У х в а л а

іменем україни

22 січня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання права
власності на самочинне будівництво, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_5, на ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 21 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про визнання права
власності на самочинне будівництво.

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 03 грудня
2007 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності
на 95/100 частки незакінченого
самочинного будівництва офісного
центру по АДРЕСА_1,
виконання робіт на якому складає 15,7 %
від об'ємів робіт, передбачених
проектом, розробленим
ПП «Фірма Атріум».

Ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 21 жовтня
2013 року апеляційне провадження у
даній справі закрито.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, постановлену у
справі ухвалу апеляційного суду
просить скасувати та направити справу
для продовження розгляду до
апеляційного суду.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Закриваючи апеляційне провадження,
відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 03 грудня 2007
року, апеляційний суд виходив із того,
що остання не брала участі у справі,
ухваленим рішенням суд не вирішував
питання про її права та обов'язки, тому
права на апеляційне оскарження
відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК
України не має.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна з огляду на
наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що
03 грудня 2007 року Рівненським міським
судом Рівненської області було
ухвалено рішення, яким за ОСОБА_3
визнано право власності на 95/100 частки
незакінченого самочинного будівництва
офісного центру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_5, вважаючи, що зазначене рішення
порушує її права та інтереси, через
свого представника ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який діє
в інтересах ОСОБА_5, посилаючись на те,
що з 1998 року ОСОБА_5 перебуває з
ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, а
будівництво офісного центру АДРЕСА_1
проводилося за спільні кошти сім'ї,
вважав, що оскаржуваним рішенням суду
порушується право власності ОСОБА_5 на
частку у майні, право власності на яке у
судовому порядку визнано за ОСОБА_3

Обставини, на які посилалась ОСОБА_5 в
апеляційній скарзі підтверджуються
матеріалами справи, зокрема, копією
свідоцтва про одруження від 04 липня 1998
року серії НОМЕР_1 (а. с. 68) та проектною
пропозицією офісного центру АДРЕСА_1,
розробленої ПП «Фірма Атріум» (а. с. 11-16).

Суддя апеляційного суду, вирішуючи
питання про закриття апеляційного
провадження, з підстав, зазначених в
оскаржуваній ухвалі, не звернув уваги
на те, що об'єкт нерухомості, на який за
ОСОБА_3 визнано право власності, було
побудовано у період шлюбу сторін, та не
врахував, що оскаржуваним рішенням
суду першої інстанції зачіпаються
права апелянта на частку у цьому
об'єкті нерухомості, як цілісного
об'єкта чи будівельних матеріалів,
використаних для його спорудження.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що 21 жовтня 2013 року
представником ОСОБА_3 - ОСОБА_6 до суду
апеляційної інстанції подано заяву про
відмову від позову (а. с. 85).

Відповідно до ст. 306 ЦПК України в
апеляційному суді позивач має право
відмовитися від позову, а сторони -
укласти мирову угоду відповідно до
загальних правил про ці процесуальні
дії незалежно від того, хто подав
апеляційну скаргу.

Статтею 310 ЦПК України передбачено,
що рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі, з підстав,
визначених ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо позивач відмовився від
позову і відмова прийнята судом.

Не вирішивши по суті зазначену
заяву та не з'ясувавши правові наслідки
відмови від позову у суді апеляційної
інстанції, закриття апеляційного
провадження з підстав, зазначених в
оскаржуваній ухвалі, є порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

З урахуванням того, що при закритті
апеляційного провадження у даній
справі апеляційним судом було порушено
порядок, встановлений для вирішення
вказаного питання, то оскаржувана
ухвала апеляційного суду підлягає
скасуванню з передачею справи на новий
апеляційний розгляд .

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в
інтересах ОСОБА_5, задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 21 жовтня
2013 року скасувати.

Справу передати на новий
апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук