Справа № 196/231/14-ц
№ провадження 2-с/196/1/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014
смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного
суду Дніпропетровської області
Гудим О.М., ознайомившись з матеріалами
заяви

ОСОБА_1 про поновлення строку для
подання заяви про скасування судового
наказу та про скасування судового
наказу,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2009 року суддею Царичанського
районного суду Дніпропетровської
області в цивільній справі №2н-169/09 за
заявою ОСОБА_2 було видано судовий
наказ про стягнення солідарно із
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь стягувача 60
000 грн. суми боргу, 300 грн. витрат по
сплаті судового збору та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

14 лютого 2014 року на адресу суду
надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення
строку для подання заяви про
скасування судового наказу, а також про
скасування вище вказаного судового
наказу з посиланням на те, що дану
справу про стягнення боргу необхідно
було розглядати в порядку позовного
провадження, так як існує спір про
право. На обгрунтування вимоги про
поновлення строку на оскарження
судового наказу вказує, що в порушення
норм ст.104 ЦПК України, копію судового
наказу їй надіслано не було. Так, як
вона не являється юристом і не володіє
нормами права, то лише звернувшись до
юриста вона зрозуміла, що було порушено
її право, надане Конституцією України
та нормами законодавства України. Тому,
посилаючись на норми ст.55 Конституції
України, ст.1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.6, 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.203, 1045, 1047 ЦК
України, ст.ст.2, 3, 15, 60, 73, 100, 104, 105 ЦПК
України, ст.17 Закону України "Про
виконання рішення та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини", просить поновити їй право на
оскарження неправомірного та
незаконного рішення, оскільки як
свідчить позиція Європейського Суду з
прав людини у багатьох справах,
основною складовою права на суд є право
доступу, в тому розумінні, що особі має
бути забезпечена можливість
звернутись до суду для вирішення
певного питання, і що з боку держави не
повинні чинитись правові чи практичні
перешкоди для здійснення цього права.
Як випливає з рішення Європейського
Суду з прав людини у справі "Іліан проти
Туреччини", правило встановлення
обмежень доступу до суду у зв"язку з
пропуском строку звернення повинно
застосовуватися з певною гнучкістю і
без надзвичайного формалізму, воно не
застосовується автоматично і не має
абсолютного характеру; перевіряючи
його виконання слід звертати увагу на
обставини справи.

Згідно з нормами ч.1 ст.105 ЦПК України
боржник має право протягом десяти днів
з дня отримання копії судового наказу
та доданих до неї документів подати
заяву про його скасування.

Заява боржника про скасування судового
наказу, подана після закінчення строку,
встановленого частиною першою статті
105 цього Кодексу, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
її подала, не знайде підстав для
поновлення строку для подання цієї
заяви (ч.2 ст.105-1 ЦПК України).

Частиною 4 ст.104 ЦПК України
встановлено, що днем отримання
боржником копії судового наказу є дата,
зазначена у поштовому повідомленні про
вручення.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи №2н-169/09, оспорюваний ОСОБА_1
судовий наказ, виданий 18 грудня 2009 року
суддею Царичанського районного суду
Дніпропетровської області за заявою
ОСОБА_2 про стягнення солідарно із
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь стягувача 60
000 грн. суми боргу, 300 грн. витрат по
сплаті судового збору та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а зокрема: копія
вказаного судового наказу та копія
заяви стягувача про видачу судового
наказу з доданими до неї документами,
були отримані нею (ОСОБА_1) особисто
24.12.2009 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.10),
а заява ОСОБА_1 про скасування судового
наказу надійшла на адресу суду лише
14.02.2014 року, тобто після закінчення
строку, встановленого ч.1 ст. 105 ЦПК
України.

З поданих ОСОБА_1 матеріалів заяви
підстав для поновлення строку для
подання заяви про скасування вище
вказаного судового наказу не
вбачається, оскільки заявницею не
обгрунтовано і не надано жодних
доказів, які б підтверджували б
поважність пропуску строку для
звернення до суду про скасування
судового наказу; з моменту отримання
ОСОБА_1 копії судового наказу, а саме -
24.12.2009 року, і до моменту звернення
заявниці до суду із заявою про
поновлення строку для подання заяви
про скасування судового наказу та про
скасування судового наказу, а саме -
14.02.2014 року, минуло більше чотирьох
років, а отже строк для подання заяви
про скасування судового наказу
пропущений без поважних причин.

Приймаючи до уваги вище викладене,
заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без
розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 105, 105-1, 208-210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення
строку для подання заяви про
скасування судового наказу від 18
грудня 2009 року про стягнення солідарно
із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 60
000 грн. суми боргу, 300 грн. витрат по
сплаті судового збору та 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, та про скасування
вказаного судового наказу залишити
без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляції до
районного суду протягом 5 днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Суддя
О.М.ГУДИМ