АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

секретар:Лисак О.А.

за участю: відповідача ОСОБА_2,
представника позивача Бацей Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 21 листопада
2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 24 квітня 2008 року між
ним та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
в розмірі 1 000 дол. США у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 19,20 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом, з терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Проте, взятих за кредитним договором
зобов'язань відповідач не виконував
належним чином, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість, яка станом
на 31 серпня 2013 року складає 3111,55 доларів
США, що еквівалентно 24861 грн. 26 коп., що
позивач просив стягнути з відповідача,
а також просив стягнути судовий збір.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 21 листопада
2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 24.04.2008 року в
розмірі 24861,26 грн. та судові витрати по
справі в сумі 248,40 грн.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
зменшити заборгованість за кредитом на
суму 8 324,30 грн. Вважає, що позивач

22ц-86/14
Головуючий у І
інстанції Цуркана В.В. Категорія 19/27

Суддя-доповідач Височанська
Н.К.

безпідставно в односторонньому
порядку підняв відсоткову ставку за
кредитом та після блокування платіжної
картки безпідставно нараховував
комісію.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів Цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом статті 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Судом встановлено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» відповідно до кредитного
договору без номеру від 24 квітня 2008
року надано ОСОБА_2 у кредит 1000 доларів
США у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
19,20 % річних з кінцевим строком
повернення, що відповідає строку дії
картки.

При цьому, ОСОБА_2 висловив згоду на
укладення кредитного договору саме у
такій формі, про що свідчить підпис на
заяві позичальника, яка разом з
пам'яткою клієнта, умовами, правилами і
тарифами в цілому складає договір
надання банківських послуг.

З виписки за рахунком вбачається, що
ОСОБА_2 отримав кредитну картку зі
встановленим на ній лімітом грошових
коштів. Крім того, у вказаній виписці
міститься інформація про те, які суми і
коли були зняті з картки, коли і в якій
сумі здійснювалося погашення
заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку
заборгованості станом на 31.08.2013 року,
ОСОБА_2 неналежно виконував умови
договору, а з 28.02.2011 року взагалі
перестав сплачувати кошти, в зв'язку з
чим утворилась заборгованість.

З огляду на вищевказане, правильними є
висновок суду першої інстанції про
задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги про
неправомірність підняття відсоткової
ставки є безпідставними з наступних
підстав.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір відсотків не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку. Дані зміни до Цивільного
кодексу були прийняті Законом України
від 12 грудня 2008 року №661-VI, Закон набрав
чинності з 10 січня 2009 року.

З довідки про розрахунок
заборгованості вбачається, що Банк
підвищив відсоткову ставку до 20,4% 10.06.2008
року та до 21,6% 15.10.2008 року.

Отже, підвищення відсоткової ставки
відбулося до змін в законодавстві.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 про
видачу кредитної картки, що він
ознайомлений з Умовами та правилами
надання банківських послуг.

Відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг, Банк має
право проводити зміни Тарифів, а також
інших умов обслуговування карткового
рахунку, про що інформує клієнта шляхом
надання виписки по картковому рахунку.

За п.6.3 Умов та правил надання
банківських послуг, отримання виписок
про стан карткового рахунку є
обов»язком клієнта.

Неотримання виписки або несвоєчасне
отримання не звільняє держателя картки
від виконання своїх зобов»язань по
договору (п.81 Умов та правил).

У разі незгоди зі зміною Правил та/або
Тарифів Банку, відповідно до п.6.4
кредитного договору, клієнт повинен
звернутися до Банку з письмовою заявою
про розірвання договору та погасити
заборгованість перед Банком.

Як встановлено в засіданні колегії
суддів апеляційного суду, що
відповідач не звертався до Банку з
письмовою заявою про розірвання
договору.

Колегія суддів також враховує і
поведінку відповідача після прийняття
рішення банком щодо зміни процентної
ставки, зокрема ОСОБА_2 сплачував
проценти з новою ставкою до березня 2009
року.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про
неправомірність нарахування комісії
за користування кредитом після того, як
була заблокована кредитна картка.

Як вбачається з листа ПАТ КБ
«ПриватБанк» №8931 від 01.11.2013 року, що
кредитну картку відповідача було
заблоковано 09.10.2013 року. В позовній
заяві банк просив стягнути комісію
станом на 31.08.2013 року.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи та надані сторонами
докази, в результаті чого дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову, підстави для
скасування рішення відсутні, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: