого працівника, який
отримує одну заробітну плату.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
ст. 212-214, 315 ЦПК України на зазначене
уваги не звернув та дійшов
передчасного висновку про те, що у
позивача мав місце прогул з
урахуванням підстав та меж заявлених
позовних вимог.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач просив стягнути з відповідача
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку з підстави
передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Апеляційний суд в судовому рішення як
на підставу задоволення позову
послався й на ст. 235 КЗпП України не
надавши їй оцінці та вийшов за межі
позовних вимог.

Таким чином, апеляційним судом
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є
підставою для скасування рішення
апеляційного суду та передачі справи
на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Княжа Вієнна
Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської
області від 10 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:О.В.
Закропивний А.О. Лесько М.Є. Червинська
В.А. Черненко