У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 20
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 8
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що вона є власником
автомобіля марки «Тойота Корола»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2011 року
випуску. Вказаний автомобіль 21
листопада 2012 року знаходився по
АДРЕСА_1 біля належного їй магазину.
Близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_4, який
перебував у нетверезому стані, без
будь-яких причин почав лаятись та
наносити ногою удари по належному їй
автомобілю. На її зауваження
відповідач не реагував, продовжував
ображати її нецензурними словами та
погрожувати, що розіб'є автомобіль. 22
листопада 2012 року вона
звернулася з відповідною заявою до
Тисменицького РВ УМВС України, за
результатом розгляду якої ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173 КУпАП.
Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, їй завдано майнову шкоду в
розмірі 8 424 грн 39 коп., за послуги
експерта вона сплатила 700 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
суд стягнути з відповідача на її
користь 9 124 грн 39 коп. на відшкодування
майнової шкоди, 11 тис. грн - на
відшкодування моральної шкоди та
судові витрати.

Рішенням Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від
20 серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 8 жовтня
2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що позивач не довела вини відповідача й
те, що шкода, завдана пошкодженням
автомобіля, знаходиться в причинному
зв'язку з діями відповідача ОСОБА_4

Проте погодитись із таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_3 є власником
автомобіля марки «Тойота Корола»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
2011 року випуску (а.с. 30). 21 листопада 2012
року близько 15 год. 20 хв. відповідач
наштовхнувся на задню праву частину
вказаного автомобіля, що знаходився по
вул. Грушевського в с. Нові
Кривотули Тисменицького району
Івано-Франківської області, вдарившись
ногою до правого заднього колеса
автомобіля, та спересердя наніс один
удар правою ногою у це колесо. 22
листопада 2012 року ОСОБА_3 звернулася з
відповідною заявою до Тисменицького РВ
УМВС України, за результатом розгляду
якої ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 173 КУпАП за дрібне хуліганство та
накладено штраф у розмірі 51 грн. 30
листопада 2012 року належний позивачу
автомобіль оглянуто суб'єктом
оціночної діяльності ОСОБА_5, складено
акт огляду транспортного засобу (а.с. 81)
та оцінено вартість матеріальних
збитків у розмірі 8 424 грн 39 коп.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі винною особою, яка її завдала.

Так, з пояснень ОСОБА_3 та матеріалів
справи вбачається, що 21
листопада 2012 року близько 15 год. 20 хв.
ОСОБА_4, перебуваючи в нетверезому
стані, вийшов із магазину СТ
«Новокривотульське», пішов у сторону
належного їй автомобіля, який
знаходився біля магазину, та без
будь-яких причин почав лаятися й
наносити удари ногою по транспортному
засобу. У результаті таких дій ОСОБА_4
автомобілю завдано пошкодження, а саме:
пошкоджено облицьовку заднього та
переднього бамперів, лівої передньої
двері та лівого переднього крила. За
результатом розгляду її заяви щодо
вказаної події ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 173 КУпАП, а
також було відкрито кримінальне
провадження.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Проте матеріали справи не містять
належних доказів на підтвердження
відсутності вини відповідача в
пошкодженні належного ОСОБА_3
автомобіля.

Разом з тим висновки судів ґрунтуються
на суперечливих свідченнях свідка
ОСОБА_6, який на досудовому розгляді
заяви позивача про вчинення
ОСОБА_4 злочину 22 листопада 2013 року
заявляв працівникам міліції, що в
магазин не заходив, а був під магазином
і забирав ОСОБА_4 від належного ОСОБА_3
автомобіля, а в суді свідок змінив свої
покази та вказував, що вийшов за
відповідачем із магазину та бачив у
магазині, що ОСОБА_4 у м'якому
войлочному взутті та те, що останній
наштовхнувся на автомобіль позивача,
наніс удар тільки по колесу автомобіля.
Крім того, свідок є племінником
відповідача, тобто заінтересованою
особою.

Також ОСОБА_4 та його представник не
заперечували в суді того факту, що
відповідач наніс удари лише по колесу
автомобіля, однак останнього було
притягнуто до адміністративної
відповідальності й постанову у справі
про адміністративне правопорушення
він не оскаржував.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені
ст. 1166 ЦК України. Крім того, особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Вказана стаття унормовує загальні
підстави для відшкодування в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань.
При цьому в деліктних правовідносинах
на позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди та її розмір,
протиправність поведінки заподіювача
шкоди та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяною шкодою.

При цьому у спорах про відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди, згідно з якою саме відповідач
доводить відсутність своєї вини у
завданні шкоди.

Таким чином, позивач довела завдану їй
шкоду, протиправність дій відповідача,
причинний зв'язок між ними, а
відповідач відповідно до вимог ст. ст.
10, 60 ЦПК України це не спростував і не
довів відсутності своєї вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року №
4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що моральна шкода
може полягати, зокрема у моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Вирішуючи спір, суди зазначених вимог
закону не врахували, у порушення вимог
ст. ст. 212 - 214 ЦПК України не з'ясували
належним чином фактичних обставин
справи щодо заявлених вимог; які
правовідносини сторін випливають з
установлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; зазначаючи, що ОСОБА_3 не
довела вини ОСОБА_4 у пошкодженні її
автомобіля, дійшли передчасного
висновку про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення не можуть вважатись
законними й обґрунтованими, тому
відповідно до ст. 338 ЦПК України вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від
20 серпня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 8 жовтня 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А.
Черненко