Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/100/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гашук К.В.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Приватного
підприємства «Грандфінресурс» на
заочне рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня
2013 року у справі за позовом прокурора
Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про застосування
наслідків недійсності правочину та
стягнення коштів за нікчемним
правочином, -

ВСТАНОВИЛА :

У червні 2013 року прокурор
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Приватного
підприємства «Грандфінресурс» (надалі
- ПП «Грандфінресурс» про
застосування наслідків недійсності
правочину та стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що
01.12.2012 року між ПП «Гранфінресурс» та
ОСОБА_3 був укладений договір №214697 із
додатками № 1,2 до нього, предметом
якого є надання послуги по
адмініструванню системи придбання
товару у групах на умовах діяльності
програми «Альянс Україна», яка
базується на створенні груп учасників,
метою яких є придбання бажаних товарів
з розстроченням платежу. Відповідно до
умов договору ПП «Грандфінресурс»
зобов'язався організувати та проводити
захід по розподілу грошового фонду,
здійснити оплату товару на користь
учасника або надати Учаснику
відповідну суму у позику. У свою чергу,
ОСОБА_3 відповідно до ст.2 договору
сплатив одноразовий комісійний внесок
у розмірі 7 600 грн. Вказаний внесок
необхідно було сплатити для отримання
у подальшому позики в сумі 190 000 грн.,
проте на час звернення до суду з
позовом ОСОБА_3 позику або товар не
отримав.

Оскільки позивач сплачував кошти не за
надання позики, а за можливість
одержання права на отримання позики,
відповідач ПП «Грандфінресурс» без
залучення власних коштів формували
групи клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
отримання позики одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи,
залучених до умов діяльності системи.
Досягнута сторонами угода порушувала
права позивача, а діяльність є такою, що
вводить споживача в оману.

Посилаючись на те, що укладений договір
в силу закону є нікчемним, позивач
просив суд застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину -
договору № 214697, укладеного 01.12.2012 року
між ОСОБА_3 та ПП «Грандфінресурс»,
стягнути з ПП «Грандфінресурс»
сплачені ОСОБА_3 кошти в розмірі 7 600 грн.

В судовому засіданні прокурор
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя Аракелян А.М. та ОСОБА_3
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі та просили їх задовольнити з
підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, причину неявки
суду не сповістив, про день і час
слухання справи завчасно повідомлявся,
у встановленому законом порядку, у
зв'язку з чим, на підставі ст.224 ЦПК
України, суд вважав за можливе
розглянути справу у відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказів та за згодою позивача
ухвалити заочне рішення.

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 15 жовтня
2013 року позов прокурора
Орджонікідзевського району м.
Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про застосування
наслідків недійсності правочину та
стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємства
«Грандфінресурс» на користь ОСОБА_3
сплачені ним кошти за нікчемним
правочином - договором № 214697, укладеним
01.12.2012 року між ОСОБА_3 та Приватним
підприємством «Грандфінресурс» в сумі
7 600 грн.

Стягнуто з Приватного підприємства
«Грандфінресурс» судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп. на користь
держави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 15 жовтня 20ІЗ року
заяву ПП «Грандфінресурс» про перегляд
заочного рішення від 23 липня 2013 року
було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПП
«Грандфінресурс», посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить заочне рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
позові в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1)чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані(пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин;4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

За результатами розгляду справи суд
зобов'язаний прийняти рішення, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені всі
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене по
справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що діяльність
відповідача по своїй суті є
пірамідальною схемою, на час укладення
угоди фактично ввела позивача, як
споживача, в оману, а тому спірний
договір є нікчемним, оскільки його
недійсність встановлена законом, і до
нього слід застосувати наслідки
недійсності правочину, передбачені ст.
216 ЦК України.

Проте, погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального права.

Судом встановлено, що 01.12.2012 року між ПП
«Грандфінресурс» та ОСОБА_3 був
укладений договір № 214697, укладенням
якого позивач сподівався отримати
позику в розмірі 190 000 грн.

На виконання умов договору в день його
підписання, позивач перерахував
одноразовий комісійний внесок в сумі 7
600 грн. відповідачу.

Статтею 1 укладеного між позивачем
та відповідачем договору передбачено,
що відповідач зобов'язується надати
систему послуг, спрямованих на
придбання учасником грошової суми,
зазначеної в додатку 1 до договору,
зокрема формує реєстр учасників,
проводить заходи щодо надання дозволу
на придбання учасником вказаної
грошової суми, організовує та
проводить процедуру з надання цієї
суми учаснику на умовах діяльності
програми.

Відповідно до чч. 1,2 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів», забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема відповідно до п.7 ч.3
ст.19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України «Про
захист прав споживачів» закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених з використанням
нечесної підприємницької діяльності,
яка полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Для кваліфікації «пірамідальної
схеми» необхідна наявність усіх
зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Вказана позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року № 6-40 цс13, яка згідно зі ст.360-7
ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом угоди сторін
у даній справі, укладеної в рамках
функціонування програми «Альянс
Україна», є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним певної грошової суми.

Відповідно до ст.2 договору ПП
«Грандфінресурс» гарантує надання
кожному учаснику права на отримання
заявленої ним грошової суми за умови
виконання ним всіх зобов'язань,
передбачених договором.

Передбачені договором умови
дозволяють учаснику здійснювати
оплату грошової суми, заявленої для
придбання невеликими щомісячними
внесками, які названі в договорі «чисті
внески», зокрема відповідно до статті 1
додатку №2 до договору «Визначення
термінів» «чистий внесок» - це частина
Загального платежу, за рахунок якої
Адміністратор здійснює оплату
грошової суми, заявленої для придбання
на умовах діяльності програми «Альянс
Україна», та розмір якої визначається
шляхом ділення відповідної грошової
суми на кількість платежів, зазначених
у додатку № 1 до договору та відповідає
графіку платежів.

Отже, договором передбачена щомісячна
сплата споживачем грошової суми,
заявленої для придбання, а не плата за
можливість одержання прав на отримання
цієї суми.

Таким чином, за умовами програми
«Альянс Україна» кожний з учасників,
який належним чином виконує
зобов'язання за договором, отримує
заявлену ним для придбання грошову
суму з фонду реєстру, створеного за
рахунок щомісячних внесків учасників
програми.

За таких обставин висновок суду про те,
що діяльність ПП «Грандфінресурс» за
укладеним з позивачем договором є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку з відсутністю
головних ознак «пірамідальної схеми» -
безтоварності та сплати компенсації
одному учаснику за рахунок інших,
оскільки за схемою придбання товарів у
групах, що має місце в даному випадку,
придбають товар усі учасники за
рахунок об'єднання внесків кожного з
них. Різниця між споживачами -
учасниками схеми є тільки в часі
одержання заявленої для придбання
грошової суми, за умови виконання своїх
зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
«пірамідальної» необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність ПП
«Грандфінресурс» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Суд зазначених вимог закону не
врахував і до спірних правовідносин
сторін не застосував.

Помилковим є й висновок суду про
введення позивача в оману з підстав
оплати ним не самого товару, а права
купівлі товару та відсутності
залучення власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину, визначеного частиною 5
статті 1 Закону України «Про фінансові
послуги та регулювання ринків
фінансових послуг».

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення договору ОСОБА_3 отримав
його примірник та додатки до договору,
які містять умови діяльності програми
«Альянс Україна».

Відповідно до ст.4 договору з моменту
підписання цього договору учасник
заявляє, що отримав усі пояснення від
представника адміністратора, уважно
прочитав та зрозумів усі визначення,
умови та зміст договору і додатків до
нього.

Згідно п.1,4 додатку № 2 до договору
учаснику надається три дні для того,
щоб він міг детально ознайомитися з ним
та прийняти його умови чи відмовитись
від участі в програмі. При цьому у разі
розірвання учасником договору
протягом трьох днів з дати його
підписання учаснику повертається вся
сума коштів, внесених ним на рахунок ПП
«Грандфінресурс».

Як вбачається з матеріалів справи, у
вказаний триденний строк позивач з
заявою про розірвання договору до
відповідача не звертався, що свідчить
про його розуміння та згоду з усіма
умовами договору.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ПП
«Грандфінресурс» під час укладення
договору з позивачем є помилковим і не
узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у взаємозв'язку з нормами
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг».

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням у справі нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Грандфінресурс»
задовольнити.

Заочне рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року у цій
справі скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову прокурора
Орджонікідзевського району
м.Запоріжжя в інтересах ОСОБА_3 до
Приватного підприємства
«Грандфінресурс» про застосування
наслідків недійсності правочину та
стягнення коштів за нікчемним
правочином відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня
проголошення.

Головуючий :

судді :