Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/909/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що викають із договорів позики,
кредиту Доповідач Кодрул М.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Кіселика С.А.,
Чорнобривець О.С.

за участю секретаря: Задирака
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 31 січня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

29 травня 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ
КБ «ПриватБанк») звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи позовні вимоги тим, що
відповідно до укладеного кредитного
договору від 29.08.2006 року відповідач
отримав кредит у розмірі 3107,50 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік, з кінцевим
терміном повернення 29.08.2008 року.
Укладений між банком та відповідачем
договір складається з заяви
позичальника та Умов надання кредиту
фізичним особам „Розстрочка".
Відповідач зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 19.04.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
56333,27 грн., з яких: 3107,50 грн. -
заборгованість за кредитом; 13938,62 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 1393,80 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 34734,62 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 2658,73 грн. - штраф (процентна
складова). Посилаючись на ці обставини,
позивач просив стягнути з відповідача
зазначену суму заборгованості та
судові витрати.

Заочним рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 31 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, представника
банку, дослідивши письмові докази по
справі, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у встановлених ст.303 ЦПК
України межах, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Обов'язок відповідача виконувати
належним чином умови укладеного з
банком кредитного договору у
встановлений цим договором строк
передбачено статтями 526, 527, 530, 1054 ЦК
України.

Судом встановлено, що відповідач не
виконав належним чином своїх
зобов'язань перед позивачем за
кредитним договором, у зв'язку з чим
виникла заборгованість.

Проте суд дійшов висновку, що заявлені
позивачем вимоги про стягнення
заборгованості не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем
пропущено строк позовної давності,
виходячи з того, що початком строку є
жовтень 2006 року, коли боржник повинен
був сплатити черговий платіж, проте не
сплатив його. Оскільки між сторонами
укладено споживчий кредит, позовна
давність застосовується судом
незалежно від наявності заяви стороні
у спорі.

З таким висновком суду не
можна погодитись, тому що він
суперечить дійсним обставинам і
доказам, що містяться у матеріалах
справи, зроблений внаслідок
неправильного застосування норм
матеріального права.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки, яка за домовленістю сторін
може бути збільшена згідно ст. 259 ЦК
України.

Позовна даність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.
Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

У прававій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20 листопада 2013 року по справі № 6-126
цс 13, зазначено, що пункт 7 частини
одинадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув, у системному
зв"язу з самою частиною 11 статті 11
зазначеного Закону стосується
позосудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача, як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Таким чином, сплив позовної давності є
підставою для відмови в позові лише в
тому випадку, якщо про її застосування
заявлено стороною у спорі, зробленою до
винесення ним рішення та якщо суд не
визнає поважними причини пропущення
позовної давності.

У прававій позиції, яка висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 06 листопада 2013 року по справі № 6-126
цс 13, зазначено, що відповідно до ст. 261
ЦК України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неодинакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов"язані привести свою судову
практику у відповідність із рішенням
Верховного суду України.

За таких обставин висновки суду
про те, що строк позовної давності
необхідно відраховувати з жовтня 2006
року, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, проте не сплатив його
та посилання, що судом застосовується
строк позовної давності незалежно від
наявності заяви стороні у спорі,
оскільки між сторонами укладено
споживчий кредит є помилковими та
такими, що зроблені з порушеннями норм
матеріального права, що відповідно до
п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову
виходячи з наступного.

В матеріалах справи (а.с.48) є
заява ОСОБА_2 про застосування строку
позовної довності, яку суд не взяв до
уваги, і яка є підставою для
застосування судом строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 627 ЦК України
визначено, що відповідно до ст. 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що 29 серпня 2006 року
між ЗАТ КБ „ПриватБанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір відповідно до умов
якого банк надає позичальнику
строковий кредит у сумі 3107,50 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 2,0 % на місяць на суму
залишку заборгованості по кредиту
строком на 24 місяці з кінцевим терміном
повернення кредиту 29 серпня 2008 року.
Погашення заборгованості по кредиту
здійснюється у період з 5 по 10 число
кожного місяця, позичальник повинен
надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) у сумі 225,41 грн.

Укладений між сторонами договір
складається із заяви ОСОБА_2 від 29
серпня 2006 року про приєднання до Умов
надання споживного кредиту фізичним
особам «Розстрочка» (Стандарт) та
тарифів банку.

Згідно п.5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») у випадку несвоєчасного
погашення кредиту, позичальник сплачує
банку пеню у розмірі 0,15% від суми
заборгованості, але не менше 1 гривні за
кожний день прострочки платежу.

Пунктом 5.3.Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») передбачено, що при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми
заборгованості.

Терміни позовної давності, відповідно
до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») сторонами встановлені
тривалістю 5 років.

Установлено, що позивач
звернувся до суду з позовом 29 травня 2013
року. Оскільки за умовами договору
сторони збільшили строк нарахування
неустойки (пені, штрафів) до 3 років, а
строк позовної давності до 5 років, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що позивачем пропущено
строк позовної давності для стягнення
заборгованості та безпідставно
відмовив у її стягненні в повному
обсязі.

Відповідач зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 19.04.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
56333,27 грн., з яких: 3107,50 грн. -
заборгованість за кредитом; 13938,62 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 1393,80 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 34734,62 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 2658,73 грн. - штраф (процентна
складова).

З наданого банком розрахунку
вбачається, що нарахування платежів
банком проводилося щомісячно
відповідно до умов договору, тому
підлягають задоволенню позовні вимоги
відносно заборгованості, яка
нарахована банком в межах пятирічного
строку позовної давності з 29 травня 2008
року. З цього часу заборгованість
складає: 658,53 грн. - заборгованість за
кредитом; 10453,22 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом;
121,20 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 33123,94 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 2658,73 грн. - штраф (процентна
складова), а всього 47515,54 грн.

Борг в сумі 47515,54 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, а в задоволенні інших
позовних вимог необхідно відмовити.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 475,15 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Заочне рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 31 січня 2014
року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № KGALRX07350634 від 29
серпня 2006 року в сумі 47515,54 гривень
та у відшкодування судового збору 475,15
гривень.

В задоволенні інших позивних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: