Справа № 2-2840/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретарів - Підлипенського
Д.В., Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування майнової та
моральної шкоди внаслідок залиття, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулась до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом
до ОСОБА_4 про відшкодування майнової
та моральної шкоди, посилаючись на
наступне. Вони є власниками квартири
АДРЕСА_1. 15.12.2010 р. з вини ОСОБА_4, яка є
власником квартири АДРЕСА_3, в
результаті прориву шлангу зливного
баку, було залито їх квартиру. Факт та
причини заливу біло встановлено
комісією КП «Жилкомсервіс», про що було
складено акт б/н від 15 грудня 2010 року.
Вартість ремонтно-будівельних робіт
після залиття квартири позивачі
оцінюють в 60 000 грн., яку просять
стягнути з відповідачки. Крім того,
сім'ї позивачів протиправними діями
відповідачки завдано моральну шкоду у
розмірі 40 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у
судовому засіданні позов підтримали у
повному обсязі та просили його
задовольнити. Інші позивачі просять
слухати справу у їх відсутності.

Відповідачка та її представник
з'явились, проти задоволення позову
заперечували, вказуючи на те, що всі
комунікації перебували в технічно
справному стані і аварія сталася
внаслідок подачі в систему надмірного
тиску. Позивачем не доведено суду щодо
завдання матеріальної шкоди у розмірі
60000 грн. Також зазначено, що відсутні
підстави для стягнення з відповідачки
моральної шкоди у розмірі 40000 грн.

Всебічно з'ясувавши обставини справи,
вивчивши її матеріали, дослідивши
надані у справі докази у сукупності,
суд дійшов до висновку, що заявлений
позов підлягає частковому
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин справи та
відповідних їм правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.Позивачам
належить на праві власності квартира
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право власності.

Судом встановлено, що 15 грудня 2010 року з
вини ОСОБА_4, яка є власником квартири
АДРЕСА_3, в результаті прориву шлангу
зливного баку, було залито квартиру
позивачів.

Даний факт залиття підтверджується
актом від 15.12.2010 р., який було складено
комісією у складі інженера ділянки №2
КП «Жилкомсервіс»., майстра дільниці,
відповідно до якого 15 грудня 2010 року з
вини ОСОБА_4, яка є власником квартири
АДРЕСА_3, в результаті прориву шлангу
зливного баку, залито квартиру НОМЕР_1,
власниками якої є ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17 травня 2005 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за № 927/11207, у разі залиття
квартир складається відповідний акт
(про залиття, аварію, що трапилася на
системі центрального опалення,
гарячого або холодного водопостачання)
згідно додатку № 4 до п.2.3.6 Правил.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що пошкодження квартири АДРЕСА_1
сталося з вини відповідачки, у зв'язку з
недбалим ставленням до утримання
сантехнічного обладнання у свого
приміщенні.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1
зазначено, що вартість
ремонтно-будівельних робіт після
залиття квартири становить 60 000 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України з
матеріалів справи вбачається, що
доводи позивача щодо завдання
матеріальної шкоди окрім позовної
заяви та поясненнях останнього не на
чому не ґрунтуються.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1
доведено лише спричинення
матеріальної шкоди у розмірі 557,34 грн.,
яка складається з відновлення двох
килимів, залитих водою відповідно до
квитанцій від 16.12.2010 року (а.с. 19-20).

Ухвалами суду від 24.05.2011 року та 09.12.2011
року по справі були призначені
судово-будівельні експертизи задля
встановлення загальної суми нанесеної
матеріальної шкоди власникам квартири
АДРЕСА_1 у зв'язку з залиттям 15.12.2010 року.
Але з вини позивачів, які двічі не
сплатили вартість послуг ХНДІСЕ ім.
проф. Бокаріуса, справу було повернуто
до суду з повідомленням про
неможливість надання висновку
експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_3
на момент залиття належала на праві
власності відповідачу, шкода яка була
завдана майну позивачам внаслідок
залиття 15.12.2010р. та була доказана
останніми, підлягає частковому
відшкодуванню.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовуються
особою, яка її завдала, за наявністю її
вини.

Поняття моральної шкоди визначено у ч.2
ст. 23 ЦК України, відповідно до якої
моральна шкода полягає:

· у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

· у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

· у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

· у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року із змінами та доповненнями від
25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями чи бездіяльністю
інших осіб. Також згідно цієї Постанови
Пленуму обов'язок доказування факту
спричинення моральної шкоди лежить на
позивачі.

На підставі абз. 2 ст. 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року із змінами та доповненнями
від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього і її заподіянні.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип
диспозитивності цивільного процесу, ч.
1 зазначеної статті вказує, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. З положення
цієї статті також випливає, що суд, за
загальним правилом, не повинен
виявляти ініціативи у збиранні
доказів, про докази, їх кількість та
якість повинні піклуватися сторони,
оскільки саме на них законом
покладений обов'язок доказування суду
тих обставин, на які вони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, а суд, знову таки, тільки
сприяє сторонам у витребуванню таких
доказів.

Враховуючи викладене, суд стягує з
відповідачки на користь позивачів
моральну шкоду у зв'язку з залиттям
належної їм квартири, враховуючи
обставини залиття квартири, характеру,
обсягу та тривалості спричиненої
моральної шкоди, у розмірі 3000 грн. В
іншій частині в задоволенні позовних
вимог суд відмовляє за їх
недоведеністю.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 повинно бути стягнуто судові
витрати по справі: судовий збір у
розмірі 120,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 11, 88, 209, 212-215, 223, 228, 233, 294-296 ЦПК
України, ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 року із змінами та
доповненнями від 25.05.2001 року, 27.02.2009 року
«Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 557, 34 грн. (п'ятсот
п'ятдесят сім) грн. 34 коп. в рахунок
спричиненої матеріальної шкоди
внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 3 000 грн. (три тисячі) грн.
в рахунок спричиненої моральної шкоди
внаслідок залиття квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 120,00 грн. (сто двадцять)
грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя