Справа № 135/2199/13-ц Провадження №
22-ц/772/1120/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Волошина Т. В.Категорія:
49Доповідач: Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи без
самостійних вимог щодо предмета спору -
Управління пенсійного фонду в місті
Ладижині, Вінницької області про
встановлення факту батьківства, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовною заявою до ОСОБА_3, за
участю третьої особи без самостійних
вимог щодо предмета спору - Управління
пенсійного фонду в місті Ладижині,
Вінницької області про встановлення
факту батьківства.

Свій позов ОСОБА_2 мотивувала тим, що в
період з листопада 2001 року по лютий 2009
року вона проживала однією сім'єю без
реєстрації шлюби з ОСОБА_4 та вели
спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у неї з ОСОБА_4 народилась дочка, однак
оскільки вони проживали без реєстрації
шлюбу, реєстрація народження дитини
була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК
України.

Позивачка вказує на те, що ОСОБА_4
завжди визнавав себе батьком
народженої дитини, займався її
вихованням та мав намір подати заяву
про визнання себе батьком їх спільної
дитини. Проте ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4
помер.

У зв'язку з чим позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду про встановлення
факту батьківства, для призначення
пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Ладижинського міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014 року
позов задоволено. Встановлено факт
батьківства ОСОБА_4 відносно
неповнолітньої дитини ОСОБА_5

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі відповідач
зазначила, що на її думку рішення
винесено з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
а тому просила його скасувати, ухвалити
нове рішення яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги у межах вимог ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було вірно
встановлено, на підставі допиту
свідків, матеріалів справи та
з'ясування обставин під час судового
засідання, факт того, що позивачка
ОСОБА_2 з листопада 2001 року по лютий 2009
року перебувала у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_4, тобто спільно
проживала разом з ним і була пов'язана з
ним спільним побутом.

Крім того цей факт підтверджується
даними домової книги на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до якої, разом із ОСОБА_4
були зареєстровані за вказаною вище
адресою ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які зняті з
реєстрації 02.08.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в період перебування
у фактичних шлюбних відносинах у
позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась
дочка - ОСОБА_5.

Відповідно до актового запису про
народження №5 від 20 січня 2004 року
зареєстрованим Ладижинським відділом
реєстрації актів громадянського стану
Вінницької області її батьками є мати -
ОСОБА_2 та батько - ОСОБА_4 відомості про
якого записані відповідно до ч.1 ст.135 СК
України.

Судова колегія приймає до уваги копії
історії пологів ОСОБА_2 №6, обмінної
карти та копії індивідуальної карти
вагітної і породіллі ОСОБА_2 №130,
довідку Ладижинської міської ради від
14.01.2004 року №139 відповідно до яких
ОСОБА_4 був записаний як чоловік
позивачки.

Матеріалами справи встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджено копією свідоцтва про його
смерть, виданого на підставі актового
запису №15 від 17 січня 2013 року відділом
РАЦС Ладижинського міського
управління юстиції Вінницької області.

Відповідно до абз.3 п.3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
15.05.2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
справи про визнання батьківства щодо
дитини, яка народилася не раніше 01
січня 2004 року, суд має вирішувати
відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128,
на підставі будь-яких доказів, що
засвідчують походження дитини від
певної особи й зібрані з дотриманням
норм цивільного процесуального
законодавства.

Згідно ч.2 ст.128 СК України підставою для
визнання батьківства є будь-які
відомості, що засвідчують походження
дитини від певної особи, зібрані
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України.

Таким чином, судом першої інстанції, на
підставі факту проживання однією
сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_4, як до народження
дитини - ОСОБА_5, так і після її
народження, спільного виховання ними
дитини, було вірно встановлено факт
батьківства ОСОБА_4 неповнолітньої
дитини ОСОБА_5

Встановлення факту батьківства ОСОБА_4
по відношенню до дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачу необхідний для
призначення пенсії по втраті
годувальника.

Твердження ОСОБА_3, викладене в
апеляційній скарзі, про те що справа
повинна бути розглянута не в позовному
провадженні, а в порядку окремого
провадження не відповідає дійсності,
оскільки між ОСОБА_2, як законним
представником неповнолітньої ОСОБА_5
та ОСОБА_3, як законним представником
неповнолітнього ОСОБА_7, який є сином
померлого ОСОБА_4, виник спір про право
на отримання пенсії по втраті
годувальника, оскільки ОСОБА_7 отримує
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
і виділення її частки ОСОБА_5 впливає на
її розмір.

Така думка також підтверджується
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 03 жовтня 2013 року, якою було
скасоване рішення Ладижинського
міського суду Вінницької області від 22
квітня 2013 року про встановлення факту
батьківства, а заява ОСОБА_2 про
встановлення факту батьківства була
залишено без розгляду та роз'яснено
ОСОБА_2 право на звернення до суду з
позовом на загальних підставах.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Отже, судова колегія приходить до
висновку про те, що рішення суду
ґрунтується на матеріалах справи,
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної інстанції не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
підстави для скасування рішення
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ладижинського міського суду
Вінницької області від 24 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Денишенко Т.О.

_______
Зайцев А.Ю.